prop · GQ03150d2 · 2003-09-12 00:00:00 — Därför kommer möjligheten att i föreskrifter (enligt bemyndigandet i 11 kap. 1 § 3) närmare ange sundhets- och uppföranderegler för verksamhet som förvaltningsbolag och fondföretag med stöd av UCITS-direktivet driver i att vara mycket begränsad. I fråga om förvaltningsbolag och fondföretag som inte omfattas av reglerna i UCITS-direktivet föreligger dock inte någon motsvarande begränsning. Bestämmelserna i 2 kap. 19 § första stycket, 20 § och 21 § första stycket avser frågor som inte regleras i UCITS- direktivet. Dessa bestämmelser skall därför tillämpas såväl i fråga om bolag eller företag som omfattas av reglerna i direktivet som i fråga om bolag eller företag som inte omfattas. Utöver de bestämmelser som anges i 10 § finns det dessutom ytterligare bestämmelser i lagen om investeringsfonder som skall tillämpas även beträffande förvaltningsbolags och fondföretags verksamhet här i landet. Dessa bestämmelser är antingen sådana där det uttryckligen anges att de gäller för sådan verksamhet (t.ex. 1 kap. 6-9 och 11 §§) eller bestämmelser som gäller generellt för bl.a. beslut och förelägganden som meddelar (t.ex. 10 kap. 28 och 29 §§ eller 12 kap. 1 §. För filialer till förvaltningsbolag och fondföretag gäller i övrigt, enligt 10 § andra stycket, lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. Bestämmelsen i 11 § är ny och motsvarar reglerna i artikel 48 i Prop. 2002/03:150 UCITS-direktivet. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets Om andelar i ett fondföretag marknadsförs och säljs i får samma beteckning användas för fondföretagets verksamhet som den beteckning som används i dess hemland. Om ett fondföretag betecknas som värdepappersfond i hemlandet får andelar i fondföretaget således marknadsföras och säljas här i landet under den beteckningen. Enligt andra stycket ges dock rätt att föreskriva att beteckningen skall följas av ett förklarande tillägg. Denna möjlighet bör utnyttjas i fall där det annars finnas risk för att en investerare skulle förväxla det utländska fondföretaget med en svensk värdepappersfond eller någon annan typ av verksamhet. Bestämmelserna behandlas även i avsnitten 9.2, 9.3 och 11.9. 2 kap. Allmänna bestämmelser för fondbolag m.m. I paragrafen anges de krav som ställs för att tillstånd att driva fondverksamhet skall kunna ges för ett svenskt aktiebolag. Tillstånd får ges bara till bolag som har sitt huvudkontor i . Därtill krävs bl.a. att fondbestämmelserna godkänts för den eller de investeringsfonder som bolaget avser att förvalta. Dessa krav motsvarar de som ställs i 6 § andra stycket och 11 § andra stycket lagen om värdepappersfonder. Vidare måste bolagets ägare och ledning vara lämpliga. Dessa villkor är en konsekvens av de nya reglerna i UCITS-direktivet (artiklarna 5a och 5b) och har sin motsvarighet i annan finansiell, näringsrättslig lagstiftning. Bestämmelsen behandlas även i avsnitten 7.4 och 7.6. Bestämmelserna i första och andra styckena om ägarkontroll och effektiv tillsyn följer av de nya reglerna i UCITS-direktivet (artikel 5b) och har sin motsvarighet i annan finansiell, näringsrättslig lagstiftning. Bestämmelsen i andra stycket behandlas även i avsnitt 7.5. Tredje stycket motsvarar 11 § tredje stycket lagen om värdepappersfonder. Eftersom fondbolaget skall vara ett svenskt aktiebolag gäller enligt första stycket som utgångspunkt att vad som är föreskrivet om aktiebolag i allmänhet skall gälla, om inte annat följer av den förevarande lagen. Enligt andra stycket skall ett fondbolag ha en styrelse med minst tre ledamöter samt en verkställande direktör. Bestämmelserna behandlas även i avsnitt 7.4. Fondbolag skall enligt UCITS-direktivet ha ett minsta startkapital motsvarande (artikel 5a). Startkapital definieras i 1 kap. 1 § 20. Någon motsvarande bestämmelse om startkapital finns inte i lagen om värdepappersfonder utan i 6 § tredje stycket föreskrivs bara att ett fondbolag skall ha ett aktiekapital som med hänsyn till verksamhetens omfattning är tillräckligt stort. Aktiekapitalets storlek anges i stället i föreskrifter och där uppställs ett krav på ett aktiekapital på . Enligt 11 kap. 1 § 1 får regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, meddela föreskrifter om vilka poster som får räknas in i startkapitalet. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 7.3.1. Samråd med andra behöriga myndigheter Bestämmelsen, som motsvarar artikel 5b.3 i UCITS-direktivet, behandlas i avsnitt 7.6.1. Enligt första stycket får ansökan om tillstånd att driva fondverksamhet inte göras förrän bolaget har registrerats i aktiebolagsregistret (jfr 11 § andra stycket 1 lagen om värdepappersfonder). Enligt andra stycket, som har förts in i enlighet med Lagrådets förslag, skall en verksamhetsplan upprättas och ges in till tillsammans med ansökan om tillstånd. Planen bör ha det innehåll som behövs för att underlätta inspektionens beslut om tillstånd och därvid beskriva fondbolagets organisation och tilltänkta verksamhet. skall enligt första stycket underrätta ett bolag om sitt beslut från det att en fullständig ansökan har kommit in till inspektionen. Om så inte sker kan bolaget enligt 12 kap. 2 § första stycket vända sig till kammarrätten för att få en förklaring om att ärendet uppehålls i onödan. Som Lagrådet påpekat följer det av allmänna principer att skälen för ett avslagsbeslut skall framgå av underrättelsen om beslutet (se 20 § förvaltningslagen [1986:223]). Rättsföljden av passivitet blir således inte att bolaget kan börja driva fondverksamhet. För detta fordras, enligt andra stycket, ett uttryckligt tillstånd. Kapitalkrav under pågående verksamhet I paragraferna anges de allmänna kapitalkraven för ett fondbolag. Basen är det startkapital motsvarande som ett fondbolag skall ha enligt 4 §. Därutöver måste fondbolaget ha ytterligare medel, vars storlek beror dels på fondbolagets omkostnader, dels på det förvaltade fondkapitalet. Avsikten är att upprätthålla en solid ekonomisk bas för verksamheten och främja en kontinuerlig förvaltning av fonden. Bestämmelsen i 10 § gäller bara de fall då ett fondbolag utför individuell portföljförvaltning. För denna förvaltning och de tjänster som bolaget utför som ett led i den verksamheten enligt 7 kap. 1 § första stycket skall bolaget ha det eventuella ytterligare kapital för kreditrisker och marknadsrisker som enligt lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag krävs av ett värdepappersbolag med motsvarande verksamhet. Fondbolaget betraktas då, i den del som avser den individuella förvaltningen, som ett värdepappersbolag med motsvarande förvaltning. motsvaras emellertid den undre gräns för kapitalkrav som gäller för värdepappersbolag enligt 2 kap. 5 § kapitaltäckningslagen av den undre gräns för egna medel som anges i lagen om investeringsfonder (jfr artikel 8.2 i investeringstjänstedirektivet och artikel 5a.1 a tredje strecksatsen i UCITS-direktivet). Någon undre gräns gäller dock inte separat för det kapitalkrav som följer av bestämmelserna i 10 § eftersom bestämmelsen i 11 § skall tillämpas av samtliga fondbolag, dvs. oavsett om bolaget utför individuell portföljförvaltning eller inte. Detta innebär att eventuella fasta omkostnader hos ett fondbolag i den del av bolaget som utför individuell portföljförvaltning påverkar enbart den undre gräns för egna medel som anges i 11 §. Utöver bestämmelserna om kapitalkrav för kreditrisker och marknadsrisker gäller för fondbolag som utför individuell portföljförvaltning även övriga bestämmelser i kapitaltäckningslagen som är tillämpliga för ett värdepappersbolag med motsvarande verksamhet. Enligt 10 kap. 20 § tredje stycket får , om ett fondbolags egna medel understiger vad som föreskrivs här eller om bolaget inte uppfyller det kapitalkrav som avser individuell portföljförvaltning, förelägga bolaget att täcka bristen eller upphöra med verksamheten. Bestämmelserna behandlas även i avsnitten 7.3 och 7.9.2. I paragraferna, som har utformats med förslaget till lag om bank- och finansieringsrörelse i prop. 2002/03:139 som förebild, regleras förutsättningarna och proceduren för svenska fondbolag att via filial verka i ett annat land inom EES. Genom de nya reglerna i UCITS-direktivet ges fondbolag rätt att verka i ett annat land inom EES genom driva verksamhet från filial. utvidgning i förhållande till de äldre reglerna i direktivet som bara gav en möjlighet för fondbolag att marknadsföra och sälja andelar i värdepap- Prop. 2002/03:150 persfonder med stöd av det s.k. produktpasset. För att ett fondbolag skall omfattas av dessa regler krävs dock att bolaget har tillstånd att förvalta åtminstone en värdepappersfond. som enbart har tillstånd att förvalta specialfonder gäller i stället bestämmelserna i 16 §. Vill ett fondbolag inrätta en filial inom EES skall bolaget underrätta innan det påbörjar verksamheten (12 §). Detsamma gäller om ett fondbolag avser att ändra en sådan verksamhet (14 §). I likhet med vad som gäller enligt 13 a § lagen om värdepappersfonder skall ett fondbolag anmäla varje värdepappersfond som bolaget avser att bjuda ut i ett annat land inom EES. Detta får anses ingå i uppgiften om vilka tjänster som skall erbjudas. Om ett fondbolag avser att bjuda ut andelar i en värdepappersfond som inte har anmälts tidigare är det en sådan ändring av verksamheten som bolaget skall underrätta om. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 9.1. Gränsöverskridande verksamhet inom EES I paragrafen, som har utformats med förslaget till lag om bank- och finansieringsrörelse i prop. 2002/03:139 som förebild, regleras förutsättningarna och proceduren för svenska fondbolag att verka i ett annat land inom EES utan att inrätta filial där. Genom de nya reglerna i UCITS-direktivet ges fondbolag rätt att verka i ett annat land inom EES även genom att erbjuda och tillhandahålla tjänster utan att inrätta filial, s.k. gränsöverskridande verksamhet. Även detta är en utvidgning i förhållande till de äldre reglerna i direktivet. För att ett fondbolag skall omfattas av reglerna om gränsöverskridande verksamhet krävs dock att bolaget har tillstånd att förvalta åtminstone en värdepappersfond. som enbart har tillstånd att förvalta specialfonder gäller i stället bestämmelserna i 16 §. Om ett fondbolag avser att driva verksamhet i ett annat land inom EES skall bolaget underrätta innan det påbörjar verksamheten. Detsamma gäller om ett fondbolag avser att ändra en sådan verksamhet. I likhet med vad som gäller enligt 13 a § lagen om värdepappersfonder skall ett fondbolag anmäla varje värdepappersfond som bolaget avser att bjuda ut i ett annat land inom EES. Detta får anses ingå i uppgiften om vilka tjänster som skall erbjudas. Om ett fondbolag t.ex. i en gränsöverskridande verksamhet avser att bjuda ut andelar i en värdepappersfond som inte har anmälts tidigare är det en sådan ändring av verksamheten som bolaget skall underrätta om. En plan för fondbolagets verksamhet skall ges in till . Bestämmelserna behandlas i avsnitt 9.1. Övriga fall av filialverksamhet Bestämmelsen är ny och reglerar förutsättningarna för svenska fondbolag att verka utanför EES eller, för bolag som inte omfattas av 12 §, i ett annat land inom EES. Det bör observeras att bestämmelsen enbart anger vad som gäller enligt svensk rätt. Utländska myndigheter kan ställa upp Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 9.1.5. Bestämmelsen i paragrafen är ny och saknar motsvarighet i lagen om Det sundhetskrav som uppställs motsvarar de i t.ex. 1 kap. 7 § första stycket lagen (1991:981) om värdepappersrörelse. Enligt 11 kap. 1 § 3 får regeringen, eller den myndighet som rege- ringen bestämmer, meddela föreskrifter om vilka sundhetskrav som skall uppfyllas av ett fondbolag. Föreskrifterna bör motsvara de allmänna regler om sundhet och uppförande som anges i artiklarna 5f.1 och 5h i UCITS-direktivet samt de regler som enligt artikel 5.4 i direktivet skall tillämpas vid utförande av individuell portföljförvaltning. Bestämmelserna behandlas även i avsnitt 7.7. Förvärvsförbud vid insyn i daglig handel Paragrafen motsvarar 7 § lagen om värdepappersfonder, som i sak mot- svarar 8 § i den lag som föregick lagen om värdepappersfonder, nämli- gen aktiefondslagen (1974:931). Av specialmotiveringen till 8 § aktie- fondslagen framgår bl.a. vilka personer som skall anses vara innehavare av ledande befattningar. Där uttalade departementschefen följande (prop. 1974:128 s. 148). För egen del anser jag liksom utredningen och flerta- let remissinstanser att styrelseledamot i fondbolag inte bör få sälja värde- papper till eller köpa sådana papper från fond som bolaget förvaltar. Detta bör också gälla verkställande och vice verkställande direktör i fondbolaget samt revisor och revisorssuppleant. I jävskretsen bör också inräknas andra personer med ledande ställning i bolaget, dvs. bolagets bokföring eller medelsförvaltning samt innehavare av annan ledande befattning, t.ex. personer som är verksamma i nivån närmast Som en allmän förutsättning bör därvid gälla att vederbörande befattningshavare har en chefsbefattning som inte bara tillfälligt utan generellt medför kännedom om betydelsefulla förhållanden I praktiken torde det inte bli svårt att avgöra, om befattningshavaren i fråga har en sådan ställning att han har möjlighet att till fondandelsägarnas skada påverka värdepapperstransaktioner avse- - - - När det gäller person som är att betrakta som chef för bokföring eller medelsförvaltning eller som innehavare av annan ledande befattning, kan det i undantagsfall inte alltid stå klart för vederbörande Prop. 2002/03:150 befattningshavare att förbudet gäller honom. direktören skall därförmeddela befattningshavaren i fråga att befattningshavaren omfattas av förbudet Paragrafen innehåller bestämmelser om tystnadsplikt och motsvarar 5 § lagen om värdepappersfonder. I bestämmelsen, som är ny, regleras fondbolags och förvaringsinstituts uppgiftsskyldighet till undersökningsledare eller åklagare. Förutsättningen för att ett fondbolag eller ett förvaringsinstitut skall vara skyldigt att lämna ut uppgifter är att det begärs av en undersök- ningsledare (dvs. åklagare eller polis) respektive en åklagare samt att det sker under en utredning enligt reglerna om förundersökning i brottmål respektive i ett ärende om rättslig hjälp i brottmål på framställning av annan stat eller mellanfolklig domstol. Det innebär att en uppgiftsskyl- dighet alltid föreligger om uppgifterna begärs under en svensk förunder- sökning och om begäran görs av undersökningsledaren. sådan förundersökning eller begärs uppgifterna av någon annan än undersökningsledaren, är ett fondbolag eller ett förvaringsinstitut således inte skyldigt att lämna ut uppgifter enligt denna bestämmelse. rar dock inte att uppgifter i andra fall kan lämnas ut enligt bestämmelsen i 19 § under förutsättningar som anges där. Uppgiftsskyldigheten innefattar även det fallet att begäran om uppgif- ter görs för att bistå utländska myndigheter i deras brottsutredningar sedan en ansökan om rättslig hjälp i brottmål framställts. ran handläggs enligt lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i En ansökan enligt den lagen handläggs av domstol eller åkla- gare enligt 2 kap. 7 § och under de förutsättningar och enligt det förfa- rande som gäller för en motsvarande åtgärd under en svensk förunder- sökning eller rättegång (se 2 kap. 1 § första stycket och 10 § nämnda En utredning som åklagaren vidtar sker således enligt reglerna om Uppgiftsskyldigheten omfattar uppgifter om enskildas förhållanden Med detta uttryckssätt avses detsamma som i 19 §. Första stycket första meningen motsvarar 47 § lagen om värdepappers- Bestämmelsen gäller både i fondbolags förvaltning av investe- ringsfonder och i ett värdepappersbolags eller kreditinstituts förvaltning Prop. 2002/03:150 av specialfonder. Bestämmelsen i andra meningen, som motsvarar arti- kel 9 i UCITS-direktivet, har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Såvitt avser individuell portföljförvaltning regleras inte frågan om skadestånd i denna lag utan därvid gäller bestämmelserna om skadestånd i skadeståndslagen (1972:207). På motsvarande sätt som gäller för värdepappersbolag skall enligt andra stycket ett fondbolag som förvaltar någon annans finansiella instrument ha en försäkring för skadeståndsskyldighet som fondbolaget kan ådra sig i den individuella portföljförvaltningen. Bestämmelsen i andra stycket behandlas även i avsnitt 7.9.2. I fråga om regler för förvaringsinstituten har utredningen redovisat sina överväganden och förslag i slutbetänkandet (SOU 2002:104). Detta bereds inom . I avvaktan på att den beredningen slutförs görs inte några materiella ändringar i de regler som gäller för förvaringsinstituten. Bestämmelserna om förvaringsinstitut i 3 kap. motsvarar därför de som finns i lagen om värdepappersfonder. Bestämmelsen i första stycket motsvarar 14 § lagen om värdepappersfonder. I andra stycket anges att förvaringsinstitutet skall handla oberoende av fondbolaget och uteslutande i andelsägarnas gemensamma intresse. Den bestämmelsen motsvarar 1 § andra stycket lagen om värdepappersfonder, men får här en mer framträdande placering. 2 och 3 §§ Bestämmelserna i paragraferna motsvarar 15 och 16 §§ lagen om värdepappersfonder. I 2 § tredje stycket har dock förts in en andra mening som motsvarar artikel 7 i UCITS-direktivet. 4 kap. Allmänna bestämmelser för investeringsfonder Paragrafen, som motsvarar 8 § och 1 § tredje stycket lagen om värdepappersfonder, beskriver investeringsfondens, dvs. såväl värdepappersfondens som specialfondens, rättsliga ställning. Den kontraktsrättsliga konstruktion som använts i allt sedan 1974 års aktiefondslag behålls. Att fonden inte är något självständigt rättssubjekt medför att den inte kan försättas i konkurs. Bestämmelserna behandlas även i avsnitt 10.13. Förvaltningen av en investeringsfond Paragrafen motsvarar delvis bestämmelser som finns i lagen om värdepappersfonder och avser att reglera fondbolagets roll. Enligt första stycket är det fondbolaget som företräder andelsägarna i alla frågor som rör fonden. Denna bestämmelse motsvarar 12 § lagen om värdepappersfonder. Bestämmelsen i andra stycket har dock inte någon motsvarighet i lagen om värdepappersfonder. Fondbolagets rätt att använda fondmedlen för att fullgöra förpliktelser och för att ställa egendomen till säkerhet för ingångna förpliktelser anges här uttryckligen. Fonden är inte en juridisk person och kan därför inte förvärva rättigheter eller ta på sig skyldigheter. I ett antal bestämmelser i fondlagstiftningen ges dock möjlighet för fondbolaget att ingå avtal som belastar fonden. Ett exempel på detta finns i 5 kap. 23 § andra stycket. Enligt den bestämmelsen får ett fondbolag i fondverksamheten ta kortfristiga lån till ett belopp motsvarande högst av fondens värde. Ett sådant lån kan hänföras till en specifik värdepappersfond. Det ingår i fondverksamheten att betala tillbaka lånet. Om ett fondbolag underlåter att göra det kan vidta åtgärder mot bolaget. Tillståndet för fondbolaget att driva fondverksamhet kan som en yttersta konsekvens komma att återkallas. Det blir i så fall upp till förvaringsinstitutet eller det övertagande fondbolaget att betala lånet med medel ur fonden. Motsvarande gäller givetvis i fråga om specialfonder som fått tillåtelse till högre belåning och andra investeringar eller åtgärder som medför förpliktelser och som vidtagits inom ramen för denna lag. Reglerna i tredje och fjärde styckena om att fondförvaltaren skall handla i andelsägarnas gemensamma intresse och att all verksamhet skall bedrivas oberoende av förvaringsinstitutet motsvarar 1 § andra stycket lagen om värdepappersfonder. Bestämmelserna i första och andra styckena behandlas även i avsnitt 10.13. Bestämmelsen motsvarar 13 § första stycket 1 lagen om värdepappersfonder. Genom att i en paragraf särskilt reglera förbudet för fondbolag att ha hand om egendom som ingår i en investeringsfond som bolaget förvaltar uppnås två syften. För det första blir det tydligare att ett fondbolag under inga omständigheter får ha hand om egendom som ingår i fonden, vilken ju skall förvaras av ett förvaringsinstitut. För det andra understryks att bestämmelsen gäller för såväl värdepappersfonder som specialfonder och att undantag från denna regel inte får meddelas. Vad innebär då förbudet? I vissa fall kan det uppstå situationer där det är praktiskt att först föra över medel från fonden till fondbolaget för vidarebefordran till andelsägarna. Så kan t.ex. vara fallet vid utdelning från fonden eller vid inlösen av andelar. Betalning kan därvid ske genom att kontanta medel överförs från förvaringsinstitutet till fondbolagets konto och därifrån till andelsägarna. Alternativet är att fondbolaget instruerar Prop. 2002/03:150 förvaringsinstitutet om att det skall betala ut en summa pengar till Om betalningen går över fondbolagets konto uppstår en situation där fondens medel tas om hand av fondbolaget. Om en obeståndssituation uppstår kan dessa medel komma att gå förlorade i fondbolagets konkurs. Det är därför viktigt att förbudet i paragrafen upprätthålls även i sådana situationer där det kan vara billigare eller mer praktiskt att låta fondbolaget ombesörja utbetalningen. Fondbolag får enligt bestämmelserna i dessa paragrafer lämna över delar av fondverksamheten till en eller flera uppdragstagare i syfte att effektivisera bolagets verksamhet. I lagen om värdepappersfonder finns inte någon uttrycklig sådan rätt, men detta anses ändå vara möjligt enligt dagens regler. Behovet av att i lag reglera förutsättningarna och formerna för uppdragsavtal kommer av motsvarande nya regler i UCITS-direkti- vet. I direktivet föreskrivs nämligen att uppdragsavtal får ingås bara under de förutsättningar som anges där (se artikel ). Genom bestämmelserna i 47 §§ genomförs direktivets regler. Särskilda regler gäller om fondbolaget vill delegera förvaltningen av tillgångarna i fonden. Denna förvaltning kallas i direktivet för förmögenhetsförvaltning och med detta bör förstås förvaltning av tillgångarna i fonden. Häri ligger beslut om hur medlen i fonden skall placeras, vilket regleras i 5 kap. för värdepappersfonder och i 6 kap. för specialfonder. Fondbolaget får inte lämna över förvaltningen av tillgångarna i fonden till förvaringsinstitutet eller någon annan vars intressen kan komma i konflikt med fondbolaget eller andelsägarnas intressen. Detta kan ses som en specificering av de allmänna bestämmelserna i 2 § tredje och fjärde styckena. Att andelsägarnas intresse alltid skall tas tillvara av fondbolaget i fondverksamheten framgår där. Detta kan dock inte alltid göras gällande mot en fristående uppdragstagare. Uppdragstagaren omfattas ju inte automatiskt av fondbolagets ansvar. Detta måste därför beaktas vid ingående av uppdragsavtal. skall ingripa om uppdragsavtalet inte uppfyller lagens krav eller om inspektionen finner att avtalet hindrar en effektiv tillsyn. En första åtgärd bör vara att förmå fondbolaget att ändra uppdragsavtalet så att det uppfyller lagens krav. Om så inte sker har inspektionen möjlighet enligt de allmänna bestämmelserna i 10 kap. 19 § att förbjuda fondbolaget att ingå avtalet eller om avtal redan har ingåtts att på annat sätt vidta rättelse. Bestämmelserna behandlas även i avsnitt 7.8. Bestämmelsen motsvarar 9 § lagen om värdepappersfonder. För varje värdepappersfond och specialfond skall det finnas fondbestämmelser. Undantag från detta krav får inte göras för specialfonder. Detta innebär att alla investeringsfonder skall ha ett grunddokument där angivna uppgifter måste finnas med. Bestämmelsen i andra stycket 2 grundar sig på motsvarande regel i UCITS-direktivet och föranleds av de nya placeringsreglerna som föreslås i direktivet. Vidare förtydligas andra stycket 4 med en angivelse om värdering av onoterade värdepapper och s.k. OTC-derivat. I tredje stycket finns en bestämmelse som gäller bara för värdepappersfonder där fondmedlen placeras enligt bestämmelserna i 5 kap. 8 §.