prop · GQ0329 · 2003-01-21 00:00:00 — G R U B S E N N A H O J Regeringens skrivelse 2002/03:29 2002/03:29 skrivelse Regeringens Regeringens skrivelse 2002/03:29 Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Världstoppmötet om hållbar utveckling i samlade 20 000 deltagare från 189 medlemsländer samt från mellan- och icke-statliga organisationer. En politisk deklaration och en genomförandeplan för hållbar utveckling antogs. Resultatet är både ett politiskt och moraliskt åtagande. All utveckling skall vara hållbar med en integrerad behandling av ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekter. I skrivelsen redovisar och värderar regeringen besluten vid världstoppmötet. Regeringen redogör för pågående insatser i syfte att nå de mål som ingår i genomförandeplanen och pekar på vissa utmaningar som förestår. Dessa gäller såväl i vårt eget land som i samarbetet inom EU, FN och andra internationella samarbetsorgan. Globalisering, på rättvisa villkor som främjar hållbar utveckling, utgör en av de största utmaningarna i ansträngningarna att nå målen igenom- förandeplanen. God samhällsstyrning, inklusive institutioner för hållbar utveckling, behövs på alla nivåer nationellt, regionalt och globalt. För svenskt vidkommande är genomförandeplanens mål om förändrade konsumtions- och produktionsmönster tillsammans med fattigdomsbe- kämpande åtgärder de mest angelägna uppgifterna i uppföljningsarbetet. Att åstadkomma ekonomisk tillväxt med social välfärd utan negativ miljöpåverkan kommer att ställa nya krav på politiken, men också på samverkan mellan olika aktörer. Stöd till fattigdomsbekämpning i alla delar av världen skall ge ökade möjligheter och resurser för utsatta grupper och individer. Inför världstoppmötet angav FN:s generalsekreterare fem områden av särskild betydelse för hållbar utveckling: vatten, energi, hälsa, jordbruk och biologisk mångfald. Från svensk sida görs redan insatser inom dessa områden, vilka redovisas i skrivelsen, som mycket återstår att Skr. 2002/03:29 göra. Ett kraftfullt arbete kan understödjas av ökad kunskap och information om hållbar utveckling. var en av arrangörerna bakom en nationell konferens, Envisions, för att diskutera uppföljningen av världstoppmötet. I skrivelsen sammanfattas slutsatserna från konfe- rensen. Avslutningsvis återges ett urval av målen i genomförandeplanen, pågående svenska åtgärder för dessas uppfyllelse samt utmaningar som regeringen avser att ta itu med. Skrivelsen är avsedd att underlätta för att följa vad som sker i uppföljningen av världstoppmötet. för och Habitat väntas lämna sina förslag om det fortsatta arbetet. avser regeringen att lämna en proposition till med förslag till en ny utvecklingspolitik. Frågorna kommer vidare att behandlas bl.a. i en revidering av nationella strategi för hållbar utveckling. Ärendet och förberedelsearbetet ....................................................... Värdering av världstoppmötets resultat ............................................ Institutionellt ramverk för hållbar utveckling .................. Förändrade konsumtions- och produktionsmönster ......... Stöd till fattigdomsbekämpning ....................................... Kunskap och information om hållbar utveckling............. Sammanfattning av det fortsatta arbetet ......................................... Bilaga 1 Johannesburgdeklarationen om hållbar utveckling............... Bilaga 2 Genomförandeplan antagen av världstoppmötet om hållbar utveckling.............................................................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Regeringen redovisar besluten vid om hållbar utveckling samt pågående åtgärder som stödjer och genomför dessa. I skrivelsen anger regeringen också inriktningen för den politik som krävs från svensk sida för att genomföra resultaten från toppmötet. Världstoppmötet om hållbar utveckling ägde rum i den 26 augusti4 . Mer än 20 000 personer, från 189 medlemsländer samt från mellan- och icke-statliga organisationer, var ackrediterade till den officiella . Ungefär lika många deltog vid konferensens olika sidoarrangemang. Vid högnivåsegmentet deltog stats- och regeringschefer från cirka 100 länder. Världstoppmötet ses allmänt som den tredje milstolpen i den process, som kommit att handla om hållbar utveckling, vilken inleddes med om den mänskliga miljön i . På svenskt initiativ hade miljöfrågan tagits upp till samlad behandling i FN. Konferensen utmynnade i en deklaration och ett handlingsprogram. Som en direkt följd skapade FN:s miljöprogram, . Den andra milstolpen var om miljö och utveckling i . I handlingsprogrammet , som antogs då, anges hur världens regeringar, kommuner och viktiga samhällsgrupper bör skapa utveckling utan att äventyra miljön för kommande generationer. Trots många aktiviteter på alla nivåer och framsteg i vissa avseenden visar FN:s utvärderingar att problemen, , på många områden förvärrats. Generalförsamlingen beslutade att hålla ett toppmöte i för att konkretisera och komplettera uppdraget från . Mötet skulle hållas på högsta politiska nivå och FN:s kommission för hållbar utveckling, CSD, skulle användas som förberedande kommitté. Kommittén höll fyra möten , januari , mars och maj . var en av två medlemmar från den västerländska gruppen som ingick i byrån för kommittén. Regionala ministermöten och expertkonferenser föregick världstoppmötet. Härigenom kunde idéer och perspektiv från med- borgare, experter och skilda aktörer lättare sätta sin prägel på toppmötets utformning. före världstoppmötet hölls två konferenser med särskilt stor betydelse för resultatet. inledde en ny förhandlingsrunda i och utvecklingsfinansiering behandlades i . I kunde således handels- och finansierings- frågorna kompletteras med miljömässiga aspekter för hållbar utveckling. skapades en samrådsgrupp med företrädare för samtliga departement samt Statsrådsberedningen. Johannesburg- sekretariatet inrättades med tjänstemän från Utrikes-, Närings- och Miljödepartementen. för och Habitat (M 2000:02) med tio ledamöter från alla riksdagspartier följde förberedelsearbetet. är också en rådgivande expertgrupp knuten. Gruppen består av ett trettiotal företrädare för folkrörelser, forskningsinstitutioner och myndigheter på lokal, regional och nationell nivå. nationalrapport, med inledande ord av statsministern, till FN om Skr. 2002/03:29 genomförande av . Vid femårsöversynen av åtog sig FN:s medlemsstater att färdigställa nationella strategier för hållbar utveckling . överlämnade regeringen en nationell strategi till (skr. 2001/02:172, bet. 2001/02:MJU, rskr. 2001/02:315). Avsikten med strategin är att ge en avstämning och en framåtblick när det gäller hållbar samhällsutveckling i . I skrivelsen redovisas ett antal strategiska kärnområden som regeringen lyfter fram som viktiga i det fortsatta arbetet med hållbar utveckling både inom , såväl nationellt som lokalt, och vad gäller internationella åtaganden. Till kärnområdena hör t.ex. miljöarbetet och arbetet med klimatfrågorna, folkhälsa och livskvalitet, arbetsliv, sysselsättning, ekonomisk tillväxt och välfärd. Regeringen avser att följa upp arbetet med strategins genomförande då den nationella strategin revideras. I översynen kommer särskilt att belysas slutsatserna och genomförande- planen från världstoppmötet samt slutbetänkande. Under förberedelsearbetet till världstoppmötet bedrevs samråd med svenska och internationella folkrörelser. Statsministern sammankallade företrädare för större svenska intresseorganisationer (SB2002/4084/SB). arrangerade omkring dialogmöten öppna för alla intresserade ideella organisationer. En särskild dialog med kvinnoorganisationer om jämställdhetsperspektiv på hållbar utveckling fördes kontinuerligt. Globe Europe, en sammanslutning av europeiska parlamentariker anordnade en konferens i inför världstoppmötet. Vid konferensen antogs ett uttalande om vikten av att regeringarna vid mötet i beslutar om konkreta åtgärder för en hållbar framtid. Kontakterna med svenskt näringsliv och andra delar av den privata sektorn var täta under förberedelserna. Synpunkter på förhandlingstexter och svenska positioner inhämtades från näringslivet såväl som från andra intressegrupper. Regeringen arrangerade ett möte med omkring 70 ledare för svenska företag i syfte att diskutera samverkan, bl.a. inom ramen för regeringens initiativ Globalt ansvar. Kunskap inom vetenskapssamhället inhämtades i beredningsgrupper och vid tematiska seminarier. Miljövårdsberedningen (Jo 1968:A) hade ett särskilt ansvar för detta. I samband med trettioårsjubileum arrangerade en internationell expertkonferens (M2002/1223/I) i med 230 deltagare, thirty years on: Progress achieved and challenges ahead in international environmental co-operation. Från konferensen spreds brett 40 rekommendationer inför världstoppmötet. Regeringens förberedelsearbete inför världstoppmötet tog sin utgångspunkt i redovisningen från om miljö och utveckling UNCED (skr. 1992/93:13). Den första svenska nationella strategin för hållbar utveckling presenterades i propositionen Med sikte på hållbar utveckling; Genomförande av besluten vid om miljö och utveckling UNCED (prop. 1993/94:111). Regeringens ambition att integrera miljöhänsyn inom alla politikområden beskrevs i skrivelsen På väg mot ett ekologiskt hållbart samhälle (skr. 1996/97:50). Regeringens utgångspunkt för arbetet med att ställa om till Skr. 2002/03:29 ekologisk hållbarhet har varit det åtgärdsprogram som redovisades i skrivelsen Ekologisk hållbarhet (skr. 1997/98:13). Redovisningar av hur långt arbetet framskridit har lämnats i skrivelserna Hållbara uppföljning och fortsatta åtgärder för ekologiskt hållbar utveckling (skr. 1998/99:5), Hållbara uppföljning av åtgärder för en ekologiskt hållbar utveckling (skr. 1999/2000:12), Hållbara uppföljning av åtgärder för en ekologiskt hållbar utveckling (skr. 2000/01:38) och Hållbara uppföljning av åtgärder för en ekologiskt hållbar utveckling (skr. 2001/02:50). Den nordiska hållbarhetsstrategin (2001) och EU:s interna strategi för hållbar utveckling är två av de viktiga program för internationella arbete med hållbar utveckling som väglett arbetet. Utöver detta hänvisas till den rapport från världstoppmötet som upprättat och publicerat i serien Aktstycken utgivna av , Ny serie II:57. Skrivelsen om hållbar utveckling bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiska regeringen och . Världstoppmötet antog en kortfattad politisk deklaration (bilaga 1) och en genomförandeplan (bilaga 2) som anger rekommendationer för det fortsatta arbetet med att genomföra och övriga åtaganden från . Genomförandeplanen kompletterar också på vissa områden där utvecklingen satt nya frågor på den internationella dagordningen. Dessutom lanserades 220 internationella partnerskap (s.k. typ två-initiativ), mellan regeringar, företag, FN-organ och folkrörelser, i samband med toppmötet. En nyckelfråga för världstoppmötet var hur arbetet för hållbar utveck- ling fortsättningsvis skulle hanteras inom det internationella systemet. Toppmötet bidrog till att definitivt erkänna begreppet hållbar utveckling som en överordnad princip för FN:s arbete och toppmötet antog en rad rekommendationer för att stärka institutionella strukturer och styrsystem för hållbar utveckling på nationell, regional och global nivå. Genomförandeplanen, som spänner över en rad områden, syftar till att ge en integrerad behandling av ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekter av hållbar utveckling. De nya åtaganden, med tidsbundna mål i synnerhet när det gäller bevarande av naturresurser, som gjordes vid toppmötet kompletterar målen i Millenniedeklarationen. Den senare antogs vid FN:s generalförsamlings särskilda millennietoppmöte med ett antal konkreta mål för att minska fattigdomen i världen. I genomförandeplanen från åtar sig medlemsländerna därutöver bl.a. att: N Utveckla integrerade vattenhushållningsplaner och planera för effektivare vattenanvändning . N Avsevärt minska förlusten av biologisk mångfald . Halvera andelen människor som saknar tillgång till grundläggande Skr. Återuppbygga och återställa fiskebestånd som hotas av utrotning och om möjligt där så är möjligt. Säkerställa att kemikalier används och produceras på ett sätt som minimerar betydande negativa miljö- och hälsoeffekter Målet att förbättra grundläggande sanitet har ett nära samband med de mål som har antagits att minska andelen människor som saknar långsiktig tillgång till rent dricksvatten och att på ett påtagligt sätt förbättra förhållandena för åtminstone 100 miljoner invånare i världens slumområden. Det övergripande millenniemålet är att fram halvera den andel människor som lever i absolut fattigdom och hunger. Toppmötet antog också rekommendationer om att skyndsamt öka andelen förnybar energi. Det var däremot inte möjligt att enas om ett tidsbundet mål på energiområdet. Inom det övergripande temat hållbara konsumtions- och produktions- mönster antogs, med utgångspunkt i det förslag som , och utarbetat inom EU, en skrivning om att lansera ett tioårigt ramverk av program till stöd för initiativ som påskyndar övergången till hållbar konsumtion och produktion. I genomförandeplanens avsnitt om framväxande frågor såsom globalisering och handel ges särskild uppmärksamhet åt företagens roll och ansvar i arbetet för hållbar utveckling. På handelsområdet var den stora diskussionsfrågan förhållandet mellan och multilaterala miljöavtal. Trots långa diskussioner lyckades toppmötet inte enas om några nya åtaganden eller rekommendationer på detta område men bekräftade att handelsregelverk och miljöavtal skall förmås verka ömsesidigt stödjande. Genomförandeplanen innehåller också en sektion med regionalt fokus t.ex. hållbar utveckling i och i små östater. Denna inriktning är ny i förhållande till och kan konstateras utgöra ett viktigt bidrag för internationellt samarbete för hållbar utveckling genom att lyfta fram regionalt genomförande och specifika regionala utmaningar. Under toppmötets högnivåsegment presenterade flera stora länder (, , , och ) sin avsikt att ratificera klimatkonventionens Kyotoprotokoll. efter att och , eller fullföljt sina utfästelser om ratifikation kan protokollet träda i kraft. Ytterligare 70 länder hörsammade general- sekreterarens uppmaning att använda toppmötet i som ett tillfälle att ratificera eller ansluta sig till en rad andra relevanta internationella avtal och instrument. 3 Värdering av världstoppmötets resultat Resultatet från världstoppmötet är politiskt och moraliskt förpliktande. En viktig slutsats efter toppmötet i är att all utveckling skall vara hållbar i ekonomisk, social och miljömässig bemärkelse. 2002/03:29 Investeringar i människor och miljö har givits samma dignitet som handel, ekonomisk tillväxt och territoriell säkerhet. Från svensk sida eftersträvades i förhandlingarna fokus på konkret handling eftersom den allmänna inriktningen lagts fast vid tidigare konferenser. Millenniedeklarationen, , Riodeklarationen och övriga överenskommelser från FN:s konferenser gäller fortsatt. Den politiska deklarationen och genomförandeplanen från kompletterar och specificerar vad som skall göras för att bidra till hållbar utveckling. Med 1990-talets världskonferenser, millenniemålen från FN:s generalförsamlings toppmöte och de tre nyckelkonferenserna som följt därefter i , den internationella konferensen om utvecklingsfinansiering i och världstoppmötet i har en global agenda för hållbar utveckling slagits fast med konkreta mål som påverkar såväl den lokala, regionala som globala utvecklingen. En punkt borde därmed kunna sättas för relativt för ytterligare toppmöten i den serie som inleddes i och den politiska energin bör fokuseras på det genomförande som måste till nationellt, regional och globalt. Länge präglades förberedelserna inför toppmötet av grundläggande motsättningar. uttryckte bristande förtroende för i-länderna med anledning av det ouppfyllda löftet från att höja biståndet till av bruttonationalprodukten. förklarade att man inte var berett att anta konkreta mål i . Få var beredda att ge fattigdomsbekämpning och miljöskydd överordnad prioritet inom politiken. Med hjälp av bl.a. resultatet vid den internationella konferensen om utvecklingsfinansiering i och den sydafrikanska värdregeringens ledarskap kunde förhandlingarna successivt föras i en mer konstruktiv anda. Mot bakgrund av de politiska förutsättningarna är de framsteg som uppnåddes vid toppmötet glädjande men resultaten är inte tillräckliga för att på allvar lösa de utmaningar vi står inför när det gäller bevarande av naturresurser, att hejda globala miljöproblem och att utrota fattigdom. Regeringen verkade för tydliga, tidsbundna målsättningar och konkreta åtgärdsplaner för genomförande. En rad framgångar uppnåddes. Både toppmötets allmänna inriktning och flera av de överenskomna målen var ursprungligen svenska förslag. hade dock önskat mer långtgående överenskommelser inte minst när det gäller utfasning av miljöskadliga och handelssnedvridande subventioner. På energiområdet lyckades inte länderna enas om mätbara mål för introduktionen av förnybar energi och EU valde därför att tillsammans med en grupp andra länder deklarera att man kommer att arbeta tillsammans för att ytterligare utveckla och främja förnybar energiteknik genom att sätta och uppnå tydliga och ambitiösa, tidsbundna mål på nationell, regional och förhoppningsvis global nivå. Vikten av förstärkning av den sociala dimensionen slås också fast på flera ställen i genomförandeplanen men regeringen hade gärna sett att målsättningarna på detta område hade varit ännu tydligare. Jämställdhetsperspektivet bekräftades men borde, enligt svensk uppfattning, bitvis ha varit starkare. förhandlingarna att aktivt driva jämställdhetsperspektivet inom de olika Skr. 2002/03:29 sakområdena, saknar fortfarande flera områden i genomförandeplanen konkreta och förpliktande formuleringar. Exempel på områden där ett jämställdhetsperspektiv helt saknas är energi, vatten och biologisk mångfald. Överenskommelserna om reproduktiv hälsa samt kvinnors rätt till ägarskap och kontroll över mark var inte heller tillfredsställande. Paragraf 54 om hälsa kom att bli en stötesten i förhandlingarna, där tillsammans med andra länder aktivt verkade för att hälsoservice skall ges i enlighet med mänskliga fri- och rättigheter och inte uteslutande i överensstämmelse med nationella lagar och kulturella och religiösa värderingar. Ett kraftigt bakslag för världens kvinnor var nära men frågan löste sig på ett acceptabelt sätt som den sista uppgörelsen i förhandlingen om genomförandeplanen. Begreppet hållbar utveckling diskuterades vid i , men förhandlingarna gällde då integration av miljö i utvecklingsarbetet. I inledningen till både genomförandeplanen från och den politiska deklarationen slås uttryckligen fast att målet gäller integrering av de tre dimensionerna av hållbar utveckling ekonomisk, social och miljömässig hänsyn som ömsesidigt beroende och förstärkande. tydliggörs sambandet mellan fattigdomsbekämpningen, hållbara konsumtions- och produktions- mönster och bevarande och hållbart utnyttjande av naturresursbasen. Möjligheterna att minska världsfattigdomen är starkt förknippad med att ge människor som lever i fattigdom mer makt och inflytande över sin situation. I hög grad handlar det om ökad tillgång till produktiva resurser såsom mark, vatten, sysselsättningsmöjligheter, lån, utbildning och hälsovård. Hållbar utveckling måste skapas genom ett globalt samarbete med en rättvis resursfördelning som bas. Situationen för kvinnor, barn, äldre och funktionshindrade är generellt sett betydligt sämre än männens och måste i varje situation särskilt uppmärksammas. I avsnittet om institutionellt ramverk tas i genomförandeplanen ett samlat grepp för att integrera de tre dimensionerna av hållbar utveckling på alla nivåer från den lokala till den globala. Förhoppningsvis leder detta bl.a. till en tydligare ansvarsfördelning inom FN-systemet samt till ett tydligare samband mellan det sektorsövergripande policyarbetet för hållbar utveckling på global nivå och FN:s programverksamhet i u- länderna. Sedan har frågan om globalisering tillkommit. I genomförandeplanen finns, på EU:s initiativ, ett avsnitt om hur hållbar utveckling skall åstadkommas i en globaliserad värld. En grundläggande framgång var den tydliga ambitionen att stärka det politiska inflytandet över utvecklingen bl.a. genom att främja företagens ansvar och ansvarighet. De omkring 500 seminarier och rundabordssamtal som genomfördes under toppmötet utgjorde en dynamisk mötesplats vars effekter är svåra att förutse. Folkrörelserna var i många avseenden kritiska mot att de mellanstatliga överenskommelserna inte gick längre. Deras deltagande i världstoppmötet bidrog positivt till förhandlingsresultatet och kan förbättra förutsättningarna för kraftfullt genomförande och tydlig uppföljning. Det privata näringslivet visade inför och under toppmötet ett väsentligt Skr. 2002/03:29 förstärkt engagemang i jämförelse med . positivt och resulterade bl.a. i ett antal partnerskapsinitiativ. Uttrycket partnerskap har fått en mer vidsträckt innebörd än tidigare i FN- sammanhang. Samverkan förespråkas inte bara mellan regeringar i nord och syd, utan nu uttryckligen också mellan regeringar, den privata sektorn och det civila samhället. Toppmötet enades om att dessa partnerskap är ett viktigt komplement till staters åtgärder i arbetet för hållbar utveckling i en globaliserad värld. och andra länder pekade dock på behovet av att utveckla tydliga kriterier för partnerskapen, inte minst när det gäller uppföljning i relation till genomförandeplanens målsättningar. De internationella partnerskapsinitiativ som förberetts inför toppmötet fick ett brett genomslag i . Initiativen bestod av projekt, för fullföljande av och genomförandeplanens rekommendationer, i partnerskap mellan tre eller flera parter regeringar, näringsliv, internationella och enskilda organisationer. lanserade ett antal egna partnerskapsinitiativ vid toppmötet och deltog också i EU:s gemensamma initiativ. presenterade ett långsiktigt regionalt partnerskapssamarbete för att stödja hållbar utveckling i området kring . Att toppmötet kunde genomföras i god samförståndsanda och resultera i användbara överenskommelser torde stärka FN:s trovärdighet. De välfungerande praktiska arrangemangen kring denna FN:s största konferens någonsin är dessutom en framgång för . Världstoppmötet innebär på flera områden betydelsefulla framsteg i arbetet med hållbar utveckling. Dessa framgångar måste tas till vara och genomföras. kan man konstatera att toppmötets resultat på många områden är otillräckligt för att lösa växande globala miljöproblem och utrota den utbredda fattigdomen. Regeringen ser det därför som en nödvändighet att länder, enskilt eller gemensamt med andra, tar initiativ för att gå väsentligen längre än de målsättningar som toppmötet satt upp. bör även fortsättningsvis vara en föregångare i det arbete. Den kommer aktivt verka för att överens- kommelserna från världstoppmötet genomförs i , i regionalt samarbete i vårt närområde, inom Europeiska unionen och i det internationella samarbetet. Vårt land har länge varit pådrivande i arbetet för hållbar utveckling. Trots framsteg på många områden finns ett stort gap mellan vision och verklighet som måste överbryggas. Samhällsutvecklingen är beroende av fungerande ekosystem genom deras förmåga att producera varor och tjänster såsom rening av vatten och luft, syreproduktion, pollinering, cirkulering av näringsämnen och kontroll av skadedjur. För att denna produktion skall kunna upprätthållas måste kapaciteten i ekosystemen beaktas inom alla politikområden. I det följande lämnas en redovisning om viktiga åtgärder som pågår och planeras i syfte att uppnå mål och åtaganden i genomförandeplanen. Pågående insatser och förestående utmaningar redovisas först (avsnitt Skr. 2002/03:29 4.14.4) inom de fyra övergripande frågor som världstoppmötet