prop · GR0332 · 2003-11-19 00:00:00 — Undantag skall därför göras i de fall kliniska läkemedelsprövningar genomförs utan medverkan av läkemedels- industrin eller prövningarna avser särläkemedel för vilka godkännandena förenats med villkor om uppföljande undersökningar. Vidare bör undantag göras för sådana kliniska prövningar som är av särskild betydelse för folkhälsan. Frågor om undantagens tillämplighet liksom övriga frågor som rör tillstånd till klinisk läkemedelsprövning prövas av . De undantag som görs i enlighet med vad som gäller i praxis . Förslaget kan därför inte antas leda till några ökade Prop. 2003/04:32 kostnader för staten, landsting eller enskilda. Regeringens bedömning: Det krävs ingen lagändring med anledning av direktivets krav i artikel 19 första stycket om sponsorns eller prö- varens civilrättsliga eller straffrättsliga ansvar. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens bedömning: I artikel 19 första stycket anges att direktivet inte påverkar sponsorns eller prövarnas civilrättsliga eller straffrättsliga ansvar. Därför måste sponsorn eller ett juridiskt ombud för sponsorn vara etablerad i gemenskapen. I 15 § läkemedelsförordningen (1992:1752) föreskrivs att den som ansöker om tillstånd hos och inte är bosatt inom det europeiska ekonomiska samarbetsområdet skall företrädas av ett ombud som är bosatt inom detta område. Som framgått av avsnitt 11 är det sponsorn som skall ansöka om tillstånd att genomföra en klinisk läkemedelsprövning. Enligt regeringens bedömning krävs ingen lag- ändring med anledning av direktivets krav i artikel 19 första stycket. Regeringens förslag: Ändringarna i läkemedelslagen (1992:859) och lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor träder i kraft . Äldre föreskrifter i läkemedelslagen gäller dock i stället för de nya när ansökan om tillstånd till klinisk läkemedelsprövning har gjorts före ikraftträdandet. Promemorians förslag: Överensstämmer i stort med regeringens för- Promemorian innehåller dock ingen övergångsbestämmelse i fråga om ansökan om tillstånd till klinisk läkemedelsprövning som har gjorts Remissinstanserna: menar att övergångs- bestämmelsen inte är förenlig med direktivet. Artikel 22 saknar regler om särbehandling av klinisk läkemedelsprövning som har tillstånd som har Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 22 i direktivet skall medlemsstaterna före anta och offentliggöra de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att De skall tillämpa dessa bestämmelser senast från och De föreslagna lagändringarna föreslås träda i kraft . Som påpekat innehåller direktivet inga övergångs- De som före ikraftträdandet av lagändringarna har ansökt Prop. 2003/04:32 om eller fått tillstånd att utföra kliniska läkemedelsprövningar har emellertid berättigade förväntningar att få genomföra dessa prövningar i enlighet med tidigare bestämmelser. Regeringen anser därför att äldre föreskrifter i läkemedelslagen (1992:859) fortfarande skall gälla när ansökan om tillstånd till klinisk läkemedelsprövning har gjorts före ikraftträdandet. Lagändringarna innebär framför allt ett utökat skydd för de försöks- personer och patienter som deltar i kliniska läkemedelsprövningar. Ändringarna i detta avseende kan inte antas leda till några ökade kost- nader för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda. De föreslagna lagändringarna innebär vidare att prövningsläkemedel och, i förekommande fall, den utrustning som krävs för att använda läke- medlet skall tillhandahållas patienterna och försökspersonerna kostnads- fritt av den som inleder, organiserar och eventuellt finansierar den kliniska läkemedelsprövningen. Undantag görs för bl.a. kliniska läke- medelsprövningar som genomförs utan medverkan av läkemedels- industrin (se avsnitt 18). Detta är i enlighet med vad som gäller i praxis . Förslaget kan därför inte antas leda till några ökade kostnader. De föreslagna lagändringarna i övrigt kan inte heller antas leda till några ökade kostnader för staten, kommuner, landsting, företag eller enskilda. 22.1Förslaget till lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859) 1 § tredje stycket Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 18. Stycket är nytt. Här anges vad som i läkemedelslagen avses med begreppet prövningsläkemedel. Definitionen överensstämmer med den som finns i direktivet om kliniska prövningar. Paragrafen motsvaras av 13 § första stycket läkemedelslagen i dess lydelse enligt SFS 2003:463. Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.2. Paragrafens första stycke motsvaras delvis av nuvarande 13 § andra stycket läkemedelslagen. Ett tillägg har gjorts om att de patienter eller försökspersoner som avses delta i en klinisk läkemedelsprövning även skall informeras om sin rätt att när som helst avbryta sin medverkan. Andra stycket är nytt och reglerar frågan om vem som skall informeras om den kliniska läkemedelsprövningen i det fall patienten eller försöks- personen är underårig. Det reglerar även frågan om vem som skall erhålla information i det fall patienten är en person vars mening inte kan in- hämtas på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller något annat liknande förhållande. Vad som avses är situationer där en person på grund av sitt sjukdomstillstånd eller motsvarande inte förmår inse vad den kliniska prövningen skulle innebära för hans eller hennes del och därför inte kan avgöra om han eller hon vill delta i pröv- ningen. Det kan också vara fråga om en person som på grund av sitt sjukdomstillstånd inte förmår ge uttryck för något samtycke. Informationen skall i dessa fall lämnas till de personer vars samtycke till deltagande i prövningen skall inhämtas enligt 13 b § andra eller tredje stycket. Patienten eller försökspersonen själv skall dock informeras så långt det är möjligt mot bakgrund av bl.a. hans eller hennes ålder, mognad och förmåga att förstå. Om han eller hon är underårig skall informationen lämnas av personal med pedagogisk erfarenhet. Härmed avses att den som skall informera den underårige om prövningen skall ha erfarenhet av att inom hälso- och sjukvården arbeta med och förmedla information till barn och ungdomar. Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.3.18.3.3. Paragrafens första stycke motsvaras delvis av nuvarande 13 § tredje stycket läkemedelslagen. Till skillnad från skall samtycke till del- tagande i kliniska läkemedelsprövningar alltid inhämtas, oavsett om prövningarna har samband med sjukdomsbehandling eller ej. Samtycket skall som huvudregel inhämtas från de patienter eller försökspersoner som avses delta i prövningen eller, vid prövning som skall utföras på djur, från djurägaren. Andra stycket är nytt och reglerar samtycke beträffande den som är underårig. Samtycke skall inhämtas från vårdnadshavarna. Står barnet under vårdnad av två vårdnadshavare bestämmer de tillsammans (6 kap. 13 § ). Båda vårdnadshavarna skall då samtycka till den underåriges deltagande i den kliniska läkemedelsprövningen. Av 6 kap. 11 § följer att vårdnadshavaren vid utövandet av sin bestämmanderätt i takt med barnets stigande ålder och utveckling skall ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. Om en person ingår äktenskap står han eller hon inte längre under någons vårdnad. I sådant fall gäller huvudregeln i första stycket, dvs. det är patienten eller försökspersonen själv som skall lämna samtycke. Den underåriges inställning skall så långt möjligt klarläggas. Även om vårdnadshavarna har gett sitt samtycke till prövningen får den inte utföras om den underårige inser vad prövningen innebär för hans eller hennes del och motsätter sig att den utförs. Detta innebär att innan en klinisk läkemedelsprövning påbörjas måste den som skall utföra pröv- ningen försöka klarlägga den underåriges inställning och om den under- årige har förmåga att inse vad prövningen innebär för hans eller hennes del. Det innebär vidare att den underåriges inställning under prövningens genomförande skall beaktas. Om en underårig som inser vad prövningen innebär för hans eller hennes del efter prövningens påbörjande förklarar att han eller hon vill avbryta sin medverkan och således motsätter sig dess fortsatta utförande, får prövningen inte slutföras. Tredje stycket är nytt och reglerar samtycke beträffande personer vars mening inte kan inhämtas på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller något annat liknande förhållande. Bestämmelsen avser situationer där en person på grund av sitt sjuk- domstillstånd eller motsvarande inte förmår inse vad en klinisk läkemedelsprövning skulle innebära för hans eller hennes del och därför inte kan avgöra om han eller hon vill delta i prövningen. Det kan också vara fråga om en person som på grund av sitt sjukdomstillstånd inte förmår ge uttryck för något samtycke. Med hänsyn till de begränsningar som uppställs i den föreslagna 13 f § när det gäller vilka kliniska läkemedelsprövningar som får företas på personer vars mening inte kan inhämtas på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller något annat liknande förhållande kommer de prövningar som utförs att ha samband med sjukdomsbehand- ling. Deltagarna kommer således att vara patienter och inte försöks- personer. Samtycke skall inhämtas från god man eller förvaltare enligt 11 kap. 4 eller 7 § med behörighet att sörja för den enskildes person. Om det inte finns någon god man eller förvaltare förordnad med beslutanderätt i fråga om huvudmannens personliga angelägenheter måste anmälan om behov av förordnande göras av den ansvarige prövaren hos överförmyndaren, som gör ansökan till rätten (se 11 kap. 15 § ). Det torde i dessa fall vara tillräckligt att godmanskap förordnas (jfr 11 kap. 7 § första stycket ). Möjlighet finns att fatta interimistiska beslut, bl.a. om ett dröjsmål uppenbarligen skulle medföra fara för den enskildes person (se 11 kap. 18 § ). Samtycke skall inhämtas även från patientens närmaste anhöriga. Som närmast anhörig räknas i första hand den berörda personens make/maka, sambo eller registrerade partner. Om sådan inte finns, eller om inte heller han eller hon på grund av sjukdom, psykisk störning eller liknande förhållande kan lämna samtycke, skall i andra hand samtycke lämnas av den berörda personens vuxna barn, föräldrar eller syskon i nu nämnd ordning. Motsvarande gäller om den som skall lämna samtycke vistas på okänd ort. Samtycket skall uttrycka patientens förmodade vilja. Det innebär att de personer som skall samtycka till patientens deltagande i en klinisk läke- medelsprövning måste beakta de synpunkter som patienten kan ge uttryck åt i den föreliggande situationen, liksom den uppfattning han eller hon tidigare redovisat. Om patienten innan oförmågan uppträdde t.ex. vägrade att samtycka till deltagande i prövningen bör den gode mannen/för- valtaren och de närmast anhöriga inte samtycka för hans eller hennes räkning. Den gode mannen/förvaltaren och de närmast anhöriga måste med stöd av sin kännedom om patienten försöka bilda sig en uppfattning om vilken inställning som patienten skulle ha haft, om han eller hon hade haft förmåga att fatta beslut vid den ifrågavarande tidpunkten. Även om samtycke har inhämtats får en klinisk läkemedelsprövning inte utföras om patienten i någon form ger uttryck för att inte vilja delta. Bestämmelsen innebär att patientens inställning till deltagande skall beaktas såväl före prövningens påbörjande som under dess utförande. Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.3.4. Paragrafen är ny. Genom denna klargörs att ett lämnat samtycke när som helst kan tas tillbaka. Återtagandet kan göras inte bara av den person som har lämnat samtycket, utan även av den person som skulle ha lämnat samtycke vid den ifrågavarande tidpunkten. Om en underårig patient eller försöksperson blir myndig under prövningens gång eller en vuxen patient återfår sin beslutskompetens, har han eller hon således rätt att återkalla det samtycke som lämnats för hans eller hennes räkning. Vid ett återtagande av ett samtycke upphör patientens eller försöks- personens medverkan i prövningen med omedelbar verkan. Om ett åter- tagande i det enskilda fallet skulle innebära fara för patientens eller försökspersonens hälsa eller säkerhet i något avseende bör den som är ansvarig för prövningen beskriva de eventuella konsekvenser som kan uppkomma till följd av ett avbrott med omedelbar verkan. Det är dock patienten eller försökspersonen själv, eller i förekommande fall de som enligt bestämmelserna i läkemedelslagen skall lämna samtycke till deltagande, som avgör saken. När ett samtycke har återtagits får forskning som avser den personens vidare deltagande inte längre utföras. De data som samlats in fram till tidpunkten för återtagande av samtycke får dock bearbetas i enlighet med det tidigare lämnade samtycket. Ett återtaget samtycke får inte påverka det fortsatta omhändertagandet av patienten eller försökspersonen. Det förhållandet att samtycket har återtagits får således inte leda till att patienten eller försökspersonen behandlas sämre än om han eller hon hade fortsatt sitt deltagande i den kliniska läkemedelsprövningen. Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.1. Paragrafen motsvaras delvis av nuvarande 13 § tredje stycket andra meningen läkemedelslagen. Förbudet mot kliniska läkemedelsprövningar som inte har samband med sjukdomsbehandling på den som enligt för- äldrabalken har god man eller förvaltare har ersatts av bestämmelsen i 13 f §. Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.1. Paragrafen är ny. Bestämmelsen anger i vilka fall kliniska läkemedels- prövningar får utföras på underåriga som inte får vård enligt de i 13 d § nämnda lagarna. Den anger vidare i vilka fall sådana prövningar med samband med sjukdomsbehandling får utföras på underåriga som får sådan vård. För att en klinisk läkemedelsprövning skall få utföras krävs att forsk- ningen kan förväntas leda till direkt nytta för denna patientgrupp, att forskningen är avgörande för att bekräfta uppgifter som erhållits i kliniska läkemedelsprövningar med personer som har förmåga att samtycka till deltagande i prövningar eller genom andra forsknings- metoder samt att forskningen hänför sig direkt till ett kliniskt tillstånd som den underårige lider av eller är av sådan art att den endast kan utföras på underåriga. Vidare krävs att inga incitament eller ekonomiska förmåner ges, undantaget kostnadsersättningar. Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.1. Paragrafen är ny. Bestämmelsen anger i vilka fall kliniska läkemedels- prövningar får utföras på personer vars mening inte kan inhämtas på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller något annat liknande förhållande. Det är alltså fråga om situationer där en person på grund av sitt sjukdomstillstånd eller motsvarande inte förmår inse vad en klinisk läkemedelsprövning skulle innebära för hans eller hennes del och därför inte kan avgöra om han eller hon vill delta i prövningen. Det kan också vara fråga om en person som på grund av sitt sjukdomstillstånd inte förmår ge uttryck för något samtycke. För att en klinisk läkemedelsprövning skall få utföras krävs att forsk- ningen är avgörande för att bekräfta uppgifter som erhållits i kliniska läkemedelsprövningar med personer som har förmåga att samtycka till deltagande i prövningar eller genom andra forskningsmetoder, att forskningen hänför sig direkt till ett livshotande eller försvagande kliniskt tillstånd som den berörda personen lider av samt att det finns anledning anta att medicineringen med det läkemedel som skall prövas medför nytta som uppväger riskerna för patienten eller inte innebär några risker alls. Vidare krävs att inga incitament eller ekonomiska förmåner ges, undantaget kostnadsersättningar. Bestämmelsen innebär bl.a. att de kliniska läkemedelsprövningar som utförs på icke beslutskompetenta vuxna skall ha samband med sjukdomsbehandling. Paragrafen har behandlats i avsnitt 18. Paragrafen är ny. I första stycket anges att en förutsättning för tillstånd till klinisk läkemedelsprövning är att den person, det företag, den institu- tion eller den organisation som ansvarar för att inleda, organisera och eventuellt finansiera prövningen kostnadsfritt tillhandahåller patienterna och försökspersonerna prövningsläkemedlet och, i förekommande fall, den utrustning som krävs för att använda det. Paragrafens andra stycke innehåller ett undantag från skyldigheten i första stycket. Vid kliniska läkemedelsprövningar som genomförs utan medverkan av läkemedelsindustrin, vid prövningar som avser särläkemedel för vilka godkännandena förenats med villkor om uppföljande undersökningar samt vid prövningar av särskild betydelse för folkhälsan, finns inget krav på att prövningsläkemedlet skall tillhandahållas kostnadsfritt. Paragrafen har behandlats i avsnitt 11. I paragrafens första stycke har ett tillägg gjorts om att en klinisk läke- medelsprövning får genomföras om tillstånd till prövning anses beviljat enligt tredje stycket. Andra stycket är nytt. Om finner att tillstånd inte Prop. 2003/04:32 kan beviljas, skall sökanden underrättas om detta. Sökanden får vid endast ett tillfälle ändra innehållet i ansökan för att avhjälpa de brister som verket funnit. Om ansökan inte ändras skall den avslås. Tredje stycket är nytt. Här föreskrivs att tillstånd till prövning skall anses beviljat i enlighet med ansökan, om inte har fattat beslut . Tiden räknas från det att en fullständig ansökan kom in till verket. Fjärde stycket är nytt. Det anger att vad som sägs i tredje stycket inte gäller vid ansökan om tillstånd att genomföra en klinisk läkemedels- prövning som innefattar 1) läkemedel för genterapi och somatisk cell- terapi, inklusive xenogen cellterapi, 2) läkemedel som innehåller genetiskt modifierade organismer, 3) läkemedel som inte godkänts för försäljning i enlighet med och rådets direktiv /83/EG av om upprättande av gemenskaps- regler för humanläkemedel, senast ändrat genom kommissionens direktiv /63/EG, och som omfattas av del A i bilagan till förordning (EEG) nr 2309/93, eller 4) läkemedel vars aktiva beståndsdel eller beståndsdelar är en biologisk produkt som härstammar från människa eller djur eller innehåller biologiska komponenter som härstammar från människa eller djur eller vars framställning kräver sådana komponenter. I dessa fall krävs således att beslut om tillstånd har meddelats för att en klinisk läkemedelsprövning skall få genomföras. Paragrafen har behandlats i avsnitt 14. I paragrafens andra stycke har hänvisningen till 14 § preciserats till att avse dess första stycke. Tredje stycket är nytt. Det anger att ett tillstånd som skall anses beviljat enligt 14 § tredje stycket får återkallas om villkoren i ansökan om tillstånd är uppfyllda eller om något krav som är av särskild betydelse för kvalitet och säkerhet inte följts. 22.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor Paragrafen har behandlats i avsnitt 9.1. Paragrafen är ny. Den anger att vid etikprövning av kliniska prövningar på människor skall, utöver vad som följer av etikprövnings- lagen, bestämmelserna i 13 e och f §§ läkemedelslagen tillämpas. En klinisk läkemedelsprövning som skall företas på underåriga som inte om- fattas av förbudet i 13 d § läkemedelslagen eller på icke besluts- kompetenta vuxna får således godkännas vid etikprövning endast om förutsättningarna i 13 e § respektive 13 f § läkemedelslagen är uppfyllda. Prövningen måste naturligtvis även uppfylla kraven i 711 §§ etikpröv- ningslagen och läkemedelslagens bestämmelser om information och samtycke. De senare skall enligt 13 § etikprövningslagen tillämpas i stället för bestämmelserna i 1622 §§ samma lag. Direktivet om kliniska prövningar OCH RÅDETS DIREKTIV 2001/20/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar rörande tillämpning av god klinisk sed vid kliniska prövningar av humanläkemedel OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen, särskilt artikel 95 i detta, med beaktande av kommissionens förslag1, med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande2, i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget3, och av följande skäl: (1)I rådets direktiv /65/EEG av om tillnärm- ning av bestämmelser som fastställs genom lagar eller andra författningar och som gäller läkemedel4 föreskrivs att ansökan om försäljningstillstånd för läkemedel skall åtföljas av uppgifter och dokumentation om resultaten av de undersökningar och kliniska prövningar som utförts på produkten. I rådets direktiv /318/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstift- ning om analytiska, farmakologiska, toxikologiska och kliniska normer och prövningsplaner för undersökning av läkemedel5 fast- ställs enhetliga regler för sammanställning och framläggande av uppgifter och dokumentation. (2)De vedertagna grundprinciperna för hur kliniska prövningar skall utföras på människor grundar sig på skyddet av de mänskliga rättigheterna och mänsklig värdighet vid biologiska och medicinska tillämpningar sådana de kommer till uttryck i exempelvis 1EGT C 306, 8.10.1997, s. 9 och EGT C 161, , s. 5. 2EGT C 95, 30.3.1998, s. 1. 3Europaparlamentets yttrande av (EGT C 379, 7.12.1998, s. 27), rådets gemensamma ståndpunkt av (EGT C 300, 20.10.2000, s. 32) och beslut av (ännu ej offentliggjort i EGT). Rådets beslut av . 4EGT 22, , s. 1/65. Direktivet senast ändrat genom rådets direktiv /39/EEG (EGT L 214, 24.8.1993, s. 22). 5EGT L 147, , s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 1999/83/EG (EGT L 243, , s. 9). skydd säkerställs genom riskbedömningar baserade på resultaten av de toxikologiska undersökningar som utförs före en klinisk pröv- ning, genom granskningar som utförs av etikkommittéer och av medlemsstaternas behöriga myndigheter samt genom reglerna om skydd av personuppgifter. (3)Personer som är oförmögna att med rättsligt bindande verkan ge sitt samtycke till medverkan i klinisk prövning bör ges särskilt skydd. Det åligger medlemsstaterna att fastställa sådana regler. Dessa per- soner får inte medverka i kliniska prövningar om samma resultat kan uppnås genom kliniska prövningar med personer som är för- mögna att ge sitt samtycke. I normala fall bör dessa personer endast medverka i kliniska prövningar om det finns grund att anta att medicineringen medför en direkt nytta för patienten som uppväger riskerna. Det finns dock ett behov av kliniska prövningar som gäller barn för att förbättra den behandling som finns tillgänglig för dem. Barn utgör en sårbar befolkningsgrupp som skiljer sig utveck- lingsmässigt, fysiologiskt och psykologiskt från vuxna, vilket gör att ålders- och utvecklingsrelaterad forskning är till stor nytta för dem. Läkemedel, inklusive vaccin, för barn måste prövas veten- skapligt innan de kommer till allmän användning. Detta kan endast uppnås genom att man ser till att läkemedel som sannolikt kommer att få ett betydande kliniskt värde för barn undersöks fullständigt. De kliniska prövningar som behövs i detta syfte bör äga rum under förutsättningar som ger bästa möjliga skydd för försökspersonerna. Det är därför nödvändigt att fastställa kriterier för skydd av barn vid kliniska prövningar. (4)När det gäller övriga personer som är oförmögna att ge sitt sam- tycke, såsom demenssjuka, psykiskt sjuka patienter m.fl., bör medverkan i klinisk prövning ske på än mer restriktiva villkor. Läkemedel som skall prövas får endast ges till sådana personer om det finns anledning att anta att den direkta nyttan för patienten upp- väger riskerna. I sådana fall krävs innan patienten kan medverka i någon klinisk prövning dessutom ett skriftligt samtycke från pati- entens lagliga ställföreträdare vilket bör ges i samförstånd med behandlande läkare.