prop · GR0339 · 2003-12-10 00:00:00 — En stark skogsnäring är ett nationellt intresse för . För att upprätthålla svensk skogsnärings konkurrenskraft krävs det att kunskapsförsörjningen ligger i världsklass och att de skogliga utbildningarna har en god attraktionskraft. En väl sammanhållen skogsforskning och utbildning med regional spridning är viktig i detta sammanhang. Skoglig forskning bedrivs främst vid som har sektorsansvar för skogsforskningen. Även andra universitet och högskolor bedriver forskning med skoglig inriktning. Skogsindustriell forskning bedrivs på flera universitet och högskolor. Både skoglig och skogsindustriell forskning bedrivs av berörda forskningsinstitut. Samordning av skogliga och skogsindustriella frågor I syfte att skapa grunden för en bättre samordning av den samlade skogs- och skogsindustriella forskningen och utbildningen tillsattes 1996 en arbetsgrupp som kartlade denna och redovisade behovet av vissa åtgärder (Ds 1998:20). Arbetsgruppen belyste bl.a. uppdelningen av handläggning av skogsrelaterade forskningsfrågor på fyra departement inom . I redovisningen konstateras att gränsöverskridande verksamhet inom skoglig och skogsindustriell forskning försvåras av att , de tekniska högskolorna och forskningsinstituten har olika departementstillhörighet. Regeringen avser att se över det interna arbetet i syfte att uppnå en bättre samordning av handläggningen av de frågor som berör skoglig och skogsindustriell forskning. Finansiering vid större och tvärvetenskapliga projekt Genom regeringens proposition Forskning för framtiden en ny organisation för forskningsfinansiering (prop. 1999/2000:81) ersatte för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) det tidigare Skogs- och jordbrukets forskningsråd (). Formas stödjer forskning inom bl.a. skogsområdet. Andra möjligheter till finansiering av skogsrelaterad forskning finns genom bl.a. (), och EU. Utvecklingen har gått mot att flera av de större anslagsgivarna vill se större projekt av tvärvetenskaplig karaktär som omfattar flera forskningsinstitutioner. Eftersom forskarnas löner i allt högre grad också finansieras med projektanslag och inte med långsiktiga tjänster blir det ett problem att avsätta resurser för att förbereda större ansökningar. Vissa möjligheter finns att ansöka om medel för att förbereda ansökningar från Formas, vilket delvis hanterar problemen. har verkat aktivt för att skoglig och skogsindustriell forskning skall finnas med i EU:s sjätte ramprogram för forskning och utveckling. Det är angeläget att svensk skogsrelaterad forskning kan dra fördel av de europeiska forskningsprogrammen. Ansvaret för sådant deltagande vilar på alla berörda aktörer. Institutens samverkan med såväl universitet och högskolor som näringslivet ger särskilda möjligheter till överblick, initiering och koordinering av svenska insatser. Regeringen utgår från att berörda forskningsinstitut kommer att medverka i relevant EU-forskning med skoglig anknytning. för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) har ett uppdrag i regleringsbrevet att särskilt ta initiativ till samordning med berörda forskningsfinansiärer i frågor som rör forskning om bl.a. skog. Det ingår i Formas regleringsbrev att stimulera svenskt deltagande i europeiskt forskningsarbete. När det gäller skogsforskning inom finns under en särskild institution, Samnordisk skogsforskning, som initierar forskning av gemensamt intresse finansierad både med nordiska och nationella medel. Formas utlyste ett nordiskt forskningsprogram om trä som råvara tillsammans med I ett senare skede planerar även Teknologiska utvecklingscentralen i , jord- och skogsbruksministerium samt svenska att delta. Regeringen anser att ett nära samarbete inom i skogsforskningsfrågor är angeläget. och tolv andra europeiska stater, undertecknade en konvention om det (Convention on ) i Joensuu i . Institutet skall verka för forskning om skogspolicy och dess miljöaspekter, om skogars ekologi, mångutnyttjande, resurser och hälsotillstånd, liksom om utbud och efterfrågan på timmer och andra hållbara utnyttjande i . Genom konventionen ombildas institutet till en internationell organisation. får härmed ett viktigt instrument för framtagande av gemensamt accepterade underlag för bl.a. internationellt förhandlingsarbete på skogsområdet. Institutets nya status som konvention, i kombination med dess bas i den boreala skogen, kommer att utgöra ett viktigt forum att stärka boreal skoglig forskning inom EU. Behov av vissa undersöknings- och utredningsinsatser Flera fall av skogsskador , främst tallmätarangrepp, skador på ek och angrepp av svampen på tall, understryker vikten av det finns möjlighet att engagera forskare för särskilda vetenskapliga undersöknings- och utredningsinsatser som inte finansieras via forskningsråden. Vid sådana skogsskador behövs snabba insatser för att utreda orsaker, följa utvecklingen och ge råd om åtgärder. Undersöknings- och utredningsresurser behövs även för andra insatser, t.ex. konsekvensanalyser, framtidsstudier och utveckling av alternativa skogsskötselmetoder. Forskningsråden liksom har begränsad möjlighet att finansiera denna typ av insatser eftersom de ofta måste genomföras snabbt, är för små, passar dåligt in i fleråriga projekt och forskningsprogram eller inte uppfyller de krav på vetenskaplighet som forskningsråden och universiteten har. Det innebär att sådana för skogsbruket nödvändiga insatser saknar finansiering. hade ett särskilt anslag finansierat av skogsvårdsavgiften för att initiera och i viss utsträckning finansiera vetenskapligt undersöknings- och utredningsarbete av sådan karaktär som sektorsmyndighetsansvaret kräver. Regeringen anser att bör kunna disponera en mindre del av sitt myndighetsanslag för att initiera undersökningar och utredningar som följer av ansvaret som sektorsmyndighet. Behov av att öka skogliga utbildningars attraktionskraft Skoglig högskoleutbildning ges i huvudsak vid , Gammelkroppa skogsskola och . Skogsindustriell högskoleutbildning ges vid de tekniska högskolorna och vissa andra högskolor. har skogliga utbildningar haft svårt att rekrytera studenter. Detta är allvarligt för skogsnäringens framtid om det beror på att skogsnäringen inte upplevs som en framtidsbransch. Det är angeläget att öka branschens attraktionskraft och på olika sätt visa på de möjligheter som finns. Detta är både skogsnäringens och statens ansvar. Skogsnäringen genomför en satsning riktad till elever på högstadie- och gymnasieskolor för att skapa intresse för skog och skogsnäring. har marknadsfört den skogliga utbildningen, t.ex. i samband med återinrättandet av jägmästarexamen . I detta sammanhang är också den verksamhet som Skogen i Skolan bedriver av stor betydelse för att tidigt grundlägga ett intresse för skogen som resurs och möjlig framtida yrkesinriktning. Information till allmänheten om skogsnäringens bidrag till hållbar utveckling har också betydelse. Det är viktigt att informationen riktar sig till alla grupper i samhället. Det finns anledning att särskilt uppmärksamma kvinnor eftersom skog och skogsbruk varit en traditionellt manlig bransch. Det finns också anledning att särskilt uppmärksamma personer med annan kulturell bakgrund, som inte har den naturliga kopplingen till skogen som flertalet infödda svenskar fortfarande har. Regeringen anser att alla insatser av detta slag är angelägna och bör fortsätta. Statligt stöd till program för träbaserad produktutveckling Insatser för utveckling av nya produkter och tjänster är nödvändiga för skogsnäringens framtid. har staten satsat på olika utvecklingsstöd bl.a. till träbranschen. Verket för innovationssystem () stöder utvecklingen av svensk skogsnäring genom två pågående programsatsningar. Det ena programmet uppgår till totalt och löper (20002006) med inriktning mot konsumentprodukter, design och arkitektur. Det andra programmet uppgår till totalt och löper (20002008) med fokus på träbyggnad, leverantör-kund-samverkan och mätteknik. Programmen finansieras i lika delar, totalt vardera, av och träindustrin. beslutade regeringen om ett anslag på till ett treårigt program för kluster och innovationssystem inom träbranschen. Programmet syftar till att stärka samarbetet mellan företag, öka kunskaperna och sprida innovativa idéer för att bl.a. stärka mindre företag. Programmet är en del i regeringens insatser för en hållbar regional utveckling. Kopplat till programmet har regeringen beslutat att ett nationellt träprogram skall tas fram. Att stimulera träanvändning är positivt såväl från miljösynpunkt som för regional utveckling, och för utvecklingen av svensk skogsnäring som en av landets viktigaste näringar. En särskild förhandlare skall enligt regeringens beslut förbereda en överenskommelse med skogsnäringen om ett nationellt program för att främja en ökad användning av trä i byggande och produkter. har i sin verksamhetsplanering för 20032007 utpekat 18 framtida tillväxtområden för . Två av dessa tillväxtområden, Trämanufaktur respektive Gröna material från förnybara råvaror, har nära koppling till utvecklingen av svensk skogsnäring. Regeringens bedömning: För att uppnå miljökvalitetsmålet Levande skogar, delmålet om skydd för kulturmiljövärden, krävs det ett tydligare och mer målinriktat arbete med bl.a. kunskapsuppbyggnad, rådgivning Inventeringen av kulturmiljövärden i skogsmark bör göras Skogsnäringen bör få tillgång till ett samlat, lättillgängligt digitalt register över fornlämningar och kulturlämningar på skogsmark. Den svenska skogen rymmer ett rikt kulturarv eftersom människor i alla tider har nyttjat skogen för sin utkomst. Detta har avsatt spår i skogen i form av t.ex. tjärdalar, fångstgropar, kolbottnar och odlingsrösen. senare tid har även det s.k. biologiska kulturarvet uppmärksammats. detta begrepp avses djur- och växtarter som är beroende av biotoper som inte skulle ha utvecklats utan människans inverkan i äldre tid, dvs. huvudsakligen har kommit till som en följd av lång tids markanvändning Exempel på hävdpräglade miljöer som både hyser kulturmiljövärden och stor biologisk mångfald är skogsbeten, slåttermarker och många områden med fullskiktad skog. En viktig del av skogens kulturmiljövärden är det rika immateriella kulturarv som skogen hyser i form av ortnamn, sägner och traditioner knutna till olika områden Skydd av kulturmiljövärden i skogsmark regleras i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. (kulturminneslagen) och skogsvårdslagen (1979:429). Det biologiska kulturarvet kan även skyddas med stöd av I detta sammanhang skiljer man på fasta fornlämningar och De fasta fornlämningarna skyddas av kulturminneslagen medan övriga kulturlämningar i skogsmark behandlas De fasta fornlämningarna har ett starkare lagskydd. kan i princip förbjuda samtliga planerade åtgärder om man anser att fornlämningen kan komma att skadas. Enligt 2 kap. 2 § första stycket kulturminneslagen hör till varje fornlämning ett så stort område som behövs för att bevara fornlämningen och ge den tillräckligt utrymme med hänsyn till dess art och betydelse. För övriga kulturlämningar i skogsmark gäller enligt 30 § skogsvårdslagen att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den hänsyn som skall tas till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen vid skötsel av skog. Föreskrifterna får inte vara så ingripande att pågående markanvändning avsevärt försvåras. föreskrifter till lagen angett att skador till följd av skogsbruksåtgärder skall undvikas eller begränsas i och invid hänsynskrävande biotoper och värdefulla kulturmiljöer i skogen. I allmänna råd till lagen ges exempel på värdefulla kulturmiljöer i skogen. dessa föreskrifter och råd i sin rådgivning till skogsägare. Skogsvårdslagen ger dock inget specifikt skydd för det enskilda objektet. För att en övrig kulturhistorisk lämning skall skyddas kan dock utfärda ett föreläggande. förelägganden är straffsanktionerade. Miljökvalitetsmålet Levande skogar, delmålet om skydd för Skr. 2003/04:39 kulturmiljövärden, anger att skogsmark skall brukas på ett sådant sätt att fornlämningar inte skadas och att skador på övriga kända värdefulla kulturlämningar är försumbara . Miljö- och jordbruksutskottet uttalade i sitt betänkande (2001/02:MJU3) över regeringens proposition Svenska miljömål delmål och åtgärdsstrategier (prop. 2000/01:130) bl.a. att befintlig lagstiftning, främst skogsvårdslagen, , jordabalken och lagen om kulturminnen i huvudsak är tillräcklig för att målet Levande skogar skall kunna nås. Utskottet framhöll vidare att ökade kunskaper skulle medföra större hänsyn i skogsbruket och bromsa utarmningen av det agrara, skogliga och industriella kulturarvet. Att inventera kulturlämningar i skogslandskapet och göra de mest skyddsvärda objekten kända för berörda myndigheter och markägare är därför enligt utskottet en angelägen fråga under målet Levande skogar. Arbete med att synliggöra skogens kulturmiljövärden har både kunskaper om och intresse för skogens kulturmiljövärden ökat som ett antal insatser har gjorts för att synliggöra dessa värden. genomförde t.ex. åren 19931995 en utbildningskampanj i nära samarbete med , och Vuxenskolan. Kampanjens syfte var att öka kunskaperna om och förståelsen för kulturminnen i skogen och därmed åstadkomma ett ökat hänsynstagande bland skogsägare och andra som är verksamma i skogsbruket. Fortsatta insatser för att sprida kunskaper om skogens kulturmiljövärden är angelägna. bör även i fortsättningen i sin egenskap av central förvaltningsmyndighet för kulturmiljön löpande samverka med andra när det t.ex. gäller insatser i skolan, för yrkesverksamma i skogsnäringen samt vid de skogliga utbildningarna. Skador på fornlämningar och kulturlämningar Under har flera rapporter angett att fornlämningar och kulturlämningar skadas i samband med skogsbruk. undersökningar visar att de flesta skadorna uppstår vid markberedning. Det konstateras att med förbättrad information om var fornlämningarna finns och med skonsammare markberedningsmetoder minskar skadefrekvensen. redovisade 1998 resultat av en undersökning om skadorna på fasta fornlämningar och övriga kulturmiljövärden. I undersökningen betecknades tillståndet inom de inventerade områdena som dåligt sett utifrån målet att inga skador får förekomma på fasta fornlämningar och att hänsyn skall tas så att övriga kulturmiljövärden inte skadas. En positiv utveckling noterades dock, bl.a. avseende kunskapsläget och samarbetet mellan berörda myndigheter. Utvecklingen behöver följas och skadefrekvensen kontinuerligt utvärderas. Detta görs bl.a. genom system för uppföljning av den hänsyn som tas till natur- och kulturmiljö enligt skogsvårdslagen i samband med föryngringsavverkning. Behovet av rikstäckande inventeringar har i samarbete med kulturmiljövårdens myndigheter i projektet och Historia genomfört inventeringar av kulturmiljövärden på skogsmark i vissa regioner. Huvudsyftet med dessa inventeringar är att skapa ett bättre kunskapsunderlag för skydd av kulturlämningar på skogsmark eftersom skador på dessa i många fall beror på att lämningarna inte är kända av skogsbrukets aktörer. Enligt utvärdering har hittillsvarande inventeringsinsatser i stor utsträckning bidragit till att värdefulla kulturmiljöer bevaras och synliggörs. En viktig del i projektet är kompetensutveckling på kulturmiljöområdet för såväl verksamma inom skogen som lokalbefolkning och andra intressenter. För att miljökvalitetsmålet Levande skogar, delmålet om skydd för kulturmiljövärden, skall uppnås krävs det ett fortsatt inventeringsarbete och en fortsatt kunskapsuppbyggnad. S.k. gröna jobb inom arbetsmarknadspolitiken är av stor vikt i detta sammanhang. Det är angeläget att ett inventeringsunderlag över skogens kulturmiljövärden görs rikstäckande. Det är en uppgift för i första hand , , och de regionala museerna i enlighet med kulturmiljöområdets ansvarsfördelning att tillhandahålla relevanta kunskapsunderlag och att svara för att skogens kulturmiljövärden tas till vara genom rådgivning och information till skogsnäringen. Behovet av lättillgängliga register över forn- och kulturlämningar i skogsmark Enligt utvärderingen av skogspolitiken är det inte realistiskt att tro att skador på skogens kulturmiljövärden kommer att upphöra så länge skogsbruket inte har tillgång till lättåtkomligt kartmaterial som visar var forn- och kulturlämningar finns. Det är nödvändigt att skogsbruket får tillgång till ett sådant lättåtkomligt digitalt register för forn- och kulturlämningar i skogsmark. I fornminnesregister finns det beskrivningar över samtliga de forn- och kulturlämningar som fornminnesinventeringen har registrerat. har arbetat för att öka den IT- baserade tillgängligheten till fornminnesregistret genom att utveckla en användarapplikation för att tillhandahålla relevant digitalt kunskapsunderlag till berörda parter. Utvecklingen av ett sådant system avslutades . Uppbyggnaden av ett digitalt kunskapsunderlag över kulturmiljövärden i skogsmark sker i samarbete med . Det är angeläget att detta system kommer i drift . Ny kunskap om fasta fornlämningar kräver utvecklade skogsbruksmetoder gör en övergripande redovisning av förekomsten av fasta fornlämningar i fornminnesregistret, men det är som i enskilda fall bedömer vad som skall anses som fasta fornlämningar. Kunskapen om fasta fornlämningar förändras och utvecklas över tiden. Detta förhållande påverkar i sin tur länsstyrelsernas bedömningar av vilka ingrepp i fasta fornlämningar som kan anses tillåtliga i förhållande till ett arbetsföretag, den s.k. intresseavvägningen. Enligt 2 kap. 1 § första stycket kulturminneslagen är fasta fornlämningar lämningar efter människors verksamhet under forna tider, som har tillkommit genom äldre tiders bruk och som är varaktigt övergivna. Lagen anger i åtta punkter samt i ett andra stycke vad som avses. I enlighet med bestämmelserna i kulturminneslagen kan en skogsägare behöva uppfylla vissa villkor vid skogliga åtgärder på eller i närheten av fornlämningar, dvs. kräver i regel att markberedning eller körning med maskiner sker på ett sådant sätt att fornlämningar inte skadas. har nya kunskaper om ytmässigt stora fornlämningsområden vuxit fram, bl.a. beträffande s.k. röjningsröseområden. Eftersom det är angeläget att främja både ett aktivt skogsbruk och ett bevarande av fornlämningarna i sådana områden behöver såväl skogsbrukets metoder som kulturmiljövårdens intresseavvägningar utvecklas. I vissa fall kan villkoren för att föryngra skog på fornlämningarna vara förknippade med fördyringar. Justitiekanslern har utrett frågan om ersättningsanspråk i samband med fornlämningsskydd och skogsbruk. Justitiekanslern ansåg i ett beslut att skyddet för fasta fornlämningar enligt kulturminneslagen inte kunde anses berättiga till ersättning. Fornlämningar har varit skyddade enligt olika lagstiftningar kontinuerligt . Den pågående markanvändningen på fornlämningar bör därför anses vara användning som fornlämning. Länsstyrelserna, som beslutar i fornminnesärenden, bör som samråda med skogsvårdsstyrelserna och markägaren för att finna lösningar som både bevarar fornlämningarna och tillgodoser kravet på fortsatt skogsbruk med bra föryngring. En helhetssyn på skogens natur- och kulturmiljövärden är en förutsättning för att nå framgång i det fortsatta arbetet för att bevara och främja dessa värden. Detta förutsätter en nära samverkan mellan naturvården, kulturmiljöorganisationen och , bl.a. när det gäller samordning av olika underlag för bevarandearbetet. Det gäller t.ex. framtagandet av olika typer av markhistoriska underlag som är nödvändiga för att den historiska hävden skall kunna vägas in på ett lämpligt sätt vid bevarande- och vårdåtgärder. Remissinstansernas syn på skogens kulturmiljövärden , , , , och i anser att det är viktigt att en storskalig inventering av skogens kulturmiljövärden kommer till stånd. efterlyser en samordning av registren över forn- och kulturminnen i digitaliserad form. 2003/04:39 hembygdsförbund anser att en omfattande inventering av de skogliga kulturlämningarna måste komma till stånd och att hembygdsrörelsen kan utgöra en resurs i detta sammanhang. Regeringens bedömning: Det behövs även i fortsättningen en statlig, slagkraftig och lokalt förankrad myndighet som för ut och verkställer skogspolitiken. bedöms svara väl mot kraven. består av som är central förvaltningsmyndighet för skogsfrågor och skogsvårdsstyrelserna för vilka är chefsmyndighet. Skogsvårdsstyrelserna har funnits så länge vi har haft en modern långsiktig skogspolitik i , d.v.s. . grundläggande uppgift är att göra en lämplig avvägning mellan de två jämställda skogspolitiska målen, produktionsmålet och miljömålet. Myndighetens verksamhet är därför ett av de viktigaste medlen i skogspolitiken. Verksamheten bygger på att i direkt kontakt med skogsägarna föra ut och förankra skogspolitiken genom rådgivning, information, uppdragsverksamhet och sådan tillsyn som syftar till att den skogspolitiska lagstiftningen följs. Bredden hos verksamhet liksom den direkta personliga kontakten mellan myndighetens anställda och de enskilda skogsägarna är unik, framför allt i ett internationellt perspektiv. Skogspolitiken kräver en lokalt förankrad myndighet Med det skogspolitiska beslutet blev behovet av en lokalt förankrad myndighet med stor bredd tydligare. Den avreglerade politiken, som i högre grad bygger på frivillighet, ställer större krav på skogsägarnas egna kunskaper och engagemang i sitt skogsbrukande. Ambitionen i de skogspolitiska målen är högre än skogsvårdslagens krav. För att skogspolitikens mål skall uppfyllas är därför rådgivning och kunskapsuppbyggnad hos skogsägarna viktigare . Detta kräver fortsatt förtroendefulla kontakter med skogsägarna och lokal kännedom om skogstillståndet hos de anställda på skogsvårdsmyndigheten. Till detta kommer att olika intressen konkurrerar om skogsmarken i allt högre utsträckning. Rennäring och skogsbruk skall verka sida vid sida. Jaktintressen skall balanseras mot skogsbrukets intressen. Allmänhetens krav på lämpliga miljöer för bl.a. friluftsliv och rekreation ökar. I dessa sammanhang är en lokalt förankrad organisation med kännedom om specifika lokala förutsättningar av stor betydelse för att olika intressen skall kunna hanteras. skogspolitiska beslut innebar bl.a. att rationaliserades. Förutom en kraftig anslagsminskning för myndigheten beslutade att frö- och plantverksamheten skulle bolagiseras. Genom riksdagsbeslut möjliggjordes en regionalisering av . Antalet skogsvårdsstyrelser har minskats från 22 till 11. För på gäller att den i ett försök med vidgad samordnad länsförvaltning ingår i . Nuvarande försöksperiod pågår efter förlängning till och med . Regeringen avser att utvärdera försöket . I utvärderingen av skogspolitikens effekter presenteras följande utveckling för myndigheten . Antalet distrikt har minskat från 240 till 95 och antalet årsarbetskrafter från knappt 2 400 till 1 000. Organisationens myndighets- och uppdragsverksamhet har minskat påtagligt som en följd av dessa neddragningar. har antalet tjänstgöringsdagar för tillsyn och fältbesök minskat och den anslagsfinansierade rådgivningen . Det är nödvändigt att kan koncentrera sin verksamhet på att förbättra måluppfyllelsen för skogspolitiken inklusive miljökvalitetsmålen. För att tillgängliga medel skall användas så effektivt som möjligt krävs att arbetsmetoder och instrument utvecklas. har i stor utsträckning tagit tillvara den nya informationstekniken. En omfattande IT-utveckling har skett . Stor kraft har lagts på att införa av ett skogligt system av databaser och digitala kartor som har rationaliserat distriktens hantering av geografisk information i det operativa arbetet. Resurser har också lagts på utveckling av gröna skogsbruksplaner och av digital geografisk information på Internet, där skogsägare och andra intresserade har möjlighet att hämta lokal information om skogens natur- och kulturmiljövärden. Uppdragsverksamheten är ett viktigt skogspolitiskt medel