prop · GR0348 · 2003-12-29 00:00:00 — Kravet på anknytning till tar endast sikte på det fall att det skulle ha funnits hinder mot en svensk vigsel och gäller alltså inte tvångsäktenskap. Anknytningen skall ha funnits då äk- tenskapet ingicks och likaså skall frågan om hindren enligt svensk lag bedömas utifrån förhållandena . Anknytningen skall ha bestått i svenskt medborgarskap eller svenskt hemvist för åtminstone en av makarna. Anknytningen motsvarar den som enligt 1 § medför att enbart svensk lag tillämpas vid hindersprövning för vigsel inför svensk myndighet. I praktiken kommer frågan om erkännande av ett utländskt äktenskap i första hand upp då en uppgift om äktenskap skall föras in i folkbokfö- ringsregistret. Bedömningen av om det finns materiell grund för att vägra erkännande får göras med ledning av de uppgifter som då är tillgängliga för folkbokföringsmyndigheten. Det är alltså inte avsett att de materiella förutsättningarna för erkännande skall föranleda en särskild utredning av relevanta förhållanden från myndighetens sida. Det lär oftast utifrån tillgängliga uppgifter inte vara möjligt att avgöra om det skulle ha funnits hinder mot äktenskapet enligt svensk lag på annan grund än underårighet eller ett redan tidigare ingånget äktenskap. rutinmässiga bedömning tar endast sikte på registreringen och är inte bindande för hur frågan om erkännande skall bedömas i andra samman- hang. Det finns normalt ingen anledning för folkbokföringsmyndigheten att gå in på en närmare bedömning av om äktenskapet ingåtts under tvång. Om inget talar emot det är utgångspunkten givetvis att ett äktenskap har ingåtts av parternas fria vilja. Det bör alltså inte utan särskild anledning efterfrågas vilken inställning en make har i frågan. Väcks frågan skall kravet på den bevisning som behöver presenteras för att myndigheten skall utgå från att äktenskapet har tillkommit under tvång inte ställas alltför högt. Av bestämmelsen framgår att det räcker med att det görs sannolikt att tvång förekommit. Enbart ett enkelt påstående om tvång ger inte underlag för en sådan bedömning. Däremot bör exempelvis konkreta och preciserade uppgifter som lämnats under en inledd förundersökning kunna utgöra tillräckligt underlag. I praktiken torde det vara i de fall frågan redan har blivit föremål för utredning av någon myndighet som tillämpning av regeln aktualiseras. Tillämpningen skall vara restriktiv. Riktlinjen är att tvånget skall ha varit av sådan karaktär att det skulle ha utgjort en straffbar handling enligt svensk lag. I praktiken skall det alltså vara fråga om att det är sannolikt att någon genom sådant våld eller hot som avses i straff- bestämmelsen om olaga tvång i 4 kap. 4 § har tvingat någon annan att gifta sig. Det kan dock inte helt uteslutas att det även före- kommer andra situationer i vilka det utövade tvånget framstår som så allvarligt att äktenskapet inte bör erkännas. I vissa delar av världen förekommer det att man ingår äktenskap genom ombud. Ett äktenskap Prop. 2003/04:48 ingås inte av tvång på grund av att det ingås genom ombud, men i vissa fall kan det hända att ombudet tar sina instruktioner från någon annan än den som ombudet företräder. Bestämmelserna i vigsellandet kan också vara sådana att den som ingår äktenskapet inte har någon egen rätt att besluta i frågan. Om äktenskapet i sådana fall har ingåtts mot den en- skildes vilja är tvånget att anse som så allvarligt att äktenskapet inte bör godtas. Tillämpningen utanför situationer av det slag som beskrivits bör vara ytterst begränsad och bör komma i fråga endast när det tvång som utövats tveklöst är stötande. Avsikten är inte att bestämmelsen skall komma till användning om påtryckningarna varit av mindre ingripande karaktär, och den enskilde därför haft reella möjligheter att själv besluta i frågan. Så kan vara fallet exempelvis om den som ingått äktenskap valt att göra det för att inte dra på sig familjens misshag eller för att inte gå miste om en förmån. Med stöd av bestämmelsen i sista meningen är det möjligt att vid tillämpningen göra undantag från regeln om vägrat erkännande om det finns särskilda skäl för det. Situationen kan i vissa enskilda fall tänkas vara sådan att det inte framstår som rimligt att vägra erkännande. Som exempel kan nämnas fall där ett tvegifte följts av att det tidigare ingångna äktenskapet upplösts. Det saknas då normalt skäl att vägra det senare äktenskapet erkännande. Frågan om erkännande kan bli aktuell först efter vigseln. Har parterna efter något eller inrättat sig efter att de är gifta kan det utgöra skäl för erkännande. Presenterar parterna uppgifter som visar att ett vägrat erkännande skulle få allvarliga negativa konsekvenser för dem bör det vara något som talar för erkännande. Har parterna hemmavarande barn torde det normalt inte vara förenligt med barnens bästa att neka erkännande. En intresseavvägning måste, liksom i övriga fall, göras med utgångspunkt från omständlig- heterna i det enskilda fallet. I vissa situationer bör det även kunna vägas in att parets anknytning till det land där vigseln ägt rum samlat ter sig betydligt starkare än den till . Så kan exempelvis vara fallet när parets enda anknytning består i ett svenskt medborgarskap för en av parterna och denne har hemvist i vigsellandet och dessutom är medborgare även i det landet. Behov av att göra undantag kan också finnas i fall då det skulle ha funnits möjlighet till dispens från ett äktenskapshinder i svensk lag. Om det visas att äktenskapet ingåtts med stöd av dispens av en utländsk myndighet efter en prövning som motsvarar den som görs enligt svensk rätt eller att omständigheterna varit sådana att det är sannolikt att dispens skulle ha meddelats av svensk myndighet bör det vara möjligt att erkänna äktenskapet. En samlad bedömning av om det föreligger en undantagssituation får göras mot bakgrund av sådana överväganden som nämnts och i beak- tande av de uppgifter som finns tillgängliga. Om ett utländskt äktenskap erkänns anses det ha bestått från den tidpunkt då det ingicks. Av 1 kap. 9 § partnerskapslagen följer att bestämmelsen är tillämplig även i fråga om partnerskap som registrerats enligt utländsk lag. Ett äktenskap eller partnerskap som inte nekas erkännande med stöd av Prop. 2003/04:48 bestämmelsen kan fortfarande nekas erkännande med stöd av det all- männa förbehållet för ordre public i 7 kap. 4 § lag. 1.Denna lag träder i kraft . Bestämmelserna i 1 kap. 8 a § tillämpas dock inte på äktenskap som har ingåtts före ikraftträdandet. 2.Bestämmelserna i 1 kap. 1 § i sin nya lydelse tillämpas även om hindersprövning har begärts före . 3.Hindersprövning som gjorts före med tillämpning av utländsk lag gäller inte för vigsel efter , om den person som avser att ingå äktenskap är eller fråga är om äktenskap mellan halvsyskon. Ändringarna av lag träder i kraft . Tillämpningen av regeln om undantag från erkännande av utländska äktenskap är enligt särskild föreskrift i punkt 1 inskränkt till äktenskap ingångna efter ikraft- trädandet. För hindersprövningen är det särskilt föreskrivet i punkt 2 att de nya lagvalsreglerna skall tillämpas även om parterna har begärt prövningen före ikraftträdandet. De nya reglerna skall alltså tillämpas också i på- gående ärenden. Som framhållits i övervägandena kan ett intyg om hindersprövning användas för vigsel inom av . Enligt punkt 3 gäller en hindersprövning från tiden före ikraftträdandet inte efter om den har gjorts enligt utländsk lag och det är fråga om äktenskap eller mellan halvsyskon. I övriga fall kan alltså ett hindersintyg utfärdat före ikraftträdandet användas för vigsel . Övervägandena finns i avsnitt 8. Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:305) om rätt att förrätta vigsel inom andra trossamfund än 3 § Om Kammarkollegiet finner att ett trossamfund som fått tillstånd att förrätta vigsel inte längre uppfyller kraven enligt 1 §, skall Kammarkollegiet återkalla Uppfyller en vigselförrättare inte längre kraven enligt 2 § andra stycket eller missköter vigselförrättaren sin uppgift, skall Kammarkollegiet återkalla förordnan- det att vara vigselförrättare. I samband med en sådan återkallelse skall Kammar- kollegiet utreda om det finns grund för att enligt första stycket återkalla samfundets tillstånd att förrätta vigsel. Ett förordnande att vara vigselförrättare skall återkallas av Kammarkollegiet, om samfundet begär det. Om en vigselförrättare avlider, skall samfundet anmäla detta till (Jfr 3 § i Ds 2002:54.) I paragrafen anges i vilka fall ett samfunds vigseltillstånd skall återkallas och i vilka fall en vigselförrättares förordnande skall återkallas. Tillägget till andra stycket innebär att Kammarkollegiet alltid skall Prop. 2003/04:48 pröva om ett samfund skall få behålla sitt vigseltillstånd när förordnandet för en av samfundets vigselförrättare återkallas på grund av att förrät- taren inte längre uppfyller kraven enligt 2 § andra stycket eller missköter sin uppgift. Föreskriften att Kammarkollegiet skall utreda sakförhållandena. Vad utredningen skall bestå i är inte reglerat. Det som kommit fram i ärendet om återkallelse av vigselförrättarens förordnande är naturligen en del av underlaget. Underlaget skall vara sådant att Kammarkollegiet kan bedöma om samfundet fortfarande uppfyller kraven enligt 1 §. Enbart en uppgift från samfundet om att dess vigsel- förrättare har blivit upplysta om sina skyldigheter och kommer att iaktta dessa är inte tillräcklig. Samfundet bör bl.a. lämna en redogörelse för vilka åtgärder från samfundets sida som skulle ha kunnat förhindra försummelsen och vilka förebyggande åtgärder som planeras. Viktigt är också att det finns en så utförlig beskrivning av aktuella förhållanden inom samfundet att det är möjligt att avgöra om dess organisation har förmåga att sörja för att vigselförrättarna följer gällande regler. I princip bör utredningen vid omprövningen av tillståndet kunna göras lika ingående som då tillstånd beviljas om Kammarkollegiet bedömer att det är nödvändigt. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Denna lag träder i kraft . Lagändringen träder i kraft . Den ändrade bestämmelsen om utredning i frågor om vigseltillstånd blir därmed direkt tillämplig även i pågående ärenden. Övervägandena finns i avsnitt 8. Sammanfattning av departementspromemorian Svenska och utländska äktenskap, Ds 2002:54 I promemorian behandlas vissa frågor om ingående och erkännande av äktenskap. Promemorian tar särskilt sikte på situationer med inter- nationell anknytning och de speciella frågor som kan uppkomma i sådana fall. Ett syfte med de förslag som läggs fram är att skapa garantier för att äktenskapshindren i svensk lag alltid upprätthålls när vigsel sker inför en svensk myndighet. Förslagen syftar också till att förbättra skyddet för enskilda mot påtvingade och för tidiga äktenskap. I promemorian föreslås att den nuvarande grundregeln om att en persons rätt att ingå äktenskap prövas enligt lagen i den stat där hon eller han är medborgare ändras. Förslaget innebär att hindersprövning för vigsel inför svensk myndighet alltid skall ske med tillämpning av svensk lag. Om ingen av de blivande makarna är svensk medborgare eller har hemvist här skall det därutöver prövas att var och en av dem har rätt att ingå äktenskap enligt lagen i medborgarskaps- eller hemviststaten. Vidare föreslås en ny regel som förtydligar och förbättrar möjlig- heterna att vägra erkänna ett utländskt äktenskap som ingåtts under tvång eller som inte hade tillåtits vid en svensk hindersprövning. Promemorian innehåller också förslag till mindre författningsändringar som syftar till att förebygga att äktenskap ingås i strid mot gällande ordning. I denna del föreslås vissa åtgärder för att förbättra kontrollen över särskilt förordnade vigselförrättare och för att säkerställa att hinders- prövningen inte åsidosätts. Vidare föreslås det att möjligheten till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid utvidgas till att omfatta även fall då äktenskapet ingåtts under tvång eller i strid mot ålderskravet. Det föreslås också att möjligheten för allmän åklagare att föra talan om äktenskapsskillnad vidgas till att omfatta även nu nämnda fall. För att en person skall få tillstånd att ingå äktenskap skall det krävas särskilda skäl. Det föreslås också att ärenden om tillstånd till äktenskap eller registrerat partnerskap mellan halvsyskon liksom ärenden om tillstånd för den som är och saknar hemvist i att ingå äktenskap flyttas från regeringen till länsstyrelserna. Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 2 kap. 1 § och 3 §§, 4 kap. 8 §, 5 kap. 5 § och 15 kap. 1 § skall ha följande lydelse. Den som är får inte Den som är får inte ingå äktenskap utan tillstånd av ingå äktenskap utan tillstånd av i det län där den un- myndighet som anges i 15 kap. 1 §. derårige har sitt hemvist. Tillstånd får meddelas endast om det finns särskilda skäl. Äktenskap får inte ingås mellan dem som är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigande led eller är helsyskon. Halvsyskon får inte ingå äkten- Halvsyskon får inte ingå äkten- skap med varandra utan tillstånd av skap med varandra utan tillstånd av regeringen eller den myndighet som myndighet som anges i 15 kap. 1 §. Vigselförrättaren skall genast sända underrättelse om vigseln till den skattemyndighet som har gjort hindersprövningen. Om vigsel har förrättats efter hindersprövning som gäller här i riket enligt 2 § förordningen (1931:429) om vissa internationella rättsförhål- landen rörande äktenskap, adoption och förmynderskap skall underrät- telse sändas till den skattemyndighet inom vars verksamhetsområde vig- seln ägt rum. Vid underrättelse om vigsel från en av länsstyrelse eller Kammar- kollegiet förordnad vigselförrättare skall skattemyndigheten kontrollera att vigseln föregåtts av hinders- prövning. Har en sådan prövning inte skett eller har vigseln förrättats trots att det funnits ett äktenskaps- hinder skall skattemyndigheten sända underrättelse om förhållan- det till den myndighet som för- ordnat vigselförrättaren. 1 Senaste lydelse 1994:1976. i 5 kap. 5 § första underrätta allmän åklagare. En make som har tvingats att ingå äktenskapet eller som har har rätt till äktenskapsskillnad utan Om äktenskapet har ingåtts trots att makarna är släkt med varandra i skapet har ingåtts trots att makarna rätt upp- och nedstigande led eller är släkt med varandra i rätt upp- och är helsyskon, har var och en av nedstigande led eller är helsyskon, makarna rätt till äktenskapsskillnad har var och en av makarna rätt till utan föregående betänketid. samma gäller om äktenskapet har ingåtts trots att någon av makarna äktenskapet har ingåtts trots att nå- redan var gift eller partner i ett gon av makarna redan var gift eller registrerat partnerskap och det tidi- partner i ett registrerat partnerskap gare äktenskapet eller partnerskapet och det tidigare äktenskapet eller inte har blivit upplöst. partnerskapet inte har blivit upplöst. Föreligger tvegifte, har var och en av makarna i det tidigare äktenska- pet rätt att få detta upplöst genom äktenskapsskillnad utan föregående betänketid. Detsamma gäller om partnerskap registrerats trots att någon av partnerna då var gift. I fall som avses i första stycket I fall som avses i första stycket kan talan om äktenskapsskillnad kan talan om äktenskapsskillnad föras även av allmän åklagare. föras även av allmän åklagare. Åklagaren får inhämta yttrande om den som ingått äktenskap före 18 års ålder från socialnämnden i den kommun där personen är folk- bokförd eller, om personen inte är folkbokförd här i landet, i den kommun där han eller hon vistas. En ansökan om tillstånd till äk- tenskap enligt 2 kap. 1 § eller 3 § prövas av länsstyrelse i län där en sökande är folkbokförd. Saknas sådan behörig länsstyrelse prövas ansökan av i län. 2 Senaste lydelse 1994:1118. I ärenden om tillstånd till äkten- skap enligt 2 kap. 1 § skall länssty- relsen bereda den underåriges vårdnadshavare tillfälle att yttra sig, om det kan ske. Yttrande skall också inhämtas från socialnämnden i den kommun där den underårige har sitt hemvist. Meddelar tillstånd till äktenskapet, får beslutet över- klagas av den underåriges vård- nadshavare. I ärenden som rör underårig skall yttra sig, om det kan ske. skall också inhämtas från social- nämnden i den kommun där den underårige är folkbokförd eller, om den underårige inte är folkbokförd här i landet, i den kommun där hon eller han vistas. sekretess enligt 7 kap. 4 § är en socialnämnd som har tillgång till upplysningar som kan vara av skyldig att lämna sådana upplys- ningar på begäran av den social- nämnd som skall lämna yttrande. I ärenden som rör halvsyskon skall inhämta yttrande från . Ett beslut att tillåta underårig att ingå äktenskap får överklagas av den underåriges vårdnadshavare. Denna lag träder i kraft . Bestämmelsen i 5 kap. 5 § i sin nya lydelse tillämpas dock inte på äktenskap som har ingåtts före ikraftträdandet. 2Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 § lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap skall ha följande lydelse. Registrering får inte ske beträffande den som är eller dem som är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigande led eller är helsys- Registrering får inte heller ske Registrering får inte heller ske beträffande halvsyskon utan till- beträffande halvsyskon utan till- stånd av regeringen eller den myn- myndighet som anges i dighet som regeringen bestämmer. Registrering får inte ske av den som är gift eller som redan är registre- rad partner. Rätten till registrering av ett partnerskap prövas enligt svensk lag. Denna lag träder i kraft . 3Förslag till lag om ändring i lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äkten- skap och förmynderskap Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1904:26 s. 1) om vissa interna- rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap1 dels att 1 kap. 2, 3 och 10 §§ skall upphöra att gälla, dels att 1 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i 1 kap. skall införas en ny paragraf, 8 a §, av följande ly- delse. Vill någon ingå äktenskap inför svensk myndighet, prövas hans rätt därtill enligt lagen i den stat där han är medborgare, om ej annat följer av vad som sägs här nedan. Vill en kvinna och en man ingå äktenskap inför en svensk myndig- het skall det prövas om det finns något hinder mot äktenskapet enligt svensk lag. Om varken kvinnan eller mannen är svensk medborgare eller har hemvist i skall det dessutom prövas att var och en av dem har rätt att ingå äktenskapet enligt lagen i en stat där hon respektive han antingen är medborgare eller har hemvist. Om båda begär det och det finns särskilda skäl får dock prövningen ske med tillämpning av enbart svensk lag även i sådant fall. Ett äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag erkänns inte i 1) om det har ingåtts under tvång eller 2) om det för äktenskapets ingående skulle ha funnits hinder mot det enligt svensk lag och minst en av parterna var svensk medborgare eller hade hemvist i . Detta gäller dock inte om det finns särskilda skäl att erkänna äktenskapet. 1Senaste lydelse av lagens rubrik 1971:797 10 § 1998:367. 2Senaste lydelse 1973:942. 1.Denna lag träder i kraft . Bestämmelsen i 1 kap. 8 a § tillämpas dock inte på äktenskap som har ingåtts före ikraftträdan- det. 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för hindersprövning som har begärts före . 4Förslag till lag om ändring i lagen (1993:305) om rätt att förrätta vigsel inom andra trossamfund än Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1993:305) om rätt att förrätta vig- sel inom andra trossamfund än skall ha följande lydelse. Om Kammarkollegiet finner att ett trossamfund som fått tillstånd att förrätta vigsel inte längre uppfyller kraven enligt 1 §, skall Kammarkolle- giet återkalla tillståndet. Uppfyller en vigselförrättare inte Uppfyller en vigselförrättare inte längre kraven enligt 2 § andra stycket eller missköter vigselför- stycket eller missköter vigselför- rättaren sin uppgift, skall Kam- rättaren sin uppgift, skall Kam- att vara vigselförrättare. att vara vigselförrättare. med en sådan återkallelse skall stycket återkalla samfundets till- stånd att förrätta vigsel. Ett förordnande att vara vigselförrättare skall återkallas av Kammar- kollegiet, om samfundet begär det. Om en vigselförrättare avlider, skall samfundet anmäla detta till Kammarkollegiet. Denna lag träder i kraft . Efter remiss har yttranden över departementspromemorian avgetts av Hovrätten över och , , Kammarrätten i , Länsrätten i , Riksåklagaren, , Kammarkollegiet, i , Länsstyrel- sen i , , , Migrations- verket, , vid , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , , kommun, , Barnombuds- mannen, Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell lägg- ning, Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, , , , till trossamfund, kristna råd, , Judiska församlingarnas centralråd, för kvinnojourer och tjej- jourer i (ROKS), i Världen, i samhället , Internationella Kvinnoförbun- det och . , , i , (), Samarbetsorgan för etniska organisationer i (SIOS), internationella föreningar för invandrarkvinnor (RIFFI) och för Ungdomsorganisationer (LSU) har beretts tillfälle att avge yttrande men avstått från att yttra sig. Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 2 kap. 1 och 3 §§, 4 kap. 8 §, 5 kap. 5 § och 15 kap. 1 § skall ha följande lydelse. Den som är får inte Den som är får inte ingå äktenskap utan tillstånd av ingå äktenskap utan tillstånd av i det län där den un- myndighet som anges i 15 kap. 1 §. derårige har sitt hemvist. Tillstånd får meddelas endast om det finns särskilda skäl. Äktenskap får inte ingås mellan dem som är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigande led eller är helsyskon. Halvsyskon får inte ingå äkten- Halvsyskon får inte ingå äkten- skap med varandra utan tillstånd av skap med varandra utan tillstånd av regeringen eller den myndighet som myndighet som anges i 15 kap. 1 §. Lydelse enligt SFS 2003:644 Vigselförrättaren skall genast sända underrättelse om vigseln till . Vid underrättelse om vigsel skall kontrollera att vigseln har föregåtts av hindersprövning. Om en sådan prövning inte har gjorts eller om vigseln har förrät- tats trots att det funnits hinder mot äktenskapet, skall sän- da underrättelse om förhållandet till den som skall anmäla eller prö- va frågor om disciplinansvar, åtals- anmälan, avskedande eller entledig- ande beträffande vigselförrättaren. I de fall som avses i 5 kap. 5 § för- sta stycket skall även underrätta allmän åklagare. 1 Senaste lydelse 1994:1976. En make har rätt till äktenskaps- skillnad utan föregående betänketid om det görs sannolikt att maken har tvingats att ingå äktenskapet eller om maken har ingått äktenskapet Om äktenskapet har ingåtts trots att makarna är släkt med varandra i pet har ingåtts trots att makarna är rätt upp- och nedstigande led eller släkt med varandra i rätt upp- och är helsyskon, har var och en av nedstigande led eller är helsyskon, makarna rätt till äktenskapsskillnad har var och en av makarna rätt till utan föregående betänketid. samma gäller om äktenskapet har Detsamma gäller om äk- ingåtts trots att någon av makarna tenskapet har ingåtts trots att någon redan var gift eller partner i ett regi- av makarna redan var gift eller strerat partnerskap och det tidigare partner i ett registrerat partnerskap äktenskapet eller partnerskapet inte och det tidigare äktenskapet eller har blivit upplöst. partnerskapet inte har blivit upplöst. Föreligger tvegifte, har var och en av makarna i det tidigare äkten- skapet rätt att få detta upplöst genom äktenskapsskillnad utan föregående betänketid. Detsamma gäller om partnerskap registrerats trots att någon av partnerna då var gift. I de fall som avses i första stycket I fall som avses i första stycket kan talan om äktenskapsskillnad kan talan om äktenskapsskillnad föras även av allmän åklagare. föras även av allmän åklagare. fall som avser äktenskap som in- gåtts av underårig är socialnämnd- en i den kommun där personen är folkbokförd eller, om personen inte