prop · GQ0326 · 2003-01-27 00:00:00 — Regeringens proposition 2002/03:26 Tjänstgöring i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten Prop. Regeringen överlämnar denna proposition till . I Försvarsmaktens verksamhet ingår i allt större utsträckning uppdrag med internationell anknytning, bl.a. den verksamhet som bedrivs av ut- landsstyrkan inom Försvarsmakten. De föreslagna lagändringarna i pro- positionen möjliggör för Försvarsmakten att agera för att från och med ikraftträdandet utöka arbetsskyldigheten för anställda i Försvarsmakten till att omfatta även tjänstgöring i utlandsstyrkan. Kravet på särskild an- ställning i utlandsstyrkan tas nämligen bort när det gäller anställda i För- svarsmakten. Den särreglering som avser arbetsskador, arbetstidsregler- ing m.m. och som gäller för anställda i utlandsstyrkan, ändras till att omfatta samtliga som tjänstgör i utlandsstyrkan, oavsett anställnings- form. Motsvarande följdändring görs även i lagen (1994:1811) om disci- plinansvar inom totalförsvaret, m.m. Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om väpnad 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten................................. 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m........................... Ärendet och dess beredning.............................................................. Bakgrund och utgångspunkter ........................................................ Internationell verksamhet utomlands ............................... 4.2Yrkesofficerares arbetsskyldighet vid internationell 4.3Bestämmelserna i lagen om utlandsstyrkan inom Utgångspunkter för den framtida regleringen .................. Lagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands ..................... Tillämpning av vissa lagar.............................................................. Kostnadskonsekvenser och ikraftträdande ..................................... 8.1Förslaget till lag om väpnad styrka för tjänstgöring 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten............................... 8.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m......................... Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet SOU 2001:23 Personal för ett nytt försvar (del av).................................................... Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser (betänkandet) .................. PM angående frågor om yrkesofficerarnas Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ..... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands, 2.lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom För- svarsmakten, 3.lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom total- försvaret, m.m. 2.1Förslag till lag om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands Härigenom föreskrivs följande. Regeringen får på begäran av eller enligt beslut som fattats av ställa en väpnad styrka till förfogande för fredsbevarande verksamhet utom- lands. Högst tretusen personer ur Försvarsmaktens utlandsstyrka får sam- tidigt tjänstgöra utomlands i väpnad tjänst. Denna lag träder i kraft då lagen (1992:1153) om väp- nad styrka för tjänstgöring utomlands upphör att gälla. 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten Härigenom föreskrivs att 1, 26, 9 och 11 §§ lagen (1999:568) om ut- landsstyrkan inom Försvarsmakten skall ha följande lydelse. Denna lag skall tillämpas på de anställda i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten. I utlandsstyrkan får endast sådan militär och civil personal anställas som behövs för internationell verksamhet utomlands i syfte att Inom Försvarsmakten skall det finnas en utlandsstyrka för verksamhet som avses i denna lag. Den som skall tjänstgöra i ut- landsstyrkan och inte har en an- ställning i Försvarsmakten som omfattar skyldighet att tjänstgöra i internationell verksamhet utom- lands för de syften som anges i tredje stycket, skall anställas sär- skilt för tjänstgöring i styrkan. I utlandsstyrkan får endast sådan militär och civil personal tjänstgö- ra som behövs för internationell verksamhet utomlands i syfte att 1.avvärja risk för en väpnad konflikt, 2.hejda en pågående väpnad konflikt, 3.övervaka överenskommelser om fred och vapenstillestånd, eller 4.skapa förutsättningar för varaktig fred och säkerhet genom humani- tärt arbete i samband med en väpnad konflikt. För de anställda i utlandsstyr- För dem som tjänstgör i utlands- kan skall följande bestämmelser i styrkan skall följande bestämmel- arbetsmiljölagen (1977:1160) gälla ser i arbetsmiljölagen (1977:1160) även utomlands, om inte tjänstgö- gälla även utomlands, om inte ringsförhållandena hindrar detta: 2 kap. 18 §§, 2 kap. 18 §§, 3 kap. 14, 6 och 12 §§, 3 kap. 14, 6 och 12 §§, 6 kap. 16 §§, 6 a § första 6 kap. 16 §§, 6 a § första stycket första och andra meningen stycket första och andra mening- och andra stycket samt 8 och 9 §§. arna och andra stycket samt 8 och För de anställda i utlandsstyr- För dem som tjänstgör i utlands- kan skall följande bestämmelser styrkan skall följande bestämmel- ser inte gälla: Vid prövning av om den som tjänstgör i utlandsstyrkan drabbats av en arbetsskada skall bevisreg- lerna i 7 och 8 §§ lagen (1977:265) om statligt personska- deskydd tillämpas för den tid som avses i första stycket, om det är förmånligare för den enskilde än en tillämpning av motsvarande regler i lagen om arbetsskadeför- säkring. 1517 §§ lagen (1982:80) om (1977:480), samt 2. arbetstidslagen (1982:673). (1977:480), samt 3. arbetstidslagen (1982:673). En anställning i utlandsstyrkan skall vara tidsbegränsad och avse tiden för både utbildning och tjänstgöring. Anställningen får dock tidsbegränsas till att avse endast utbildningstiden eller tjänstgöringstiden. Vid uppsägning av anställning före anställningstidens utgång gäller en uppsägningstid av för både arbetsgivare och arbetstagare. Arbetsgivaren får dock bevilja den anställde kortare uppsägningstid. Om den anställde genomgått ut- bildning för tjänstgöring utan att få godkända vitsord, får arbetsgi- varen säga upp anställningen med en uppsägningstid av en månad. En särskild anställning för tjänstgöring i utlandsstyrkan skall vara tidsbegränsad och avse tiden för både utbildning och tjänstgö- ring. Anställningen får dock tids- begränsas till att avse endast ut- bildningstiden eller tjänstgörings- tiden. Anställningen får sägas upp före anställningstidens utgång med en uppsägningstid av för både arbetsgivare och arbetstagare. Arbetsgivaren får dock bevilja den anställde kortare uppsägningstid. Om den anställde genomgått ut- bildning för tjänstgöring utan att få godkända vitsord, får arbetsgi- varen säga upp anställningen med en uppsägningstid av en månad. För den som anställs särskilt i utlandsstyrkan skall bestämmel- serna i 1517 §§ lagen (1982:80) om anställningsskydd inte gälla. Vid tjänstgöring utomlands gäller lagen (1976:380) om arbetsskade- försäkring från det att den första färden till tjänstgöringsplatsen påbörjas till det att den sista färden från tjänstgöringsplatsen avslutas. Skada som inträffar skall anses som arbetsskada, om övervägande skäl talar för det. Skador som inträffar under semester eller motsvarande ledighet utom tjänstgöringslandet skall omfattas av lagens skydd endast om det finns särskilda skäl. Vid prövning av om en anställd drabbats av en arbetsskada skall bevisreglerna i 7 och 8 §§ lagen (1977:265) om statligt personska- deskydd tillämpas för den tid som avses i första stycket, om det är förmånligare för den enskilde än en tillämpning av motsvarande regler i lagen om arbetsskadeför- säkring. Vid tillämpning av lagen om ar- Vid tillämpning av lagen om ar- underlaget minst sju basbelopp. underlaget minst sju prisbasbe- Om någon skadas under anställ- Om någon skadas under tjänst- ning i utlandsstyrkan, skall För- i utlandsstyrkan, skall För- svarsmakten i samråd med den svarsmakten i samråd med den 1.utreda behovet av åtgärder för att den skadade skall återfå full ar- betsförmåga eller för att stärka den skadades möjligheter att försörja sig genom förvärvsarbete, 2.om det är möjligt, ge den skadade lämplig arbetsträning inom ramen för Försvarsmaktens verksamhet, samt 3.medverka till att den skadade får tillgång till lämplig yrkesutbild- ning eller fortbildning som är ägnad att stärka hans eller hennes förvärvs- förmåga. Vid fullgörandet av de uppgifter som avses i 6 och 7 §§ skall Försvars- makten samarbeta med , länsarbetsnämnden och andra berörda myndigheter. Försvarsmaktens åtgärder bör samordnas med en eventuell ar- betsgivares. Om en anhörigs medverkan är av särskild betydelse för den skadades rehabilitering, skall Försvarsmakten efter ansökan ge den anhörige skälig ersättning för kostnader som en sådan insats orsakar. Om en anställd i utlandsstyrkan Om den som tjänstgör i utlands- förolyckas eller skadas så svårt att styrkan förolyckas eller skadas så sjukhusvård krävs, skall Försvars- svårt att sjukhusvård krävs, skall makten efter ansökan av de anhö- Försvarsmakten efter ansökan av riga ersätta dem för skäligt antal de anhöriga ersätta dem för skäligt resor till den förolyckade eller antal resor till den förolyckade skadade samt uppehälle och tids- eller skadade samt uppehälle och spillan vid sådan resa efter samma tidsspillan vid sådan resa efter grunder som gäller i fråga om er- samma grunder som gäller i fråga sättning av allmänna medel till om ersättning av allmänna medel I fall som avses i andra stycket skall Försvarsmakten efter ansökan även ge skäligt bidrag till kostnader för psykosocialt stöd till anhöriga som är i behov av det och om det framstår som skäligt med hänsyn till omständigheterna i övrigt. Denna lag träder i kraft . 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. skall ha följande lydelse. Denna lag gäller för 1. totalförsvarspliktiga då de är skyldiga att fullgöra värnplikt eller civilplikt enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt, 2. dem som genomgår utbildning för att få militär anställning i För- svarsmakten, 3.hemvärnsmän då de är tjänstgöringsskyldiga, 4.dem som genom krigsfrivilligavtal eller annat avtal åtagit sig att tjänstgöra frivilligt i befattningar i Försvarsmaktens krigsorganisation, då de är tjänstgöringsskyldiga, 5. anställda i utlandsstyrkan i 5. dem som tjänstgör utomlands Försvarsmakten, när de tjänstgör i utlandsstyrkan inom Försvars- Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning beslutade regeringen om direktiv (dir. 1999:84) till en särskild utredare med uppdrag att redovisa en samlad syn på För- Med stöd av regeringens bemyndi- gande förordnade chefen för , statsrådet von , generaldirektören som särskild utredare. Utredningen, som antog namnet , fick bl.a. i uppdrag att överväga hur kraven på Försvarsmaktens deltagande i internationell verksamhet skulle kunna tillgodoses, exempelvis genom tjänstgöringsskyldighet för officerare. Det är endast denna del av utred- ningsresultatet som behandlas i denna proposition. sitt arbete i denna fråga särskilt beakta de arbetsrättsliga konsekvenserna. Utredningen lämnade sitt betänkande (SOU 2001:23) Personal för ett nytt försvar, där avsnittet om arbetsskyldighet vid internationell verk- samhet ingick, . I betänkandet finns ett förslag om arbets- skyldighet för yrkesofficerare i internationell verksamhet reglerad i lag. En sammanfattning av betänkandet i den del det avser tjänstgörings- skyldigheten vid internationell verksamhet finns i bilaga 1. som läggs fram i betänkandet finns i bilaga 2. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. yttrandena och en sammanställning av dessa finns tillgängliga i Försvars- departementet (dnr Fö2001/547/MIL). I propositionen Fortsatt förnyelse av totalförsvaret (prop. 2001/02:10) redovisade regeringen sin inställning till tjänstgöringsskyldighet för yr- kesofficerare vid internationell verksamhet. personalförsörjningsavsnittet (bet. 2001/02:FöU7, rskr. 2001/02:192). Frågan om tjänstgöringsskyldigheten för yrkesofficerare i utlandsstyrkan var inte föremål för något riksdagsbeslut. tet uttalade sig däremot i frågan. (Försvarsdepartementet) har en promemoria arbetats fram (Fö2002/1582/RS) med de författningsförslag som krävs för att möjliggöra för Försvarsmakten att agera för en utvidgning av ar- Promemorian finns i bilaga 4. rian har remissbehandlats. , Försvarsmakten, Officers- förbundet och var remissinstanser. Fö2002/1582/RS. De föreslagna lagförslagen grundar sig på promemorian. utgår från regeringens redovisning i prop. 2001/02:10 och vad försvars- utskottet har gett uttryck för i frågan i bet. 2001/02:FöU7. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttran- de över de förslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga Lagrådets synpunkter är av allmän karaktär. Inga ändringar i sak har Vissa förslag till justeringar har dock lämnats när det gäller bästa sättet att presentera förslagens innebörd. Lagrådet har därvid till viss del lagt fram två förslag. Regeringen har tagit fasta på det förslag som, enligt regeringens mening, blir tydligast och lättast att förstå för den krets som de föreslagna lagarna riktar sig till. handlas vidare i författningskommentaren. 4 Bakgrund och utgångspunkter Den första svenska fredsbevarande styrkan skapades för att övervaka det vapenstilleståndsavtal som träffats efter Suez-krisen. Dess- förinnan hade svenska trupper under FN-flagg efter säkerhetsrådets re- kommendation tjänstgjort i . Efter insatsen vid Suez följde un- der den fredsfrämjande insatsen i och däref- ter en rad insatser som främst var koncentrerade till regionen kring . grundar sig Försvarsmaktens internationella engage- mang till stor del på samarbete inom olika internationella organ såsom , () och försvarsalliansen inom ramen för Partnerskap för fred (PFF). Dessa organisationer genomför såväl övningar som kurser och inspektioner. Regler om när svensk trupp får sändas utomlands finns i 10 kap. reger- ingsformen. Enligt 10 kap. 9 § regeringsformen får regeringen sätta in rikets försvarsmakt eller delar av den i strid för att möta ett väpnat an- grepp mot riket. I övrigt får svensk väpnad styrka sättas in i strid eller sändas till ett annat land endast om medger det, om det är tillå- tet enligt en lag som anger förutsättningarna för åtgärden eller om skyl- digheten att vidta åtgärden följer av internationell överenskommelse eller förpliktelse som har godkänts av . har beslutat om två lagar där regeringen bemyndigas att besluta i sådana frågor. Den ena är lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands. En- ligt den lagen får regeringen på begäran av eller enligt beslut av ställa en väpnad styrka till förfogande för fredsbevarande verksamhet. Den andra är lagen (1994:588) om utbildning för fredsfrämjande verksamhet. Enligt den lagen får regeringen sända en väpnad styrka till utlandet i den mån den skall delta i utbildning för fredsfrämjande verksamhet inom ramen för internationellt samarbete. Lagen kom till främst för att ge regeringen befogenhet att sända väpnad styrka till övningar inom ramen för samar- betet inom Partnerskap för fred. Fredsfrämjande verksamhet är inte något entydigt begrepp. De freds- främjande insatserna bygger i regel på beslut av , men någon enhetlig definition av sådana insatser finns inte i . I stället har en avgränsning av vad som anses höra till fredsfrämjande verksamhet vuxit fram efterhand. I har begreppet fått inkludera konfliktförebyggande, fredsskapande, fredsbevarande, fredsframtvingan- de och fredsbyggande insatser. Avväpning och avrustning har också an- setts kunna ingå som en fredsfrämjande åtgärd. Fredsbevarande insatser i traditionell bemärkelse avser insatser som görs efter ett freds- eller eldupphöravtal. Insatserna baseras på parternas medgivande samt på en opartisk inställning till konflikten. ning kan förekomma inom ramen för självförsvar. skall då vara ett direkt svar på en motsvarande åtgärd från någon av par- terna, våldet skall stå i proportion till vad angriparen använt och våldet skall inte förorsaka onödig skada eller onödigt lidande. ande insatser utförs för att med militärt våld, eller hot om militärt våld, upprätthålla eller återställa fred i ett område. Denna typ av insatser kan alltså innebära våldsanvändning utöver vad som kan anses vara självför- Både våldsanvändningen och själva insatsen i sig kan ske utan medgivande från parterna i konflikten. Försvarsmaktens centrum för internationell verksamhet () är den enhet inom Försvarsmakten som fungerar som kompetens- center för internationell fredsfrämjande verksamhet. ingår huvudsakligen att utbilda personalen för de fredsfrämjande insatser som medverkar i. Anställningen av dem som ingår i förbanden sker i utlandsstyrkan. Bemanningen i utlandsstyrkan består av personer som anställs särskilt . Vissa av de personer som anställs har arbetat eller arbetar i Försvarsmakten, medan andra inte har den bakgrunden. Huvudsakligen är det yrkesofficerare och reservof- ficerare samt i övrigt framför allt totalförsvarspliktiga som fullgjort grundutbildningen som anställs i utlandsstyrkan. 4.2 Yrkesofficerares arbetsskyldighet vid internationell tjänstgöring Anställning av militär personal för internationell tjänstgöring regleras för närvarande på i huvudsak två olika sätt. Enligt 2 § lagen (1992:1153) om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands skall personal som skall tjänst- göra i väpnad tjänst för fredsbevarande verksamhet utomlands anställas särskilt för denna uppgift och ingå i en utlandsstyrka inom Försvarsmak- Tjänstgöringen i utlandsstyrkan är således frivillig och omfattas inte av annan anställning i Försvarsmakten. Den som är anställd i Försvars- makten är tjänstledig från sin ordinarie anställning som han eller hon är anställd i utlandsstyrkan. regleras i övrigt genom lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom För- svarsmakten och förordningen (1999:569) om utlandsstyrkan inom För- Något kollektivavtal som gäller för de anställda i utlands- styrkan har ännu inte träffats men diskuteras mellan parterna på det stat- Den som är anställd som yrkesofficer i Försvarsmakten kan i denna an- ställning under tjänstgöra utomlands, men det är då fråga om tjänstgöring utomlands som inte sker inom ramen för ut- landsstyrkan inom Försvarsmakten. Det kan då vara fråga om tjänstgö- ring vid utländska staber eller ministerier, övningsverksamhet inom ra- men för Partnerskap för fred, tjänstgöring inom ramen för det säkerhets- främjande samarbetet, tjänstgöring som försvarsattaché, tjänstgöring som lärare eller deltagande som elev vid utländska förband och skolor eller studiebesök och inspektioner i utlandet. inom ramen för den ordinarie anställningen i Försvarsmakten följer an- ställningsvillkoren av arbetstagarens ordinarie anställningsavtal samt gällande kollektivavtal och övrig arbetsrättslig lagstiftning. ring utomlands är avtalet om utlandskontrakt och riktlinjer för anställningsvillkor vid tjänstgöring utomlands (URA) 4.3Bestämmelserna i lagen om utlandsstyrkan inom För- svarsmakten Lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten (LUF) trädde i kraft . Lagen avser att förbättra det socialrättsliga skyd- det för den som är anställd i utlandsstyrkan. De som är anställda i ut- landsstyrkan är till stor del unga personer som inte har någon anställning i Försvarsmakten . Särregleringen i LUF har motiverats av den specifika hotbild som tjänstgöringen i utlandsstyrkan ansetts medföra samt förhållandet att många endast har en kortare visstidsanställning. I lagen anges bl.a. i vilken utsträckning arbetsmiljölagen (1977:1160), la- gen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring och lagen (1977:265) om stat- ligt personskadeskydd skall tillämpas för anställda i utlandsstyrkan under tjänstgöring utomlands. Bestämmelserna i 610 §§ reglerar den anställ- des rätt till rehabiliteringsåtgärder och stöd i händelse av skador som in- träffar under utlandstjänstgöring. Av 11 § framgår vidare att anhöriga till den som förolyckats eller skadats har rätt till ersättning för vissa kostna- der m.m. Av LUF följer att delar av lagen (1982:80) om anställningsskydd, se- mesterlagen (1977:480) och hela arbetstidslagen (1982:673) är undan- tagna från tillämpning när det gäller anställda i utlandsstyrkan. Detta gäller oavsett om tjänstgöringen sker i eller utomlands. Anställ- ningen i utlandsstyrkan skall vara tidsbegränsad och uppsägningstiden skall som huvudregel vara lång. 4.4Utgångspunkter för den framtida regleringen De författningar som reglerar anställningsvillkoren för yrkesofficerare som är anställda i utlandsstyrkan bygger på att dessa formellt är tjänstle- diga från sina ordinarie befattningar i Försvarsmakten och har erhållit en särskild tidsbegränsad anställning i utlandsstyrkan. Regeringen har redo- visat sin inställning till hur en utökning av arbetsskyldighetens omfatt- ning författningstekniskt lämpligen bör lösas. Regeringen konstaterade i denna fråga i prop. 2001/02:10 att den aktuella arbetsskyldigheten inte bör regleras i lag mot bakgrund av att anställningsavtalet är ett civilrätts- ligt avtal. De nu föreslagna lagändringarna bygger på att yrkesofficerare från och med det att de föreslagna bestämmelserna trätt i kraft skall kun- na bli skyldiga att tjänstgöra i utlandsstyrkan utan att vara särskilt an- ställda i den. Försvarsmakten ges möjlighet att arbeta för en utvidgning av arbetsskyldigheten för yrkesofficerarna, men även för andra yrkeska- tegorier inom Försvarsmakten om behov uppstår. ansåg i sitt betänkande (bet. 2001/02:FöU7) att arbetsskyldigheten inte Vid den slutliga beredningen av propositionen (delningen) har För- svarsmakten inkommit med ett yttrande. I yttrandet har Försvarsmakten anfört att eftersom regeringen valt att inte reglera den utökade arbets- skyldigheten i lag kvarstår emellertid tveksamheter om det är möjligt att nå den avtalslösning som föreslås av regeringen utan avsevärda kost- nadsökningar för Försvarsmakten. I övrigt har Försvarsmakten inte nå- got att erinra mot förslaget. Företrädare för Försvarsmakten har därefter förtydligat att skrivningen i yttrandet avser en arbetsskyldighet i lag med retroaktiv verkan och således bara tar sikte på redan anställda. ens motiv till att inte lagstadga arbetsskyldigheten utvecklas närmare i En retroaktiv lagstiftning har aldrig varit aktuell (jmf. försörjningsutredningens betänkande, s. 155). kvenserna återkommer regeringen till detta i avsnitt 7. I diskussionen om arbetsskyldighet i utlandsstyrkan används i vissa fall även benämningen tjänstgöringsskyldighet. Här avses inte någon skillnad i betydelse mellan de båda uttrycken. 5Lagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands Regeringens förslag: Försvarsmakten ges möjlighet att utvidga arbets- skyldigheten för anställda i Försvarsmakten till att omfatta all internatio- nell verksamhet utomlands genom att kravet på särskild anställning för tjänstgöring i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten tas bort. Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: Försvarsmakten anser att de lagändringar som fö- reslagits i promemorian är de som erfordras. tillstyrker promemorians författningsförslag. anser att personalen i utlandsstyrkan alltjämt bör anställas särskilt. För det fall att de föreslag- na ändringarna ändå genomförs, bör författningsändringarna träda i kraft först . Anledningen till detta är att förbundet anser att de aspiranter som påbörjat sin officersutbildning eller anta- gits till officersutbildning inte skall beröras.