prop · GQ0383 · 2003-03-13 00:00:00 — fungerade som sekretariat för generalförsamlingens specialsession om barn . De mål och rekommendationer som antogs i samband med det mötet präglar också organisationens arbete. har anammat ett rättighetsperspektiv utifrån och betonar vikten av att barn tillåts delta i olika processer som syftar till att öka deras möjligheter att skapa sig en bättre tillvaro. anser att måste förbättra sitt arbete med att stärka nationell kapacitet, så att programländerna själva kan uppnå de millennieutvecklingsmål som rör barn. I detta sammanhang måste också fördjupa samarbetet med andra utvecklingsaktörer, inte minst med andra FN-organ. spelade en viktig pådrivande roll i arbetet med att förstärka FN:s insatser mot hiv/aids. Bakom tillkomsten av (FN:s samlade program mot hiv/aids) låg ett aktivt svenskt arbete. inledde sitt arbete 1996 och har utvärderats av ett internationellt utvärderingslag. Utvärderingen har lett till styrelsebeslut som syftar till att stärka programmets slagkraft och samordning främst på landnivå. FN spelar också en central roll i hiv/aids-arbetet genom den särskilda session med generalförsamlingen om hiv/aids som ägde rum . Vid den fattades beslut om ett antal konkreta och tidsfästa åtaganden på global, regional och nationell nivå. spelar en viktig roll i uppföljningen av dessa åtaganden. (WFP) är FN-familjens största humanitära biståndsorganisation. WFP ingår i (). har hävdat att livsmedelsbistånd är ett alltför trubbigt instrument för långsiktig utveckling. WFP har en viktig roll att spela i insatser som binder samman humanitära och långsiktiga insatser. De sammanlagda bidragen till WFP:s utvecklingsinsatser har minskat, medan bidragen till de humanitära insatserna, särskilt kännetecknades av stora livsmedelsbidrag från främst , en förstärkning av skolmatsprogam och en effektivisering av styrelsens arbetssätt. har bland annat stött genomförandet av en utvärdering av WFP:s genderarbete. förväntas WFP:s arbete att präglas av dess nya exekutivdirektörs (amerikanen ) ambitioner att koncentrera organisationens verksamhet inom utvecklingsområdet, samt att utöka kretsen av givarländer och samarbeta närmare med den privata sektorn. Det internationella samarbetet för att förebygga, åtala och bestraffa terro-ristdåd har länge stått på FN:s dagordning. Det har varit naturligt att koncentrera den normativa verksamheten till FN, eftersom en strävan Skr.2002/03:83 givetvis är att åstadkomma lösningar med största möjliga globala räck- En grundläggande svårighet är dock att staterna inte kunnat enas om vad som menas med terrorism. Olika idéer som funnits för att skapa en generell och universell konvention mot terrorism har därför gång på Det arbete som ända bedrivits på området har istället gått ut på att steg för steg utarbeta separata traktater med inriktning på vissa typer av brott med terroristisk karaktär allteftersom terrorismen tagit sig nya uttryck. konventioner eller tilläggsprotokoll av detta slag har förhandlats fram. har ratificerat eller anslutit sig till elva av dessa. har inletts för att ska kunna ansluta sig till även den återstående Frågan om att bekämpa terrorism genom att strypa finansieringen har fått en central plats i senare års ansträngningar att förbättra verktygen mot sådan brottslighet. konvention för bekämpande av finansiering av terrorism. ver att det skall vara straffbart att uppsåtligen tillhandahålla eller ta emot ekonomisk ersättning i syfte att den används, eller i vetskap om att den kommer att användas, för att begå vissa i konventionen närmare beskriv- na handlingar (bl.a. gärningar omfattade av de tidigare antagna konven- tionerna mot terrorism). Sedan ratificerat konventionen trädde den i kraft för vår del . Ett förslag till konvention mot nukleär terrorism har ännu inte kunnat föras i hamn på grund av motsättningar om en undantagsklausul för militära styrkor. Sporrad av framgången med konventionen mot finansiering av terrorism och den antagna konventionen om bekämpande av bombattentat av terrorister, ratificerad av 2001, påbörjades förhandlingar om en allmän konvention Inte heller denna konvention har emellertid ännu kunnat slutföras främst på grund av att den militära undantagsklausulen mötts av krav på att även undanta vissa former av väpnad kamp, som en betydande grupp stater sålunda anser inte skall få utgöra terrorism. fortsätter emellertid och förs i en kommitté under sjätte (juridiska) EU samordnar sig i gemensamma Särskilt efter terroristdåden i , då konven- medel användes på ett högst okonventionellt sätt, har det inter- nationella samarbetet mot terrorism intensifierats. fattat beslut med inriktning på lagstiftning och sanktioner. är folkrättsligt av tvingande karaktär. resolution (2001) om hot mot internationell fred och säkerhet förorsakat av terroristhandlingar har blivit ett viktigt instrument i mobiliseringen av det internationella sam-fundet mot terrorism i allmänhet och uppställer en rad krav för att för-hindra att terrorister får en eller åtnjuter straffrihet. på-verkar den dagordningen för mycket av det internationella arbetet En särskild kommitté, Counter-Terrorism Committée, över-vakar resolutionens tillämpning och har etablerat sig som ett ledande internationellt organ på området. Resolutionen innehåller också och kanske främst krav på att spärra ekonomiska tillgångar samt förbud mot att tillhandahålla sådana eller finansiella tjänster för personer som begår, försöker begå eller medverkar till terroristhandlingar. EU:s medlemmar beslöt i ett lagstiftningspaket att genomföra resolutionen gemensamt. FN:s sanktionsbeslut (1999) och 1333 (2000) uppdaterades genom säkerhetsrådets resolution (2002) riktad mot Taliban, och och sådana som har samröre med dem. Sanktionerna omfattar spärrande av ekonomiska tillgångar, reserestriktioner och förbud mot leveranser av vapen m.m. Enligt ovan nämnda resolutioner ska namnlistan beslutas av en sanktionskommitté, den sk 1267-kommittén. För att hamna på denna lista krävs alltså inte att något brott begåtts; det räcker med att det finns en koppling till Taliban, bin Laden eller . Spärrande av tillgångar har därför här karaktär av preventiv åtgärd. Problemet för den som anser sig orättvist behandlad är att enskilda saknar talerätt inför säkerhetsrådets sanktionskommitté. Ett problem är att den som sätts upp på en sanktionslista inte kan få sanktionskommitténs listning prövad i något domstolsförfarande. Sanktioner/rättssäkerhet behandlas närmare i avsnitt 9. antog en resolution om behovet av att respektera mänskliga rättigheter vid terrorismbekämpning. 9 Rättssäkerhet och sanktioner har den arbetat hårt för att förändra systemet med riktade sanktioner i syfte att förbättra rättssäkerheten för individen. Detta arbete har bedrivits både inom FN och EU och pågår fortfarande. Regeringen har framförallt drivit att listor kopplade till FN:s sanktionskommittéer bör baseras på klara kriterier för vilka som kan föras upp på dessa, att det ska finnas möjlighet till någon form av överprövning av FN:s sanktionskommittés beslut samt att möjligheterna att få undantag från sanktionerna av humanitära skäl skall förbättras. Detta arbete har lett till positiva resultat i form av 1267-kommitténs avlistningsprocedur och nya riktlinjer samt resolution (2002), som tydliggör och förbättrar reglerna om undantag från sanktioner av humanitära skäl. fördes tre svenska medborgare upp på 1267- Skr.2002/03:83 kommitténs sanktionslista och på EU:s motsvarande sanktionslista, efter Regeringen har på olika sätt bistått de tre svenskarna. Regeringens arbete har resulterat i att två av svenskarna avförts från FN:s och EU:s sanktionslistor. Arbetet med att avföra även den tredje svensken fortsätter. Resultat uppnåddes i som antogs för genomförande av resolution . innehåller bland annat tydliga kriterier för vilka som kan komma ifråga för sanktionslistorna, möjlighet för nationella myndigheter att meddela undantag från sanktionerna, t.ex. av humanitära skäl, samt bestämmelser om en regelbunden översyn av sanktionslistorna. har starkt bidragit till att frågan om kriterier för 1267- kommitténs listning kommit i fokus. försågs inte för taliban och , den s.k. 1267-kommittén, med annat underlag än de namn som föreslogs. började det bildas en praxis att förslagsställande stat lämnade in ett s.k. Statement of the case tillsammans med sitt förslag. I detta dokument presenteras grunden för förslaget genom en sammanfattning av vad som läggs personen eller organisationen till last. Denna praxis har sedermera befästs genom att nya riktlinjer för sanktionskommitténs arbete utfärdats, som antogs . Den praxis som bildades tillkom efter påtryckningar bl a från svensk sida om krav på förbättrat underlag för beslutsfattande i så känsliga frågor. De nya riktlinjerna gäller 1267-kommitténs arbete. Sammantaget kan vi konstatera att har varit framgångsrikt i detta arbete, även om det återstår ytterligare förbättringar innan rättssäkerheten fullt ut tillgodoses. Regeringen arbetar därför vidare med denna fråga. Frågan om sanktioner och upprätthållande av respekt för individens rättssäkerhet är av stor betydelse för i vilken utsträckning sanktioner uppfattas som legitima och därmed, i förlängningen, om de genomförs Stockholmsprocessen, som har pågått , utgör det tredje steget i en internationell process om riktade sanktioner och utgår från den grund som lagts genom Interlaken-processen om finansiella sanktioner och /Berlin-processen om vapenembargon, flyg- och Stockholmsprocessen behandlar tillämpningen av riktade sanktioner med fokus på hur man skall kunna öka effektiviteten beträffande genomförande och övervakning av riktade sanktioner. detta sätt kan FN och dess medlemsstater verka för att stärka sanktionsinstrumentet som ett medel för att upprätthålla internationell fred och säkerhet. Stockholmsprocessen syftar även till att ge Skr.2002/03:83 ytterligare bidrag till den internationella debatt som förs om sanktioner. Stockholmsprocessen kommer att resultera i en rapport som presenteras inför säkerhetsrådet . Rapporten är utformad som en handbok, primärt avsedd för praktisk användning i FN:s arbete. De mänskliga rättigheterna reglerar förhållandet mellan staten och individen. De sätter gränser för statens maktutövning gentemot individen. Det är staten som har ansvaret för att rättigheterna respekteras. Varje rättighet för individen innebär en skyldighet för statsmakten. anger främjande av mänskliga rättigheter som ett av organisationens syften. Flertalet stater accepterar synen att mänskliga rättigheter är en angelägenhet för det internationella samfundet. Denna syn betonas gång på gång av FN:s generalsekreterare. Arbetet för mänskliga rättigheter inom FN-systemet samordnas i hög grad av högkommissarien för mänskliga rättigheter. , som har rönt stor uppmärksamhet för sitt aktiva agerandet, avgick från posten som högkommissarie och ersattes av de . Den nye högkommissarien har i sina tal inför FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna och generalförsamlingens tredje utskott uttryckt önskemål om att hans kontor skulle få en större roll inom konfliktförebyggande, medverka i fredsförhandlingar och bidra i postkonfliktinsatser. Vidare underströk högkommissarien att en holistisk syn för att bekämpa terrorism behövde anläggas och en heltäckande strategi för global säkerhet, som innefattade samverkan mellan mänskliga rättigheter, internationell humanitär rätt flyktingrätt och straffrätt utarbetas. Vieira de upprepade sin företrädares förslag att medlemmar av kommissionen för de mänskliga rättigheterna (MRK) bör överväga att ratificera de sex huvudkonventionerna inom området, fullgöra sin rapporteringsskyldighet under dessa, samt utfärda en stående inbjudan till MRK:s tematiska rapportörer. påpekade högkommissarien att andelen i FN:s budget som avsattes för verksamhet relaterad till mänskliga rättigheter stod i skarp kontrast till den politiska vikt som fästes vid verksamheten. tillhör, tillsammans med övriga nordiska länder, de största bidragsgivarna till högkommissariens kontor, vars verksamhet till betydande del finansieras genom frivilliga bidrag. Det finns en överenskommelse mellan och högkommissariens kontor om fortsatt stöd. har några internationella traktater om mänskliga rättigheter trätt i kraft. Dit hör tilläggsprotokollet till konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (CEDAW) som trädde Skr.2002/03:83 i kraft samt de båda fakultativa protokollen till om barns indragning i väpnande konflikter och om handel med barn, barnprostitution och barnpornografi som trädde i kraft . Arbetet med en konvention om funktionshindrades rättigheter påbörjades . ägde barntoppmötet rum i , där ett stort antal stats- och regeringschefer antog dokumentet som anger riktningen för arbetet för barnets rättigheter. antog även ett tilläggsprotokoll till konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning som öppnades för undertecknande . Främjandet av de mänskliga rättigheterna är en prioritet inom den svenska utrikespolitiken. deltar aktivt i behandlingen av frågor om mänskliga rättigheter i och i kommissionen för mänskliga rättigheter. På basis av en gemensam syn sker en nära samordning inom EU där ett gemensamt uppträdande eftersträvas i de flesta frågor. I detta arbete värnar bl.a. om de särskilda mekanismerna för övervakning och rådgivning, att landvinningar års världskonferens för mänskliga rättigheter upprätthålls samt verkar för en ökad konkretisering av frågorna på dagordningen. Frågor som lyfts fram särskilt av är bl.a. kampen mot diskriminering, förbud mot dödsstraffet och barnets rättigheter. session av kommissionen för mänskliga rättigheter och kvinnokommissionen ägde rum under det svenska EU-ordförandeskapet. stod då som samordnare och företrädare för EU:s gemensamma hållning i kommissionerna. Den svenska delegationen förhandlade ett stort antal resolutioner å EU:s vägnar. förhandlade även för EU:s räkning fram "Global agenda för dialog mellan civilisationer" som antogs av generalförsamlingen . valdes in som medlem i FN:s kommission för mänskliga rättigheter för perioden . Medlemskapet ger ett tillfälle att föra ut den svenska synen på mänskliga rättigheter och direkt påverka kommissionens arbete. står som initiativtagare till en resolution i MRK om utomrättsliga, summariska eller godtyckliga avrättningar. Vid MRK-resolution uppmärksammades särsklit avrättningar av personer p.g.a. av deras sexuella läggning. Detta svenska förslag kunde antas trots kompakt motstånd från de muslimska länderna. Motsvarande skrivningar kunde, efter ett flertal omröstningar, antas i en resolution i samma ämne i . Dessa två resolutioner är de enda FN-resolutioner där termen "sexuell läggning" förekommer. /2002 har drivit resolutioner om , konventioner om de mänskliga rättigheterna och CEDAW. En rad organ inom FN-systemet har mandat som inbegriper aspekter av mänskliga rättighter, t.ex. FN:s kvinnokommission, Kommissionen för social utveckling, Permanent forum för urbefolkningsfrågor, FN:s Skr.2002/03:83 barnfond (), , Internationella arbetsorganisationen (), () och FN:s kontor för samordning av humanitära frågor (OCHA). Deras verksamhet har också betydelse vad gäller mänskliga rättigheter i enskilda länder. verkar för att dessa organ liksom övriga relevanta delar av FN-systemet utvecklar och tillämpar en rättighetsbaserad syn på sin verksamhet. 2000-2002 pågick förhandlingar i en förberedande kommission för den . Förhandlingarna spände över en stor del av domstolens kommande verksamhet, organisation och lokalisering. T ex vad gällde samarbetsavtal med FN, högkvartersavtal med , protokoll om immunitet & privilegier samt procedurregler för domarval och för statspartsförsamlingen. deltog aktivt i detta arbete. Under svenskt ordförandeskap i Europeiska Unionen antogs en gemensam ståndpunkt beträffande domstolen. Denna text, som reviderats , syftar till att underlätta och förstärka EU:s fortsatta arbete för domstolen. trädde domstolens stadga i kraft. Vid det första mötet med statsparterna till stadgan antogs formellt de texter som utarbetats vid sammanlagt tio förberedande kommissionsmöten. har 87 stater ratificerat stadgan, däribland . Förhandlingarna om en mot korruption påbörjades . En första och andra läsning av artiklarna i konventionen har i det närmaste fullbordats . En tredje läsning påbörjas och beräknas kunna avslutas under . Konventionen innehåller bestämmelser om såväl förebyggande åtgärder mot korruption som straffrättsliga åtgärder. Därutöver behandlar konventionen, i enlighet med generalförsamlingens resolution av om innehållet i korruptionskonventionen, frågan om återförande av av brott till ursprungsländerna. Konventionen skall antas av generalförsamlingen och en konferens för undertecknande av konventionen är planerad att äga rum i före utgången av . De av FN upprättade ad hoc tribunalerna för krigsförbrytelser begångna i f d (ICTY) och i (ICTR) har fortsatt sitt arbete. Båda har presenterat program för en successiv avveckling som dock endast kan genomföras genom en ökad målhantering. Såvitt avser ICTY räknar man med att kunna avsluta rättegångarna i första instans omkring 2008, förutsatt bl.a. att staterna på ICTR bad FN om att liksom ICTY tilldelas en Skr.2002/03:83 grupp ad litem-domare för att kunna bedriva flera rättegångar parallellt. Dessa ad litem-domare kommer att utses . Under den 57:e generalförsamlingen koordinerade den återkommande bienna resolutionen om tilläggsprotokoll. Resolutionen är ursprungligen ett nordiskt inititativ från tiden för tilläggsprotokollens antagande. Efter hand har resolutionen kommit att behandla mer än själva tilläggsprotokollen och talar nu mer allmänt om behovet av respekt för den internationella humanitärrätten. På så sätt utgör den ett välkommet uppmärksammande av humanitärrättsliga frågor inom FN-systemet. Den svenska koordineringen 2002 bidrog bland annat till att fler länder valde att stå med som medförslagsställare till resolutionen vilket måste ses som en framgång. () har fortsatt sitt arbete med de pågående ämnena reservationer till traktater, statsimmunitet, diplomatiskt skydd, ensidiga statshandlingar och ansvaret för icke folkrättsstridiga handlingar. ILC har också tagit upp nya ämnen så som internationella organisationers ansvar samt delade naturtillgångar. I sin rapport till 55:e generalförsamlingen uppmärksammade generalsekreteraren behovet av ett ökat skydd för FN-personal, en fråga som regleras konvention i ämnet. 56:e generalförsamlingen tillsatte en ad hoc kommitté med uppgift att studera generalsekreterarens förslag till både kort- och långsiktiga åtgärder. 57:e generalförsamlingen antog en resolution i vilken man enades om de kortsiktiga åtgärderna för att stärka skyddet. Arbetet med att genomföra de långsiktiga åtgärderna fortsätter men skulle kräva ändringar i konventionen eller ett tilläggsprotokoll till densamma. har aktivt deltagit i detta arbete som har hög prioritet, inte minst mot bakgrund av FN-personalens alltmer utsatta läge världen runt. I plenum behandlades som vanligt havsrättsfrågorna, dvs den allmänna resolutionen om havsrätten, den s k omnibusresolutionen, samt de två fiskeresolutionerna (storskaligt drivgarnsfiske och gränsöverskridande fiskbestånd). högtidlighölls också havsrättskonventionens 20-årsjubileum. höll ett anförande i sin egenskap av ordförande i . tillträdde som generalsekreterare för FN 1997 har reformfrågorna stått högt på FN:s agenda. Generalsekreteraren har presenterat en rad förslag i syfte att på olika sätt effektivisera organisationen och anpassa den till dagens krav och behov. första omfattande reformförslag antogs av generalförsamlingen samma Skr.2002/03:83 år som han tillträdde och mycket av det har också genomförts. år arbetar en sk "" med frågan om reform av säkerhetsrådet. En hel del har åstadkommits vad gäller rådets arbetsmetoder medan däremot framgångar inom knäckfrågorna om rådets utvidgning och sammansättning har varit svårare att nå. kom den femtiofemte generalförsamlingen att präglas av och den anda av framåtblickande och samförstånd som dominerade mötet. Det omfattande reformpaket som generalförsamlingen baseras på just millenniedeklarationen. Inte bara millenniemålen formulerade tankar om förändring och förnyat engagemang under den femtiofemte generalförsamlingen. reformer av FN:s fredsfrämjande verksamhet debatterades. , som också var en del av underlaget vid framtagandet av millenniedeklarationen, presenterade i en ny och samlad form en rad konkreta rekommendationer om hur FN-systemet borde stärkas och anpassas efter karaktären av dagens fredsoperationer. FN skulle arbeta mer integrerat med de politiska, ekonomiska och humanitära delarna av organisationens system fick stöd av många medlemsländer, däribland . Trots det uppstod en del motsättningar mellan nord och syd som fick till följd att ett snabbt genomförande av reformförslagen, som bl.a. och EU gärna sett, inte kunnat ske i alla delar. Reformprocessen fortgår dock. FN:s finansieringssystem genomgick även det en reformering under den femtiofemte generalförsamlingen i och med uppgörelsen om nya Den kompromiss som nåddes innebar bl a en ny metodologi för bidragsskalan för fredsbevarande operationer och att Motivet var att få ett stärkt och mer stabilt finansieringssystem för FN liksom bättre relationer mellan FN och dess åtog sig i sammanhanget att betala en del av sina betydande ackumulerade skulder. Då förhandlingarna återupptogs i generalförsamlingen bidrog EU, under det svenska ordförandeskapet, till att säkra den fortsatta inplementeringen av generalsekreterarens reformer på personalområdet som hade presenterats året innan. resolution inom detta område som antogs möjliggör bl a betydligt ökad rörlighet i FN-systemet och ges programcheferna ("program managers") verkligt inflytande över FN:s femtiosjätte generalförsamling dominerades av händelserna den 11 och den därpå följande kampen mot terrorism. Reformfrågorna hamnade därav något i skymundan och inte mycket finns därför att rapportera. Behovet av ett starkt och handlingskraftigt FN blev emellertid tydligt. Händelsen stärkte i sin tur FN:s roll som den avgörande multinationella aktör för fred och säkerhet menar att Skr.2002/03:83 organisationen bör inneha. Därav följer också att ständig reformering av FN är nödvändigt för att FN ska bibehålla denna roll. Under femtiosjunde generalförsamlingen aktualiserades således ånyo reformfrågorna. Inte minst i och med generalsekreterarens rapport . debatterades rapportens olika reformförslag i generalförsamlingen. och EU förordade att rapporten skulle antas i sin helhet och inte styckas upp och därmed riskera att bli föremål för segdragna förhandlingar som kunde resultera i urvattnade resolutionstexter. Detta stöd uttrycktes såväl i debatten som vid kontakter med ordföranden i generalförsamlingen. kunde en resolution antas där generalsekreteraren fick stöd för reformrapporten i sin helhet men med några kompromisslösningar på bland annat människorättsområdet. har under den femtiosjunde generalförsamlingen valt att hålla ett nationellt anförande vid debatten om reform av säkerhetsrådet. Denna reform har länge varit en framstående svensk fråga och i anförandet underströks återigen vikten av att måste spegla världsordningen av . Det stora antalet nya medlemsländer som tillkommit sedan FN:s bildande bör tas i beaktan. En reform av säkerhetsrådet i två steg förordas där en utökning av antalet icke permanenta medlemmar utgör det första. Ett senare andra steg skulle kunna vara en utökning även av antalet permanenta medlemmar. I ytterligare en pågående reformprocess har visat sitt engagemang under den femtiosjätte generalförsamlingen. Det gäller arbetet med att revitalisera generalförsamlingen. Här har det svenska engagemanget fördjupats i och med att fr o m 57:e GF övertog en av facilitörsplatserna efter . I gruppen av facilitatorer ingår, utöver , , , och .