prop · GQ03144 · 2003-06-25 00:00:00 — Polisdatalagen medger inte att personuppgifter som härrör från krimi- nalunderrättelseverksamhet behandlas automatiserat annat än i särskilda undersökningar eller kriminalunderrättelseregister. Härigenom har in- formationsutbytet med Europol kommit att allvarligt försvåras. Som underlag för våra överväganden har vi inhämtat upplysningar om vilka regler som gäller i , och beträffande auto- matiserad behandling av personuppgifter i polisens verksamhet. Jämfö- relsen visar att den svenska lagstiftningen är mer restriktiv för polisen än de regleringar som gäller i de övriga nordiska länderna. I enlighet med direktiven för utredningen har vi analyserat konsekven- serna av den nya regleringen om polisens rätt att behandla personupp- gifter automatiserat. Vi har vid vår analys av lagstiftningen kommit fram till att det behöver göras ändringar av regleringen i polisdatalagen. Änd- ringarna som vi anser erfordras är relativt omfattande. Vi anser därför att en ny lag om behandling av personuppgifter i polisens verksamhet som ersätter den nuvarande polisdatalagen bör införas. Även den nya lagen bör ges namnet polisdatalagen. De särskilda lagarna om belastningsregister, om misstankeregister och om Schengens informationssystem bör vara kvar oförändrade. Den nya polisdatalagen bör vara heltäckande och upprepa de bestäm- melser i personuppgiftslagen som skall vara tillämpliga i polisens verk- samhet. Den nya lagens syfte bör liksom personuppgiftslagen vara att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter. Den nya lagen bör gälla vid behandling av personuppgifter i sådan po- lisverksamhet som avses i 2 § 13 polislagen (1984:387), dvs. i den egentliga polisverksamheten. Lagen bör gälla vid behandling av personuppgifter i form av bilder el- ler ljud, dock ej vid sådan behandling som består i insamling av person- uppgifter genom upptagning av bilder eller ljud. Lagen bör inte gälla vid insamling av personuppgifter genom teleavlyssning, teleövervakning eller kameraövervakning. Det digitala referensbiblioteket över barnpornografiska framställningar som förs av behöver inte regleras särskilt i lagstift- ningen. Den nya polisdatalagen bör gälla enbart i polisens verksamhet. Lagen bör därför inte omfatta . Grundläggande bestämmelser om behandling av personuppgifter i den nya polisdatalagen Personuppgiftslagens definitioner av begreppen behandling av person- uppgifter, blockering av personuppgifter, mottagare, personuppgifter, personuppgiftsansvarig, personuppgiftsbiträde, personuppgiftsombud, tillsynsmyndigheten och tredje man samt polisdatalagens definition av begreppet DNA-analys bör finnas med även i en ny lag för polisen. Bestämmelsen i 9 § personuppgiftslagen om grundläggande krav på behandling av personuppgifter bör även i fortsättningen gälla i polisens verksamhet. Även särbestämmelsen om gallring i 13 § polisdatalagen bör vara kvar. bör även i fortsättningen vara ensam personupp- giftsansvarig för de centrala registren i polisens verksamhet. melse som ger möjlighet att besluta verkställighetsfö- reskrifter bör ingå i en ny polisdataförordning. Personuppgifter bör få behandlas endast om behandlingen är nödvän- dig för att polisen skall kunna utföra polisverksamhet som består i att 1.förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen och säkerheten, 2.övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, hindra stör- ningar därav samt ingripa när sådana inträffat eller 3.bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under all- Den nya lagen bör inte hindra att personuppgifter diarieförs eller be- handlas i löpande text om uppgifterna har lämnats i ett ärende eller är nödvändiga för handläggningen av det. Bestämmelsen i 5 § polisdatalagen om behandling av känsliga person- uppgifter bör gälla även i fortsättningen. Bestämmelsen i 22 § personuppgiftslagen om behandling av person- nummer och samordningsnummer bör gälla på polisområdet. Dock bör samtycke inte kunna åberopas som grund för behandling. I 10 och 11 §§ polisdatalagen finns bestämmelser om behandling av uppgifter om kvarstående misstankar. Dessa bestämmelser bör oföränd- rat gälla även i fortsättningen. Någon bestämmelse om förbud mot överföring av personuppgifter till tredje land motsvarande 33 § personuppgiftslagen bör inte gälla i den egentliga polisverksamheten. En följd av detta blir att offentliga person- uppgifter kan spridas på Internet. Av integritetsskäl bör dock en efterlys- ning av en person med anledning av att han eller hon avvikit från verk- ställande av påföljd för brott eller med anledning av att han eller hon misstänks för brott, få ske på Internet endast om 1.domen eller misstanken avser ett brott för vilket inte lindrigare straff än fängelse är föreskrivet, eller 2.personen kan antas vara farlig för annans personliga säkerhet. Reglerna i 2327 §§ personuppgiftslagen om information till registre- rade bör även i fortsättningen gälla i polisens verksamhet. Det behövs dock därutöver ytterligare två undantag från polisens informationsplikt. I fall uppgifter om en enskild person samlas in från personen själv, bör information heller inte behöva lämnas, om -det finns bestämmelser om antecknandet eller utlämnandet av per- sonuppgifter i författning, eller -uppgifterna samlas in i samband med larm eller annan liknande un- derrättelse och larmet eller underrättelsen kräver omedelbara insat- ser från den personuppgiftsansvarige. I stället för att som avse registrerade bör bestämmelserna i den nya lagen om information avse enskilda. Bestämmelserna i 28 § personuppgiftslagen om rättelse bör även i fortsättningen gälla på polisområdet. Bestämmelserna bör dock avse den enskilde i stället för den registrerade. När det gäller säkerheten vid behandling bör liksom bestämmel- serna i 3032 §§ personuppgiftslagen gälla i polisens verksamhet. Regeln i 32 § om tillsynsmyndighetens rätt att besluta om säkerhetsåtgärder bör dock meddelas genom förordning. Därutöver bör det i den nya lagen fin- nas en bestämmelse som föreskriver att direkt åtkomst till personuppgif- ter skall vara förbehållen de personer inom polisen som på grund av sina arbetsuppgifter behöver tillgång till information om uppgifterna. Bestämmelsen i 8 § personuppgiftslagen om förhållandet till offentlig- hetsprincipen bör liksom gälla för polisen. I 68 §§ polisdatalagen och i 1516 §§ polisdataförordningen finns be- stämmelser om utlämnande av uppgifter. Bestämmelserna bör oföränd- rade föras över till en ny polisdatalag respektive en ny polisdataförord- ning. Bestämmelserna i 3641 §§ personuppgiftslagen och 37 §§ person- uppgiftsförordningen om anmälan till tillsynsmyndigheten och person- uppgiftsombudets uppgifter, i 13 § personuppgiftsförordningen om be- myndiganden, i 2 § polisdataförordningen om förhandskontroll, och i 14 § polisdataförordningen om underrättelseskyldighet bör gälla även i fortsättningen för polisen. Om den personuppgiftsansvarige har utsett ett personuppgiftsombud och anmälan därför inte behöver göras, bör anmälan i stället göras till personuppgiftsombudet. En ny polisdatalag bör innehålla en bestämmelse härom. Bestämmelsen i 42 § personuppgiftslagen om upplysningar till allmän- heten om behandlingar som inte anmälts bör gälla för polisen. Personuppgiftslagens bestämmelser i 4347 §§ personuppgiftslagen och i 2 § personuppgiftsförordningen om Datainspektionens befogenhe- ter bör gälla på polisområdet. Bestämmelserna bör dock meddelas i för- ordning. Bestämmelserna i 48 § personuppgiftslagen och i 9 § polisdatalagen om skadestånd bör gälla för polisen också i fortsättningen. Den nya re- geln bör dock avse enskilda och inte registrerade. Någon straffbestäm- melse motsvarande 49 § personuppgiftslagen behövs inte i den nya lagen. Bestämmelserna i 51 § personuppgiftslagen om överklagande bör i sak gälla även i fortsättningen för polisen. Dessutom bör det i en ny lag före- skrivas att en myndighets beslut om rättelse och om information som skall lämnas efter ansökan skall överklagas hos kammarrätten. Behandling av uppgifter om enskilda personer som det inte finns någon misstanke om brott mot Vid utformningen av en lag om behandling av personuppgifter i polisens verksamhet måste beaktas att polisens arbete skall vara inriktat främst på brottsförebyggande verksamhet. Polisdatalagen innehåller en reglering om behandling av personupp- gifter i kriminalunderrättelseverksamhet och i kriminalunderrättelsere- gister. Regleringen har kommit att försvåra polisens arbete med att verka problemorienterat och brottsförebyggande. En lag om behandling av personuppgifter bör handla om just behand- ling av personuppgifter och inte vara inriktad på att reglera vissa verk- samheter eller arbetsmetoder hos polisen. Bestämmelserna om kriminal- underrättelseverksamhet och kriminalunderrättelseregister bör bl.a. av det skälet inte vara kvar i en ny polisdatalag. Bestämmelserna härom bör i stället ersättas av bestämmelser om behandling av uppgifter om en- skilda personer som det inte finns någon misstanke om brott mot. De personuppgifter som kommer att omfattas av sistnämnda regler är först och främst sådana som avser personer som inte är misstänkta för något konkret brott, men väl för att ha utövat eller utöva brottslig verk- samhet. Uppgifterna kan dock även avse andra personer, t.ex. personer som lämnat upplysningar om iakttagelser m.m. utan att själva vara miss- tänkta. Uppgifter om en enskild person som det inte finns någon misstanke om brott mot bör få behandlas för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse . Alla uppgifter som är nödvändiga för ändamålet med behandlingen bör få behandlas. Om uppgifter om en person som det över huvud taget inte finns någon misstanke mot behandlas, bör uppgiften förses med en an- teckning om detta förhållande. Vid aktuell behandling av personuppgifter bör uppgifterna förses med upplysningar om uppgiftslämnarens trovär- dighet och uppgifternas riktighet i sak. Aktuell behandling av personuppgifter bör få ske för att underlätta övervakning av personer som kan antas komma att begå brott. Behand- ling i detta syfte bör dock endast få avse dömda personer som antingen är allvarligt kriminellt belastade eller som kan antas vara farliga för annans personliga säkerhet. Den personuppgiftsansvarige bör särskilt besluta de ändamål och vill- kor i övrigt som behövs för att förebygga otillbörligt intrång i enskildas personliga integritet. När det gäller villkor i övrigt kan det t.ex. röra sig om hur information skall inhämtas, hur arbetet skall ske och avrapporte- ras samt säkerheten vid behandling m.m. Personuppgifter som behandlas enligt här aktuella bestämmelser bör få bevaras högst från det att uppgifterna om personen samlades in. Uppgifter som behandlas för att underlätta övervakning av personer som kan antas komma att begå brott bör dock få bevaras till dess att uppgif- terna gallras ur belastningsregistret. Bestämmelserna om aktuell behandling av personuppgifter bör inte gälla personuppgifter -i en förundersökning, eller -i en brottsutredning som handläggs enligt 23 kap. 22 § eller enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Det föreligger ett mycket stort behov av det allmänna spaningsregistret () inom brottsbekämpningen. är viktigt bl.a. för att närpolis- verksamheten skall kunna fungera. Det bör i den nya polisdatalagen införas särskilda regler om . Lag- regleringen bör i allt väsentligt ge polisen rätt att fortsätta den behandling av personuppgifter som förekommer. bör få föras i syfte att underlätta tillgången till uppgifter med an- knytning till polisverksamhet som består i att förebygga, upptäcka och utreda brott. Bestämmelserna i den nya polisdatalagen om behandling av uppgifter om kvarstående misstankar bör inte gälla vid behandling av personuppgifter i . I bör uppgifter som kan hänföras till en enskild person få föras in endast om den som avses med uppgiften kan misstänkas för att ha begått ett brott och om registreringen är av särskild betydelse för brottsbekämp- ningen. Uppgifter om transportmedel eller andra varor som kan antas ha samband med brott bör få registreras, även om uppgifterna kan hänföras till en enskild person som det inte finns någon misstanke mot. Uppgif- terna skall därvid förses med en upplysning om att det inte finns någon misstanke mot denne. I lagen bör vidare anges vilka typer av personupp- gifter som får eller skall registreras i . Personuppgifter i bör som regel gallras senast efter det att uppgifter om att den registrerade kan misstänkas för att ha begått brott senast infördes. Om den senaste händelsen avser misstanke om ett brott för vilket inte lindrigare straff än fängelse är föreskrivet bör dock uppgifterna få stå kvar efter den senaste registreringen. Uppgifter ur bör under vissa förutsättningar få lämnas ut till Eko- brottsmyndigheten, , en tullmyndighet eller en skatte- myndighet. Polismyndigheterna bör få ha direkt åtkomst till uppgifter i . Ytterligare bestämmelser om vissa register m.m. Den nya polisdatalagen bör utöver regler om innehålla särskilda regler om register med uppgifter om DNA-analyser i brottmål och om fingeravtrycks- och signalementsregister. Bestämmelserna i 2228 §§ polisdatalagen och i 11 § polisdataförord- ningen om register med uppgifter om DNA-analyser i brottmål bör gälla även i fortsättningen. Särskilda författningsregler om den behandling av personuppgifter i verksamhet som sker med anled- ning av laboratoriets DNA-analyser bör inte införas. Bestämmelserna i 2931 §§ polisdatalagen om fingeravtrycks- och signalementsregister bör gälla även i fortsättningen. Sådana register bör dock utöver vad som framgår av 30 § polisdatalagen även få innehålla uppgifter om brottskoder. Det behövs inte någon särskild författningsreglering för eventuella centrala system motsvarande de lokala system som används, t.ex. rationell anmälningsrutin (RAR), datoriserad utredningsrutin tvångs- medel (DurTvå) och kommunikationscentralernas system (KC-syste- men). En ändring av Säkerhetspolisens organisation bestående i en samman- slagning mellan Säkerhetspolisen och övervägs . Våra förslag utgår från den nuvarande organisationen av Sä- kerhetspolisen. Bestämmelserna i den nya polisdatalagen om behandling av person- uppgifter i Säkerhetspolisens verksamhet bör i huvudsak ha samma inne- Den särskilda lagregleringen om bör dock inte vara kvar i den nya lagen. Några särskilda registerbestämmel- ser för Säkerhetspolisen bör inte heller i övrigt införas. Säkerhetspolisen bör få behandla personuppgifter för att underlätta -spaning i syfte att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet, -spaning i syfte att bekämpa terrorism och -registerkontroll enligt säkerhetsskyddslagen. Bestämmelserna i den nya polisdatalagen om behandling av uppgifter om kvarstående misstankar och om behandling av uppgifter om enskilda personer som det inte finns någon misstanke om brott mot bör inte gälla för Säkerhetspolisen. Den nya polisdatalagen bör kunna träda i kraft , då polis- datalagen (1998:622) bör upphöra att gälla. Vi har bedömt att några övergångsbestämmelser till den nya lagen inte behövs. Vi har genomfört konsekvensanalyser enligt 14 och 15 §§ kommittéför- ordningen (1998:1474). Våra förslag bör ge polisen bättre förutsättningar att arbeta problemorienterat och verka brottsförebyggande. Enligt vår bedömning ger de förslag som vi lämnar inte upphov till kostnader som inte ryms inom berörda myndigheters anslag. Förslagen i övrigt får inte några sådana konsekvenser som motiverar en särskild re- dovisning. promemoria Behandling av personuppgifter i polisverksamhet vid Ekobrotts- myndigheten Förslag till ändring i polisdatalagen (1998:622) Härigenom föreskrivs att 1 § polisdatalagen skall ha följande lydelse. Denna lag gäller utöver person- uppgiftslagen (1998:204) vid be- handling av personuppgifter i poli- sens verksamhet för att 1.förebygga brott och andra störningar av den allmänna ord- ningen och säkerheten, 2.övervaka den allmänna ord- ningen och säkerheten, hindra störningar därav samt ingripa när sådana har inträffat eller 3.bedriva spaning och utredning ifråga om brott som hör under allmänt åtal. Lagen gäller också behandling av sådana uppgifter som avses med 25 och 26 §§. Lagen gäller inte för behandling av personupp- gifter som företas med stöd av lagen (1998:620) om belastnings- register, lagen (1998:621) om misstankeregister eller lagen (2000:344) om Schengens infor- mationssystem. Denna lag gäller utöver person- uppgiftslagen (1998:204) vid be- handling av personuppgifter i poli- sens verksamhet och i polisverk- samhet vid för att 1.förebygga brott och andra störningar av den allmänna ord- ningen och säkerheten, 2.övervaka den allmänna ord- ningen och säkerheten, hindra störningar därav samt ingripa när sådana har inträffat eller 3.bedriva spaning och utredning ifråga om brott som hör under allmänt åtal. Lagen gäller också behandling av sådana uppgifter som avses med 25 och 26 §§. Lagen gäller inte för behandling av personupp- gifter som företas med stöd av lagen (1998:620) om belastnings- register, lagen (1998:621) om misstankeregister eller lagen (2000:344) om Schengens infor- mationssystem. Förslag till lag om ändring i polisdatalagen (1998:622) Härigenom föreskrivs att 1 § samt punkten 2 övergångsbestämmel- serna till polisdatalagen (1998:622) skall ha följande lydelse. Denna lag gäller utöver person- uppgiftslagen (1998:204) vid be- handling av personuppgifter i poli- sens verksamhet för att Denna lag gäller utöver person- uppgiftslagen (1998:204) vid be- handling av personuppgifter i poli- sens verksamhet och i polisverk- samhet vid för att 1.förebygga brott och andra störningar av den allmänna ordningen och säkerheten, 2.övervaka den allmänna ordningen och säkerheten, hindra störningar därav samt ingripa när sådana har inträffat eller 3.bedriva spaning och utredning i fråga om brott som hör under all- mänt åtal. Lagen gäller också behandling av sådana uppgifter som avses i 25 och 26 §§. Lagen gäller inte för behandling av personuppgifter som företas med stöd av lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstankeregister eller lagen (2000:344) om Schengens informationssy- stem. För de personregister som den förs med Datain- spektionens tillstånd gäller be- stämmelserna i datalagen (1973:289) till och med den För ett sådant register skall dock 68 §§ gälla från ikraftträdandet. 2.2 För de personregister som förs med Datainspektionens tillstånd gäller bestämmelserna i datalagen (1973:289) till och med den För ett sådant register skall dock 68 §§ gälla från ikraftträdandet. Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 2000:349 (jfr 2000:835). 2Senaste lydelse 2001:420. Närvarande: f.d. regeringsrådet , regerings- rådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i polisdatalagen (1998:622). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av ämnesrådet Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , . O., , ., , Andnor, Nuder, , Regeringen beslutar proposition Övergångsbestämmelserna till polisdatalagen m.m.