prop · GQ031d5 · 2003-01-01 00:00:00 — Syftet är att samarbetet med näringslivet skall fördjupas och utvecklas och att olika aktörer skall få möjlighet att utbyta erfarenheter och skapa kontakter. Ungdomsbrottsligheten en högt prioriterad fråga Att förhindra att barn och ungdomar rekryteras till en kriminell livsstil är en av huvuduppgifterna för kriminalpolitiken. Regeringen tar frågan om ungdomsbrottslighet på största allvar. Det är extra viktigt med tidiga åtgärder när det gäller ungdomar. I detta ingår att på ett tidigt stadium göra insatser för de unga som har ett kriminellt destruktivt livsmönster och ge familjen det stöd den behöver. Detta är inte minst viktigt för barn som växer upp i familjer med kriminalitet och missbruk. Mödra- och barnhälsovård, barnomsorg, skola, socialtjänst är betydelsefulla inslag och det är viktigt att samarbetet fungerar mellan alla inblandade aktörer. Regeringen vidtar åtgärder på området dels genom lagstiftning, dels genom uppdrag till rättsväsendets myndigheter. En angelägen lagstiftningsreform har skett när det gäller medling med anledning av brott. Medling innebär ett frivilligt möte mellan gärningsman och brottsoffer inför en opartisk medlare för att tala om brottet. Regeringen satsar från och med på medlingsverksamheten. Medlen kommer att fördelas av (). För att stimulera en fortsatt utbyggnad av medlingsverksamheten avser regeringen också att ge () i uppdrag att svara för frågor om utbildning, metodutveckling och kvalitetssäkring. Regeringen är övertygad om att medling fungerar reparativt både för gärningsmannen, som får en möjlighet att göra rätt för sig och komma till insikt, och för brottsoffret, som kan få gottgörelse och en möjlighet att bearbeta upplevelsen. Regeringen har också beslutat om direktiv till en utredning som skall göra en översyn av det allmännas ingripanden vid ungdomsbrott och lämna förslag till hur påföljdssystemet kan vidareutvecklas och förbättras (dir. 2002:95). Uppdraget skall redovisas senast vid utgången av . Påföljderna för unga gärningsmän bör ha ett pedagogiskt och tydligt innehåll. bör även i fortsättningen ha huvudansvaret för unga som begår brott. Frågor om medlingens ställning i den rättsliga processen och dess organisation kommer också att behandlas vidare i utredningen. När det gäller BRÅ kan det konstateras att myndigheten arbetar med en rad olika projekt som syftar till att förebygga brott av barn och ungdomar. BRÅ har, gemensamt med och , fått i uppdrag av regeringen att följa upp och utvärdera ändringarna av påföljderna för unga lagöverträdare (överlämnande till vård inom och sluten ungdomsvård). Uppdraget skall redovisas . BRÅ har presenterat ett undervisningsmaterial i form av en tryckt lärarhandledning som integrerar frågor om brott och straff i den ordinarie undervisningen för elever i årskurs 69. Materialet har utarbetats i nära samarbete med lärare. Ett annat projekt tar sikte på föräldrarollen och syftar till att dokumentera, följa upp och utvärdera den verksamhet som pågår i landet för att stödja vuxna i deras roll som föräldrar. Enligt regeringens uppfattning är det av yttersta vikt att insatser görs för att förhindra att barn och ungdomar utvecklar ett kriminellt be- 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 BRÅ spelar här en viktig roll genom att kartlägga och utvärdera åtgärder och effekter av åtgärderna mot ungdomsbrottsligheten. Regeringen avser att noga följa BRÅ:s arbete inom detta område och verka för att kunskapen om vilka förebyggande åtgärder som är effektiva utvecklas ytterligare och att sådana åtgärder vidtas. Bebyggelseinriktade åtgärder mot brott och otrygghet BRÅ redovisade , tillsammans med Bo- verket och , ett regeringsuppdrag om bebyggelseinriktade åtgärder mot brott och otrygghet. Man kan genom planering eller utformning av nya områden eller vid förändring och förvaltning av äldre områden, påverka brottsligheten och tryggheten på många sätt. Miljöer kan byggas, eller byggas om, för att försvåra genomförandet av brott. Då ökar också möjligheterna till informell social kontroll och goda grannkontakter. Genom förändringar i den byggda miljön kan man öka risken för upptäckt vid brott, till exempel så att en särskilt utsatt eller otrygg plats blir lättare att överblicka för förbipasserande eller kringboende. Men för att det skall fungera krävs att alla inblandade aktörer samverkar. De boendes engagemang kan ge ovärderlig information som annars kan vara svår att få. Det är viktigt att ta tillvara de erfarenheter som redan finns i ett område, till exempel hos äldre personer som bott länge i området eller barn och ungdomar som ofta är de som vistas i området. Polisens och kommunala tjänstemäns kunskaper kan också ge en god inblick i ett specifikt områdes speciella problem. De lokala brottsförebyggande råden kan utgöra en naturlig plattform för samverkan mellan de olika aktörerna. Polisverksamheten i närpolisområdena skall vidareutvecklas En grundtanke med polisverksamhet i närpolisområden är att brott som drabbar enskilda och skapar otrygghet i lokalsamhället skall utredas av polisen i det område där brottet har begåtts. Närpolisen skall i sitt arbete utgå från de problem som de boende och andra lokalt verksamma personer har. För att bli framgångsrikt måste polisens arbete med att förebygga brott 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 och ordningsstörningar bedrivas i nära samverkan med andra som berörs av eller kan påverka situationen. Den fortsatta utvecklingen av närpolisen skall beakta ny kunskap och ta hänsyn till förändringar i samhället. En förutsättning för att närpolisen verkligen skall bli basen i polisverksamheten är att den får tillräckliga resurser och kompetens, t.ex. vad gäller ledarskap. De resurser som har tillförts och tillförs polisen gör det möjligt att öka antalet poliser och skapar förutsättningar för att prioritera kompetensutveckling. bör enligt regeringens mening polisen i närpolisområdena ansvara för all polisverksamhet som inte kräver speciell kompetens eller av andra skäl bör bedrivas centralt. Det brottsförebyggande arbetet på ekobrottsområdet analyseras och utvecklas En framgångsrik ekobrottsbekämpning förutsätter att bl.a. ett väl utvecklat förebyggande arbete. Det är angeläget att det brottsförebyggande arbetet inom ekobrottsområdet får genomslag redan i lagstiftningsprocessen. Det är också viktigt att det brottsförebyggande arbetet inriktas på fungerande och resurseffektiva insatser. Regeringen kommer att presentera en ny samlad ekobrottsstrategi. En central del i den strategin kommer att vara att få till stånd ett mer utvecklat brottsförebyggande arbete. Vidare har regeringen beslutat att uppdra åt () att i nära samverkan med , , och analysera behovet av ekobrottsförebyggande arbete. Med utgångspunkt i analysen och i tillgänglig forskning på området skall BRÅ redogöra för med vilka metoder brottsbekämpande myndigheter kan bedriva sådant arbete på ett ändamålsenligt och effektivt sätt. Uppdraget skall redovisas . Det brottsförebyggande arbetet på EU-nivå Det Europeiska nätverket för förebyggande av brott (EUCPN) som inrättades under ordförandeskap har kommit igång med sin verksamhet på allvar. port presenterades för justitie- och inrikesministrarna . Nätverket skall bidra till att utveckla olika aspekter inom det brottsförebyggande arbetet på unionsnivå och stödja brottsförebyggande åtgärder på lokal och nationell nivå. I nätverkets arbetsprogram prioriteras arbete mot ungdomsbrottslighet, storstadsbrottslighet och narkotikarelaterad brottslighet. mål i det fortsatta arbetet är att verka för att det konkreta sakinnehållet i nätverkets arbete utvecklas, bl.a. genom att arbetet med jämförande kriminalstatistik och utsatthet för brott i medlemsstaterna utvecklas som underlag för åtgärdsdiskussioner. Genom fortsatt aktivt arbete i nätverket, bl.a. genom BRÅ som är en av de svenska kontaktpunkterna i nätverket, avser att utveckla möjligheterna att förebygga brott genom åtgärder på EU-nivån och främja utbytet och utvecklingen av kunskap om effektiva brottsförebyggande åtgärder på nationell nivå. 4.4.5Den brottsutredande verksamheten utvecklas i samarbete mellan polisen och åklagarväsendet Åklagare och polis skall intensifiera sina insatser för att förbättra brottsutredningsverksamheten Att brottsutredningar genomförs snabbt, effektivt och med hög kvalitet är grundläggande medborgarkrav. Polisen och åklagarväsendet skall ha förmåga att med hög kvalitet utreda såväl svåra och komplicerade brott som enkla och medelsvåra brott. Polisen och åklagarväsendet ansvarar för att personalen har hög kompetens, ändamålsenliga arbetsmetoder och effektiva hjälpmedel för att utreda brott. Brottsutredningsverksamheten är en för åklagarväsendet och polisen gemensam uppgift och myndigheterna är därför i stor utsträckning beroende av varandra för att verksamheten skall kunna utvecklas och förbättras. Utvecklingssamarbetet mellan åklagarväsendet och polisen är inriktat på att finna arbetsformer och arbetsmetoder som gör det möjligt att nå högre lagföring och kortare handläggningstider. Ett viktigt led i det arbetet är att förstärka och bredda samarbetet mellan åklagare och polis. Regeringen och de brottsbekämpande myndigheterna har under åtskilliga år eftersträvat en ordning där åklagare överlag bör inta en allt mer aktiv roll såsom förundersökningsledare i främst kvalificerade brottsutredningar där behovet av åklagarledning är som störst. Detta förutsätter att åklagarna i allmänhet har ett ingående operativt samarbete med de polismän som utför själva brottsutredningsarbetet. Enligt regeringens bedömning är det av vikt att polisen betydligt oftare än är förundersökningsledare i brottmålsärenden av enkel och medelsvår karaktär. På så sätt kan åklagarna ges större möjligheter att koncentrera sina insatser på kvalificerade brottsutredningar. ges incitament för att förstärka och bredda den polisiära förundersökningskompetensen. Det är positivt att åklagarorganisationen och polisen har genomfört många gemensamma och konkreta åtgärder för att åstadkomma förbättringar i brottsutredningssystemet. Arbetsformer och arbetsmetoder inom den brottsutredande verksamheten har förbättrats i olika avseenden. Emellertid finns det enligt regeringens bedömning fortfarande mycket att göra för att effektivisera brottsutredningsverksamheten. För att åstadkomma snabbare och tydligare förbättringar av verksamheten är det nödvändigt att åklagarväsendet och polisen vidtar ytterligare åtgärder på såväl central som lokal nivå inom de båda organisationerna. Det finns också enligt regeringens bedömning skäl att närmare överväga vilka ytterligare övergripande åtgärder som kan behöva vidtas i fråga om brottsutredningsverksamheten utöver de som anges i regeringens beslut om utökad samverkan mellan polis och åklagare (dnr Ju1996/3067). Frågan vilka roller eller funktioner som åklagare och poliser bör ha inom brottsutredningsverksamheten ingår i direktiven för Beredningen för rättsväsendets utveckling (dir. 2000:90). Kampen mot den allvarligaste brottsligheten En av de viktigaste kriminalpolitiska prioriteringarna är att rättsväsendets myndigheter vidtar kraftfulla åtgärder mot den allvarligaste kriminaliteten. Sådana åtgärder ges därför en förhållandevis stor del av de samlade resurserna. Till denna typ av brott hör våldsbrott, narkotikabrott, ekonomisk brottslighet, brott mot miljön samt brott med rasistiska eller främlingsfientliga, antisemitiska och homofobiska inslag samt olaga diskriminering. När det gäller narkotikabrotts- 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 lighet bland ungdomar är det viktigt att polisen genomför riktade aktiviteter i de skolor där det är befogat. Ordningsstörningar och våld av det slag som förekom vid i utgör ett hot mot demokratin i flera avseenden. Sådana angrepp hotar att hindra demokratiskt valda företrädare från att mötas och de hotar att hindra demokratiska organisationer från att anordna demonstrationer eller på annat sätt uttrycka sina åsikter. Dessutom kan angreppen leda till att människor skadas, egendom förstörs och att samhället känns otryggare. Polisen och rättsväsendets övriga myndigheter skall ha goda möjligheter och en hög beredskap att effektivt kunna förebygga och bekämpa allvarliga ordningsstörningar. Det är särskilt betydelsefullt att polisen i samverkan med andra myndigheter och organisationer fortsätter att utveckla sin samlade kapacitet att hantera och bemästra sådana mycket allvarliga ordningsstörningar i samhället. De mycket allvarliga brott som har begåtts mot polismän och andra företrädare för rättsväsendet visar tydligt behovet av att rättsväsendet måste ha en god samlad kapacitet att hindra angrepp mot centrala samhällsfunktioner. Rättsväsendets myndigheter skall därför skaffa god kunskap om sådan kriminalitet för att ännu effektivare kunna förebygga och utreda sådan brottslighet. Våldsbrott, brott mot kvinnor och barn En av de viktigaste uppgifterna för samhället är att förhindra att människor utsätts för våldsbrott. Våld mot kvinnor är en högt prioriterad fråga för regeringen. En rad olika åtgärder har vidtagits för att öka skyddet för och stödet till utsatta kvinnor. Detta arbete pågår fortfarande. utarbetade departementspromemorian Ytterligare åtgärder för att motverka våld i nära relationer (Ds 2001:73). Promemorian innehåller förslag som syftar till att förbättra situationen för dem som hotas och trakasseras av någon närstående. Promemorian har remissbehandlats och regeringens avser att lämna en proposition till /2003. Regeringen inrättade Nationellt råd för kvinnofrid. Det skall vara ett rådgivande or- 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 gan för frågor som rör våld mot kvinnor. Det skall också vara ett forum där regeringen kan utbyta erfarenheter och idéer med forskare och företrädare för organisationer. Rådet skall därutöver uppmärksamma problemområden som behöver åtgärdas. En interdepartemental arbetsgrupp bildades inom för att samarbeta kring frågor om könsstympning och s.k. hedersmord. Den polisanmälda misshandeln mot barn har ökat mycket kraftigt . Regeringen tillsatte därför 1998 en parlamentarisk kommitté (dir. 1998:105) för att utreda frågan om barnmisshandel och därmed sammanhängande frågor. Kommitténs delbetänkande Barnmisshandel Polisens och åklagarnas handläggningstider och arbetsmetoder (SOU 2000:42) resulterade bl.a. i att regeringen beslutade om förordningsändringar som innebär att större krav ställs på dem som leder förhör med barn och på hur förundersökningen skall bedrivas. Förordningsändringarna har enligt ökat förutsättningarna för professionalism och större kunskap hos förhörsledarna samt för ett effektivare brottsutredningsarbete. Att förebygga och åtgärda (SOU 2001:72) har remissbehandlats och bereds inom . Regeringen har för avsikt att återkomma till med en proposition om förstärkt skydd för barn i utsatta situationer. Barnpornografibrotten ökar och har fått en allt större global spridning bl.a. genom Internet. Inför den andra världskongressen mot kommersiell sexuell exploatering av barn, i Yokahama , uppdaterade den sin handlingsplan mot kommersiell sexuell exploatering av barn. tillsatte regeringen en parlamentarisk kommitté (dir. 1998:48) med uppdrag att göra en heltäckande översyn av bestämmelserna om sexualbrott. Kommittén redovisade sitt uppdrag . Kommitténs förslag har remissbehandlats och bereds nu vidare inom . Regeringens avsikt är att lägga fram förslag där bl.a. straffansvaret för våldtäkt utvidgas. I fråga om handel med människor för sexuella ändamål har emellertid kommitténs föreslag redan lett till propositionen Straffansvaret för människohandel (prop. 2001/02:124). Handel med människor för exploatering har ökat. Kvinnor och barn är särskilt utsatta. De marknadsförs, transporteras och säljs av människohandlare för att utnyttjas i framför allt prostitution men också på andra sätt. Handel med människor har enligt svensk lag kunnat bestraffas enligt olika bestämmelser om t.ex. människorov, olaga tvång och koppleri. Regeringen har i propositionen Straffansvaret för människohandel (prop. 2001/02:124) föreslagit att ett nytt brott benämnt människohandel för sexuella ändamål skall införas. En sådan straffbestämmelse har därefter trätt i kraft . Förslaget byggde sexualbrottskommittés förslag till straffbestämmelser för människohandel. Den nya kriminaliseringen är ett steg i riktning mot att åstadkomma en utökad kriminalisering av alla former av människohandel. Frågor som rör handel med människor kommer även i fortsättningen att vara en prioriterad fråga för regeringen. En viktig del i arbetet är att minska efterfrågan på prostituerade. Inte minst handlar det om att komma till rätta med värderingar som tar sin utgångspunkt i synen på människor som ett slags handelsvaror. Ett instrument i detta arbete är lagen om förbud mot köp av sexuella tjänster. Människohandeln är ett gränsöverskridande problem. Regeringen prioriterar därför denna fråga i det internationella arbetet. Brott med rasistiska, främlingsfientliga, antisemitiska eller homofobiska inslag Regeringen har i propositionen Hets mot folkgrupp, m.m. (prop. 2001/02:59) föreslagit att hets mot homosexuella som grupp skall kriminaliseras. Detta skall ske genom att straffbestämmelsen om hets mot folkgrupp utvidgas till att gälla även hot och uttryck för missaktning med anspelning på sexuell läggning. I propositionen föreslås också en särskild, strängare straffskala för grova fall av hets mot folkgrupp; fängelse i lägst och högst . Den strängare straffskalan skall t.ex. kunna tillämpas på fall med omfattande spridning av kränkande rasistiskt eller homofobiskt material. Lagändringarna föreslås träda i kraft . har vid sin första behandling godkänt regeringens förslag. som förslagen innebär grundlagsändringar kommer att behandla dem igen nu efter höstens val. Regeringen ser allvarligt på de uppgifter som säger att ungdomars missbruk av och benägenhet att prova narkotika har ökat. Missbruk av narkotika är en starkt bidragande orsak till att det finns brottslighet och otrygghet i samhället. I slutbetänkandet från (SOU 2000:126) konstateras att neddragningarna i de offentliga utgifterna har drabbat alla delar av arbetet mot narkotika. Kommissionen noterar dock att de kontrollerande myndigheternas arbete mot narkotika fungerar väl. I ljuset av uppgifterna om ungdomars ökade benägenhet att prova narkotika är det angeläget att polis och åklagare behåller och utvecklar den höga kvaliteten på bekämpningen av narkotikabrottsligheten. Riktade polisiära aktiviteter i skolor där det finns narkotikaproblem är ett exempel på viktiga åtgärder. Narkotikabrottsligheten är i hög grad gränsöverskridande. har varit drivande i att utveckla det operativa samarbetet inom EU mot syntetisk narkotika, t.ex. ecstasy och amfetamin. Det finns också en nära koppling mellan terrorism och grova internationella narkotikabrott. I vissa delar av världen finansieras terroristverksamhet inte sällan med inkomster från narkotikahandel. deltar aktivt i det internationella samarbetet mot grova narkotikabrott, penningtvätt och terrorism. Den ekonomiska brottsligheten, inklusive den IT-relaterade brottsligheten, berör stora samhälleliga intressen och drabbar det allmänna, näringslivet och enskilda människor. Det finns också ett samband mellan ekonomisk brottslighet och annan grov organiserad brottslighet. Det blir allt vanligare att den ekonomiska brottsligheten är gränsöverskridande. Den drar då nytta av olikheter i nationell lagstiftning och av myndigheternas svårigheter att samarbeta effektivt över gränserna. Regeringen beslutade om en strategi för samhällets samlade åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten. Strategin redovisades för , som inte hade någon att erinra mot innehållet (skr. 1994/95:217, bet. 1994/95:JuU25, rskr. 1994/95:412). Det övergripande målet i strategin har varit att påtagligt 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 minska den ekonomiska brottsligheten genom åtgärder som utgör en kraftig förstärkning av samhällets samlade insatser mot sådan kriminalitet. Genomförandet av strategin har omfattat ett stort antal projekt. De flesta av dessa har syftat till att förbättra lagstiftningen eller att utveckla myndigheternas kompetens, arbetsmetoder och organisation. Ett viktigt steg togs när den nya myndighetsstrukturen för ekobrottsbekämpning infördes . En central roll i den nya strukturen intar som då inrättades. Regeringen har för redovisat läget när det gäller den ekonomiska brottsligheten och genomförandet av strategin mot ekobrott. I den senaste redovisningen till aviserade regeringen (skr. 2001/02:40) att det nu bör utarbetas en ny strategi mot den ekonomiska brottsligheten. Viktiga delar i den strategin kommer bl.a. vara att förstärka och ytterligare utveckla samt att finna bättre metoder och former för det ekobrottsförebyggande arbetet (jfr. under avsnitt 4.4.4), effektivare utredning och lagföring av ekonomiska brott, ett mer utvecklat internationellt arbete på alla nivåer och optimal användning av resurserna. En effektiv miljöbrottsbekämpning är avgörande för en ekologiskt hållbar utveckling. Det ställer krav på organisationen för bekämpning av brott mot miljön. Att på en rad olika områden effektivisera miljöbrottsbekämpningen är en svår och omfattande uppgift för åklagarväsendet och polisen. Det är därför positivt att myndigheterna nått långt när det gäller att skapa förutsättningar för en effektiv bekämpning av brotten mot miljön. Myndigheterna bedriver ett ambitiöst arbete för att utveckla nya och effektivare arbetsformer och arbetsmetoder inom miljöbrottsbekämpningen. Det är tillsynsmyndigheterna på området som till övervägande del anmäler brott mot miljön till åtal. Enligt regeringens uppfattning är det därför nödvändigt att samverkan mellan polis, åklagare och tillsynsmyndigheter fortlöpande utvecklas. 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 4.4.6En polis för 2000-talet förändringsarbetet skall fortsätta har polisväsendet genomgått stora förändringar. Sammantaget har dessa förändringar medfört nya strukturer och ny organisation, ändrade arbetsmetoder, kompetensutveckling och ökad samverkan. För att upprätthålla medborgarnas förtroende för polisen är insatser inom framför allt två områden avgörande . Dels skall det förebyggande arbetet vidareutvecklas, bl.a. genom att polisen förbättrar förmågan att ta tillvara den kunskap på området som den egna organisationen genererar. Dels skall brottsutredningarna på alla nivåer bli snabbare och säkrare, så att lagföringen ökar och tiden mellan brott och lagföring blir så kort som möjligt. För att denna utveckling skall vara möjlig genomför regeringen en kraftfull ekonomisk satsning på polisen. Med den som stöd förbättras förutsättningarna för att gå vidare med förändringsarbetet, bl.a. genom att antalet poliser ökar. Ökad effektivitet i polisens arbete förutsätter att polisen kan koncentrera sig på sina kärnuppgifter, att förebygga och utreda brott. Regeringen tillkallade därför en särskild utredare med uppgift att göra en översyn av polisens arbetsuppgifter (dir. 2000:105). Utredningen, som antog namnet , lämnade ett delbetänkande (SOU 2002:70). Utredningen menar att parkeringsanmärkningar, tillstånd att använda offentlig plats och delgivningar med fördel kan skötas av annan huvudman. Dessutom anser utredningen att det finns stora vinster med att lägga ut hittegodshanteringen på entreprenad. Utredningen föreslår också att polisen upphör med att ta emot anmälningar om borttappade saker. Utredningen har också haft i uppdrag att se över vilka möjligheter det finns att komplettera polisens resurser och insatser i glest befolkade delar av och, vid särskilda tillfällen, även i övriga delar av landet. På det området föreslår utredningen att ordningsvakter skall komplettera polisen. Ordningsvakten skall alltid arbeta under ledning av polis. En förutsättning är att ordningsvakten har gått en särskild utbildning som bestäms av polisen. De uppgifter som ordningsvakten skall utföra är till exempel att assistera polisen vid ordningsstörningar och vid avspärrning av brottsplatser.