prop · GR0351 · 2003-12-15 00:00:00 — förbättras och utvecklas. Syftet med denna satsning är att stimulera en öppen debatt om fiskemetoder, förvaltningsformer samt miljöintegrering. 2003/04:51 Möjligheter bör även övervägas att utvidga informationssatsningen till att omfatta den miljön, dess miljöproblem samt arbetet inom ramen för miljökvalitetsmålen. I detta arbete bör en samordning ske med och andra berörda organisationer, som t.ex. och det inrättade internationella fiskesekretariatet. Myndigheternas information regleras bl.a. i Århuskonventionen, som kopplar samman frågor om miljö och mänskliga rättigheter och utgår från de skyldigheter som samhället har gentemot kommande genera- tioner. I konventionen finns krav på att myndigheternas miljöinformation skall vara öppen och lättillgänglig för en intresserad allmänhet. Regeringen har uppdragit åt att utreda i vilken utsträckning miljöinformation samlas in och sprids av svenska myndigheter. Som ett led i en förbättrad informationsverksamhet har regeringen i budgetpropositionen för (prop. 2003/04:1) beslutat om att anvisa medel till ett internationellt fiskesekretariat. , samt Världsnatur- fonden skall gemensamt driva sekretariatets verksamhet. Verksamheten inriktas på kunskapsspridning i frågor som driver internationellt, bl.a. beståndsvård, minimimått, fiskemetoder och liknade åtgärder för att uppnå ett hållbart fiske. Regeringen ser denna satsning som långsiktig. Regeringens bedömning: Ett underlag utarbetas inför ett förnyat svenskt ställningstagande om gränsvärden för dioxin. Skälen för regeringens bedömning: har det blivit allt mer uppenbart att utsläpp av kemiska ämnen spridits och i vissa fall även lagrats i naturmiljön såväl på land som i sjöar och hav. ämnen har egenskaper som redan i små halter skadar levande organismer och orsakar problem. Särskilt problematiskt är kvicksilver samt de svår- nedbrytbara ämnena PCB och DDT samt dioxiner. och lagras i levande organismer. Hos arter högt upp i näringskedjan, som människor, rovdjur och rovfiskar, kan dessa gifter anrikas i sådana halter att reproduktionen och fortlevnaden hotas. Inom ramen för miljömålsarbetet har delmål antagits som innebär att i ett generationsperspektiv bör halterna av ämnen som förekommer naturligt i miljön vara nära bakgrundsnivåerna samt halterna av naturfrämmande ämnen i miljön nära noll. stor om vilka kemikalier som ingår i produkter eller som bildas vid för- bränning, varifrån kemikalier som transporteras långa sträckor här- stammar och om dessa ämnens potentiella effekter på bl.a. de akvatiska Arbetet med att riskbedöma enskilda ämnen har gått lång- samt och få beslut har fattats om begränsningar eller förbud mot skadliga förslag om en ny kemikaliestrategi har mött motstånd från flera medlemsstater. Även om fisk innehåller näringsmässigt värdefulla ämnen så lagras del skadliga ämnen i fisken. har, för att begränsa intaget av viss fisk, utarbetat kostråd för fiskkonsumtion vilka främst riktar sig till storkonsumenter av insjöfisk och fet ostkustfisk. De allra flesta konsumenter har dock inte någon anledning att begränsa sin fiskkonsumtion eftersom fisk är nyttig mat, då den är rik på vitaminer och mineralämnen. Viss fet fisk, som sill, strömming, lax och makrill innehåller fleromättade fettsyror som kan minska risken för hjärt- och kärlsjukdomar. Från folkhälsosynpunkt bör alltså flertalet konsumenter äta mer fisk. Vissa insjöfiskar och feta ostkustfiskar har dock förhöjda halter av miljöföroreningar, vilket medför att vissa konsumentgrupper bör iaktta försiktighet. Därför utarbetade kostråd för intag av fisk, som tillkom mot bakgrund av förhöjda halter av kvicksilver i fisk. Därefter har kostråden vidareutvecklats och täcker även organiska miljögifter som PCB, DDT och dioxin. Kostråden tar hänsyn både till risk och till nytta. Råden om intag av fisk varierar mot bakgrund av art och fångstområde. Konsumtion av viss insjöfisk är alltjämt den allra största källan till vårt intag av metylkvicksilver. Därför anges i kostråden att gravida och ammande kvinnor, för att undvika risk för skador hos och späd- barn, skall undvika sådana fiskar som kan innehålla höga halter av kvick- silver, som bl.a. abborre, gädda, gös, lake, hälleflundra och stillahavslax. Eftersom kvicksilvret försvinner ur kroppen relativt långsamt omfattas även kvinnor som tänker skaffa barn av dessa kostråd. finns en omfattande reglering av användning av kvicksilver, men en fortsatt minskning krävs. Därför har regeringen gett Kemikalieinspek- tionen i uppdrag att utreda hur ett totalförbud mot hantering av kvick- silver i kan utformas. De kostråd som finns för dioxin gäller för flickor och kvinnor i fertil ålder. I dessa pekas storkonsumenter av fet fisk ut som riskgrupp, såsom fritids- och yrkesfiskare med familjer, vilka kan få förhöjd kropps- belastning av organiska miljöföroreningar. Till skillnad mot kvicksilver försvinner dioxin betydligt mer långsamt ur kroppen. har gränsvärden för dioxin i livsmedel uppmärk- sammats. Undersökningar har visat att dioxinintaget hos EU:s befolkning generellt sett är högt, även om kan visa att intaget av dioxin genom mat i har halverats jämfört med . En satsning på analyser av dioxin i fisk genomfördes . En källa för svenska konsumenter har visat sig vara fet fisk som strömming, lax och öring från framför allt och , vilka inne- håller höga halter av dioxin. Totalt sett ger fiskkonsumtionen i , i likhet med i övriga nordiska länder, ett genomsnittligt bidrag på till det totala dioxinintaget. Mot bakgrund av att kostråd tillämpas beviljades och ett tidsbegränsat undantag t.o.m. från gränsvärdet för dioxin i muskelkött från fisk och fiskeriprodukter. Undantaget innebär att dessa länder har rätt att, under vissa villkor, släppa ut fisk på marknaden som har sitt ursprung i trots att dioxinhalten överstiger det fastställda gränsvärdet. Försäljningen får endast vara avsedd för konsumtion inom respektive land Detta gäller under förutsättning att det finns ett system för ursprungsmärkning, som kan garantera konsumenternas tillgång till information om fångstplatsen Prop. 2003/04:51 så att erforderliga kostrekommendationer kan följas. Inom ses gränsvärdet för dioxin över med syfte att införa gränsvärden även för dioxinlika PCB i livsmedel, bl.a. fisk. Vidare skall en översyn ske av gränsvärdena för dioxin i konsumtionsfisk. Effekterna av dioxin för svenska konsumenter analyseras fortlöpande. följer utvecklingen inom området, särskilt vad gäller exponering och effekter. Detta arbete måste emellertid intensifieras. Riskerna och effekterna av de svenska konsumenternas intag av dioxin måste stå i förgrunden. Inför de kommande förhandlingarna måste därför effekterna för svenska konsumenter klarläggas av såväl det svenska undantaget samt av en skärpning av gränsvärdena. Därtill kommer att effekterna för svenskt fiske måste värderas. och bör i samverkan med få i uppdrag att utarbeta ett underlag inför ett förnyat svenskt ställningstagande om gränsvärden för dioxin. I då många fiskbestånd runt om i världen visar tecken på överutnyttjande kan vattenbruket spela en viktig roll för att tillgodose konsumenternas efterfrågan på fisk. Fisk är den enskilt viktigaste proteinkällan i världen. Vattenbruksnäringen är en av de snabbast växan- de matproducerande näringarna. för jordbruk, skog och fiske (FAO) uppskattar att vattenbrukets andel av den totala fisk- produktionen i världen ökade från till . Ökningen förväntas, enligt FAO, fortsätta så att hälften av all konsumerad fisk kommer att vara producerad 2030. Vattenbruksproduktionen beräknas passera den totala världs- produktionen av kött . Inom EU har en strategi antagits för vattenbrukets utveckling. Strategin innebär ett erkännande av näringens betydelse och vikten av en fortsatt utveckling av EU:s vattenbruk. Målsättningen är bl.a. att harmo- nisera lagstiftningen på vattenbrukets område och påskynda en om- ställning mot ett mer miljömässigt och uthålligt vattenbruk. Stöd skall fortsatt utgå till teknikutveckling och åtgärder för att minska miljö- belastningen. Vidare framhålls nödvändigheten av förbättrade mark- nadsanalyser, ökade saluföringsaktiviteter samt en integrerad förvaltning av kustområden, vilket också inkluderar vattenbruk. EU ser även vattenbruket som ett möjligt sysselsättningsalternativ för yrkesfiskare. Sett ur ett internationellt perspektiv, med en total produktion i världen på omkring , är omfattningen av det svenska vattenbruket blygsam. Efter en snabb ökning har utvecklingen stagnerat, bl.a. beroende på bristande lönsamhet orsakad av tillståndskrav, svag försäljningsorganisation och hård konkurrens med bättre naturliga förutsättningar från andra länder. Det svenska vattenbruket sysselsätter i dagsläget cirka 1 000 personer, varav ungefär hälften arbetar med odling Prop. 2003/04:51 av fisk samt kräftor och musslor för direkt konsumtion. för utsättning i sjöar och vattendrag utgör en del av vattenbruks- produktionen, som även har en viktig roll att fylla i arbetet med att kompensera skador i akvatiska ekosystem. Det svenska vattenbruket har förutsättningar att utvecklas hållbart, såväl miljömässigt som socialt och ekonomiskt. Fiskodling kan utgöra ett viktigt inslag i landsbygdsutvecklingen, antingen som enskild verksamhet, eller kombinerat med annan yrkesverksamhet som fiske, jordbruk och turistfiske. Förutsättningar för konkurrenseffektiv produk- tion är förutom de naturliga förutsättningarna beroende av förbättrat odlingsmaterial samt mer utvecklade metoder för tillväxt-, produktions- och kvalitetsstyrning. Möjligheter till utveckling av näringen har skett främst genom utökning och rationalisering av befintliga företag. kan vattenbruksnäringen erhålla stöd enligt EG:s struk- turstödsförordning.. Strukturfonderna har tillskjutit betydande stöd för investeringar. Under innevarande period 20002006 är stödet av investeringskostnaden i norra respektive i övriga . Ett problem för vattenbruket har varit tillgången på nationell medfinansiering, eftersom vattenbruket, särskilt i inledningsskedet, är en kapitalintensiv verksamhet. Det har bl.a. visat sig i bristen på riskvilligt kapital, då banker och riskkapitalbolag har varit restriktiva med lånemöjligheter. 5.2Vattenbrukets effekter på miljön Regeringens bedömning: De blivande vattenmyndigheterna bör i sitt arbete ange såväl sådana områden där vattenbruk bör kunna bedrivas som hur stora närsaltsutsläpp som kan accepteras. Arbetsgruppens förslag: Arbetsgruppen föreslår att utarbetas för klassificering av sjöar och vattendrag samt för kustområden i skyddsvärda och inte skyddsvärda vatten. att differentierade miljömål för vatten som är olika skyddsvärda skulle Beroende på vattnets skyddsvärde skulle det belastas olika mycket och på så sätt möjliggöra en ökad vattenanvändning jämfört med om samma miljömål gällde för alla vattenområden. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser är positiva till att införa differentierade miljömål för vatten. De remissinstanser som t.ex. i och i , invänder mot att effekterna av EU:s vattendirektiv inte har beaktats för påverkan vid nyttjande av vatten. (SLU) finns det inte tillräckligt med kunskap för att klassificera vatten i dagsläget utan det krävs mer forskning om en sådan metod skall kunna Skälen för regeringens bedömning: Vattenbruk skall liksom övrig verksamhet med miljöpåverkan, följa miljölagsstiftningen och bedrivas så att berörda miljömål nås. begränsas framför allt av höga lokala närsaltsnivåer. utsläppen från enskilda fiskodlingar vara förhållandevis förhållande till belastningen på . Det finns behov av en samlad Prop. 2003/04:51 strategi för att skapa god hushållning med mark, vatten och bebyggd För att åstadkomma ett mångbruk av vattnen bör brukningsplaner för hela avrinningsdistrikt upprättas. Fiskodlingars närsaltsutsläpp är jämte risken för smittspridning det viktigaste skälet till att myndigheterna har haft en restriktiv inställning till att bevilja odlingstillstånd. Detta har medfört att svenska anlägg- ningar främst omfattar små produktionsvolymer. Vattenbrukets framtida möjligheter att expandera är beroende av att företag tillåts utnyttja stor- driftsfördelar och bli konkurrenskraftiga på marknaden eller att företag specialiserar sig på mindre konkurrensutsatta områden. En annan aspekt som bör beaktas när expansionsmöjligheter övervägs i aktuella vatten är möjligheter till ökande närsaltsutsläpp. En framtida utveckling av vatten- bruk skall, liksom all annan verksamhet med miljöpåverkan, följa miljö- lagsstiftningen och bedrivas så att berörda miljömål nås. Det innebär en fortsatt utveckling för att minska såväl utsläppen av näringsämnen som att fodret ingår i ett energi- och naturresurseffektivt system. Ett led i en sådan verksamhet kan vara att genomföra livscykelanalyser för vatten- bruket. I detta sammanhang bör även musselodlingens positiva miljö- effekter beaktas. Ett högeffektivt, miljöanpassat vattenbruk kan också innebära en satsning på en framtida svensk exportprodukt. Ett system för KRAV-märkning av svensk odlad fisk finns framtaget . antogs det s.k. vattendirektivet (Europaparlamen- tets och rådets direktiv /60/EG) om upprättandet av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område. Direktivet medför ett åtagande att väsentligt höja ambitionerna att skydda svenska vatten. Regeringen har i propositionen om Förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön (prop. 2003/04:2) redovisat för hur EU:s vattendirektiv skall genomföras i svensk lagstiftning. har antagit delmål för miljöarbetet som i de flesta fallen anger läget . Delmålen för vatten, kommer även i fortsättningen att innebära att krav ställs på att utsläppen av närsalter skall minska. I enlighet med miljömålen kommer åtgärdsprogram att utarbetas som anger vilken ekologisk status som skall nås för sjöar och vattendrag samt hur kustvatten skall definieras . Det är angeläget att vattenbrukets frågor beaktas inom ramen för det kommande arbetet med vattendirektivet och miljökvalitetsmålen. Enligt med propositionens förslag skall de blivande vattenmyndigheterna i sitt kommande arbete ange sådana områden, där fiskodling skall kunna lokaliseras samt hur stora närsaltsutsläpp som kan accepteras. Regeringens bedömning: Planeringen av vattenbruk bör integreras bättre i kommunernas översiktsplaner. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser är positiva till Prop. 2003/04:51 utredningens förslag. () är kritisk till att kommunerna skall genomföra vattenplanering och hänvisar istället till ramdirektivet beträffande avrinningsområden. Skälen för regeringens bedömning: Vattenbruket, som introdu- cerades relativt sent i , har haft svårigheter att hävda sina intres- sen gentemot äldre etablerade näringar. I har vattenbruket ett grundskydd enligt där det anges att mark- och vatten- områden, som kan ha betydelse för rennäringen, yrkesfisket eller vatten- bruket, så långt som möjligt skall skyddas mot åtgärder som påtagligt kan försvåra näringarnas bedrivande. Kommunerna skall därför upprätta en översiktsplan som omfattar både mark- och vatten- användningsfrågor och utgör en gemensam plattform för olika myn- digheters tillståndsgivning. Kommunernas vattenplanering varierar såväl i omfattning som i aktua- litet. Vissa kommuner har genomfört sin vattenplanering utan att vatten- bruk finns särskilt beaktat. Andra kommuner och län har inventerat sina vatten för att identifiera de sjöar och vattendrag som är lämpliga för vattenbruk. Kommunerna bör stimuleras att använda vattenplane- ringsinstrumentet i avvaktan på att en hushållningsstrategi eller bruk- ningsplan upprättas för varje avrinningsdistrikt i enlighet med vatten- direktivet Kommunerna har också utarbetat översikts- planer vilka potentiella områden för ett framtida vattenbruk bör utpekas i planeringsprocessen. Det är önskvärt att kommunerna planerar och inventerar sina vatten utifrån olika aspekter. Om den metod som tagits fram för att lokalisera vatten som är lämpliga för fiskodling används i kommunerna, kan såväl kommuner som potentiella fiskodlare få god kunskap om vilka vatten som är lämpliga för fiskodling. Regeringen avser ge i uppdrag att tillsammans med berörda myndigheter utarbeta nya riktlinjer för kommunernas vattenplanering. Detta kommer även att kunna utgöra ett underlag för de framtida vattenmyndigheternas arbete. Regeringens bedömning: Vid tillståndsgivning för vattenbruk bör bedömningsgrunden relateras till närsaltsutsläppen. Tillstånd som inte utnyttjas bör kunna återkallas. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till utred- ningens förslag, med undantag för och i . anser att tillstånd måste ges för att bedriva viss miljöfarlig verksamhet och verksamheten får bedrivas på vissa villkor. Genom villkoren regleras bl.a. utsläppen från verksamheten. Det finns möjlighet att ompröva villkoren i skärpande riktning om t.ex. ny teknik införs, som medför mindre utsläpp än Fiskodling bör regleras på samma sätt som övrig miljöfarlig verksamhet. anser att tillstånden bör relateras till närsaltsutsläppen för att stimulera vattenbruksnäringen att vidta åtgärder som minskar utsläppen. i län är inte helt negativ men menar att det är svårt att beräkna det potentiella närsaltsutrymmet. anser att besluten måste tas både utifrån fiskvolym och närsaltsbelastningen. Skälen för regeringens bedömning: Tillstånd till vattenbruket beviljas utifrån en viss volym odlad fisk. förändrades fodersammansättningen, vilket medförde att utsläppen från fiskodling minskade väsentligt. Därefter har utvecklingen inom utfod- ringstekniken förbättrats betydligt, vilket medfört mindre föroreningar. Dessa förändringar har dock inte lett till att fiskodlarna har kunnat odla större volymer fisk eftersom odlingstillstånden avser odling av en viss mängd fisk oavsett vilka utsläpp som odlingen orsakar. Regeringen gör den bedömningen att tillståndsprövningen bör moderniseras i enlighet med den tekniska utvecklingen. Tillstånd bör i stället kunna ges för en viss mängd närsaltsutsläpp från en fiskodling. Detta innebär att nuvarande gränser bör ändras till att avse ett visst tak för utsläpp av fosfor och kväve. Tillståndsgivningen bör förutom närsaltsutsläppen även beakta andra bedömningsgrunder, i likhet med nuvarande system, som risk för att fisk kan rymma, spridning av sjukdomar, djurskydd och effekter på den biologiska mångfalden. En övre gräns för närsaltsutsläppen skulle vidare kunna underlätta kontrollen av beviljade tillstånd. Kontrollen av att villkoren för till- stånden följs sker genom att personal bedömer mäng- den fisk i odlingen. Metoden är emellertid förenad med vissa svårigheter. Om tillstånd i stället baseras på närsaltsutsläpp kan länsstyrelserna genom ett administrativt förfarande i stället enkelt kontrollera använd fodermängd utifrån fiskodlarnas journalföring. Härigenom kan mängden näringssaltutsläpp beräknas mer noggrant. Genom ett sådant förfarande kan kontrollverksamheten därför administrativt för- enklas och effektiviseras. Beredning av ett förslag med denna inriktning planeras att påbörjas inom . En för- stärkning av kompetensen när det gäller tillståndsprövning för vatten- bruket genom att utse regionala branschexperter vid länsstyrelserna, har aktualiserats. Denna fråga är emellertid numera en uppgift för länsstyrel- sernas samordning och samverkan. har frågor om avelsteknik, fiskhälsa, smittskydd och kontrollverksamhet kommit allt mer i fokus. Vidare bör kunskaperna inom området miljöprövning enligt förbättras. Det är därför angeläget att kompetensen i dessa frågor vid länsstyrelserna förstärks. Outnyttjade äldre tillstånd enligt både fiske- och miljölagstiftningen kan enligt nuvarande system inte återkallas. Närsaltsnivåerna i många sjöar och vattendrag liksom i havet är redan för höga. I miljömålsarbetet ställs krav på att de eutrofierande utsläppen skall minska. gäller att även om ett befintligt tillstånd inte används måste det beaktas vid beräkning av det befintliga närsaltsutrymmet. Oanvända tillstånd förhindrar på så sätt nyetablering eller utvidgning av befintlig verksamhet i samma vattenområde. Därför bör tillstånd som inte utnyttjas kunna återkallas. Regeringen förbereder ändringar i Prop. 2003/04:51 fiskeförordningen med denna inriktning. har påbörjat en uppdatering av de allmänna råden så att de skall omfatta all vattenbruksverksamhet som är tillståndspliktig enligt fiskeri- och miljölagstiftningen, dvs. även kräft- och musselodling. Arbe- tet kommer att resultera i en handbok om fiskodling som planeras att vara slutförd . I detta sammanhang bör djurskyddsaspekter beaktas. Regeringens bedömning: Forskning och utveckling inom vattenbruk bör inriktas mot miljö, miljöteknik, utfodring, genetik samt avel. Arbetsgruppens förslag: Arbetsgruppen anser att forskningen måste stärkas för att den svenska vattenbruksnäringen skall kunna utvecklas. Förslaget innebär en ökad satsning på forskning vid () genom att fem nya tjänster inrättas vid SLU:s Arbetsgruppen lyfter fram fråge- ställningar som avelsprogram, nya arter för vattenbruket, bedömning av vattenbrukets miljöeffekter samt förstärkning av FoU-verksamheten vid SLU inom områden som teknikutveckling för minskad miljöpåverkan, utfodringsteknik och driftsäkerhet. Mer forskning och utveckling behövs för att integrera tekniska lösningar med biologiska modeller för fiskars tillväxt och foderbehov. Arbetsgruppen lyfter fram behovet av en förstärkt FoU-verksamhet särskilt avseende avelsprogram för regnbåge, och söt- Arbetsgruppen föreslår vidare att odlingsteknik utvecklas för odling av sötvattensarter som abborre och gös, där anses ha goda naturliga förutsättningar. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser är positiva till Emellertid finns avvikande åsikter, t.ex. i , som är tveksam till omfattningen av de utökade resurserna till () som föreslås eftersom det knappast står i proportion till vattenbrukets nuvarande omfattning eller till dess potentiella utvecklingsmöjligheter. anser att det behövs en ökad forskning och utveckling inom vattenbruksområdet men den behöver inte enbart koncentreras till SLU i utan även till , som ligger långt fram inom detta område. anser att det är negativt om forskningen kring vattenbruk fokuseras till då detta kan innebära en överdriven fokusering på fiskodling ur ett norrlandsperspektiv. , och är positiva och stöder utredningens förslag på tjänster och forskningsprojekt. Meningsskiljaktigheter råder bland remissinstanserna om det före- kommer ett behov av att utveckla ett avelsprogram för regnbåge och Flera remissinstanser föreslår avelsprogram för alternativa arter som de anser vara värda att satsa på i stället för arbetsgruppens förslag. Vidare råder det delade meningar bland remissinstanserna huruvida man skall utveckla odling och avel av abborre och gös. finner det intressant medan övervägande delen av remissinstanserna är direkt kritiska till förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Inom ramen för en framtida europeisk utveckling inom vattenbruket bör aktivt delta i den gemensamma FoU-verksamheten. Detta kan innebära en utveckling i samverkan med andra medlemsländer med likartade geografiska och klimatologiska förutsättningar. vid SLU har sektorsansvar för den vattenbruksforskning som rör odlingsnäringen för matfisk. Forskningsmedel har framför allt funnits tillgängliga inom områden som fiskekologi och fiskevård. FoU-verksamheten bör inriktas mot miljö, miljöteknik, utfodring, genetik och avel. har förutsättningar för fiskodling i sötvatten, då det finns god tillgång på kustvatten, sjöar och dammar lämpliga för fiskodling. Svenskt vattenbruk baserar sig i stor utsträckning på ett fåtal arter, framför allt och regnbåge. Svenska producenter av har ett klart biologisk försteg framför övriga aktörer på marknaden genom att ett målmedvetet avelsarbete har bedrivits på arten av forskargruppen vid SLU under det .