prop · GQ03114 · 2003-03-20 00:00:00 — Medlemmarna fortsatte arbetet för att främja öppenhet kring kommitténs verksamhet och klarlägga kommitténs roll inom ramen för NPT, närmast inför fördragets nästa översynskonferens . ' Group (NSG) har sitt ursprung i den s.k. "", som bildades bl.a. mot bakgrund av den kärnsprängning som genomförde . NSG:s arbete avser exportkontroll av dels sådana produkter som kan användas för framställning av kärnämne för vapenbruk och dels produkter med dubbla användningsområden som kan användas vid tillverkning av kärnvapen. Produkterna finns återgivna i informationscirkulär nr 254, som innehåller en kontrollista för respektive varugrupp (INFCIRC/254/Rev.5/Part 1 och INFCIRC/254/Rev.4/Part 2). NSG ändrade riktlinjerna för sin verksamhet så att medlemsländernas myndigheter vid beslut i ärenden om exportkontroll även skall beakta risken för att varor kan komma att användas för terroristdåd. var starkt pådrivande i detta arbete. Informationsutbytet i regimen inriktas nu även på terroristhotet. NSG:s kontakter med andra länder utanför regimen för att främja icke- spridningsmålsättningar fortsatte, liksom arbetet med att fortlöpande uppdatera regimens kontrollistor. I likhet med ZC antog NSG förslaget från svensk sida om att i listan inkludera viss utrustning för separation av plutoniumisotoper. Australiengruppen (AG) bildades på initiativ av . Dess verksamhet syftar till att harmonisera deltagarländernas exportkontroll för att förhindra spridning av kemiska och biologiska vapen till såväl stater som terroristgrupper. Ursprungligen omfattade gruppens verksamhetsområde endast kemikalier och kemisk tillverknings- utrustning. 1990 beslutades dock att utöka gruppens kontrollistor till att även omfatta mikroorganismer, toxiner samt viss tillverkningsutrustning för biologiska stridsmedel. antog Australiengruppen gemensamma riktlinjer att tillämpa i den nationella tillståndshanteringen beträffande export av känsliga kemiska och biologiska ämnen och produkter. Riktlinjerna är offentliga och länder utanför gruppen uppmanas att ansluta sig till dessa. Terroristattackerna i föranledde ett mer intensivt arbete med att förstärka exportkontrollen för att begränsa risken för B- och C-vapenterrorism, och enligt de antagna riktlinjerna skall medlemsländerna i sin tillståndsprövning beakta risken att de kontrollerade varorna kan komma 2002/03:114 att användas för terrorism. Riktlinjerna innehåller även en s.k. catch all- klausul, enligt vilken det kan krävas tillstånd även för sådana varor som ej står under kontroll, om det finns skäl att misstänka att varorna kan komma att användas i tillverkning av kemiska och biologiska stridsmedel. Australiengruppen är den första av exportkontrollregimerna som antagit en sådan klausul. Australiengruppen behandlade vidare ett antal förslag om att revidera kontrollistorna i ljuset av den tekniska utvecklingen. Därtill nåddes en överenskommelse om att kontrollera immateriella överföringar av information och teknologi, som skulle kunna användas i samband med tillverkning av kemiska och biologiska vapen. Missilteknologikontrollregimen (MTCR) går tillbaka på ett amerikanskt initiativ . Dess verksamhet gäller exportkontroll av fullständiga missilsystem (inklusive ballistiska missiler, raketer och missiler för rymduppskjutningar samt sondraketer) och andra obemannade luftfarkoster (inklusive kryssningsmissiler, mål- och spanings- plattformar) med en räckvidd eller mer. Därutöver kontrolleras komponenter till sådana system samt andra produkter som kan användas för produktion av sådana missiler. Arbetet i MTCR inriktades framför allt på att ändra regimens riktlinjer så att medlemsländernas myndigheter i beslut om exportkontrollfrågor även skall beakta risken för att terrorister kan få tillgång till produkterna. Detta arbete beräknas slutföras . är pådrivande i frågan. Den kontinuerliga uppdateringen av regimens produktlistor fortsatte. Därvid fastställdes definitioner för beräkning av missilers räckvidd och lastförmåga. Vidare ligger nu ett förslag om att utsträcka MTCR:s verksamhet till att även omfatta obemannade luftfarkoster med mindre räckvidd än , bl.a. mot bakgrund av terroristhotet. kontaktades ett antal länder utanför regimen för bl.a. information om MTCR:s målsättningar och verksamhet, uppmuntran att tillämpa regimens riktlinjer och erbjudanden om stöd för att ytterligare stärka exportkontrollsystemen. Vissa medlemsländer genomförde också regionala exportkontrollseminarier. Arbetet rörande en internationell uppförandekod avseende ballistiska missiler lämnade MTCR 2001. ägde ytterligare förhandlingar rum vid internationella möten i och , varefter uppförandekoden öppnades för anslutning vid en internationell konferens i . Den s.k. Haag-koden innehåller en rad principer, åtaganden samt förtroendeskapande åtgärder som syftar till att stävja spridningen av ballistiska missiler. har ett hundratal länder, däribland , anslutit sig till den. Wassenaararrangemanget (WA) bildades som en efterträdare till det multilaterala exportkontrollsamarbete som tidigare hade bedrivits inom ramen för Coordinating Committe on Multilateral Export Controls (COCOM). Vid det slut blev det alltmer uppenbart att samarbetet inom COCOM måste utvidgas till att även omfatta forna . COCOM upphörde att existera och förhandlingar skapades en ny exportkontrollregim - Wassenaararrangemanget. WA baserar sin verksamhet på föresatsen att handel med de varor som återfinns på kontrollistorna skall vara tillåten, men måste övervakas i syfte att undvika destabiliserande ansamlingar. Syftet med regimens verksamhet är att bidra till regional och internationell säkerhet och stabilitet genom att främja transparens och ett ansvarsfullt agerande rörande överföringar av konventionella vapen och produkter med dubbla användningsområden och därigenom undvika att bidra till destabiliserande ansamlingar. WA har en bredare produktinriktning än övriga exportkontrollregimer. Två kontrollistor är fogade till regimens grunddokument: "Munitions List", omfattande konventionell krigsmateriel, samt "List of Dual-Use Goods and Technologies", omfattande teknologi med civila och militära användningsområden som inte återfinns på övriga regimers kontrollistor. För mer information om arrangemanget se . kunde en av de frågor som länge upptagit de tekniska diskussionerna inom WA få en godtagbar lösning genom att kontrollnivåerna för datorer reviderades. gick arbetet på det politiska planet vidare med att finna nya förslag för att praktiskt genomföra den paragraf om terroristbekämpning som lyftes in i grunddokumentet 2001. Vid plenarmötet antog WA en rad förslag, bl.a. ett nytt riktlinjedokument för export av lätta vapen. WA antog dessutom ett nytt statement of understanding för vapenförmedling, s.k. arms brokering, och utökade några undergrupper inom de sju vapenkategorier som ingår i WA:s rapporteringsmekanism. Vidare lades ett åtgärdsprogram fast för hur systemet för säker elektronisk internkommunikation WAIS skall utvecklas och stärkas. har engagerat sig starkt såväl i lätta vapen-frågan som i arbetet med arms brokering och dessutom varit drivande vad gäller WAIS. Vid plenarmötet fattades också beslut om en andra översyn av organisationen. Det arbetet har inletts. 13EG-förordningen för kontroll av produkter med dubbla användningsområden Europeiska unionens råd antog en ny rådsförordning, (EG) nr 1334/2000 om upprättandet av en ny gemenskapsordning för kontroll av produkter och teknik med dubbla användningsområden (EGT nr L 159, 2002/03:114 30.6.2000 s.1). Den nya förordningen trädde i kraft 2000 och ersatte därmed rådsförordningen , (EG) nr 3381/94 om upprättandet av en gemenskapsordning för kontroll av produkter med dubbla användningsområden. Till skillnad från de multilaterala exportkontrollregimerna som tidigare beskrivits, är förordningen juridiskt bindande för . Syftet har varit att så långt möjligt etablera fri rörlighet för kontrollerade produkter inom den inre marknaden som de olika nationella systemen för kontroll av export till tredje land stärks och harmoniseras. Förordningen förenar medlemsstaternas åtaganden inom ramen för de multilaterala exportkontrollregimerna med friast möjliga handel inom den inre marknaden. Utvecklingen inom regimerna (NSG, AG, MTCR och WA) beaktas genom kontinuerliga ändringar och uppdateringar av produktlistorna till förordningen. Den nya förordningens medföljande bilagor beslutas inom ramen för gemenskapssamarbetet i första pelaren, vilket innebär att de får direkt verkan på det nationella planet. Bilagorna skall enligt förordningen uppdateras . Uppdateringen av förändringar kom dock att försenas, vilket ledde till att denna slogs samman med den uppdatering som vid slutet av genomfördes för att ta i beaktande de förändringar som antagits 2002. Förordningen introducerade en rad nyheter. Dels infördes ett generellt gemenskapstillstånd för export av vissa produkter till vissa tredje länder. Den nya tillståndstypen har förenklat arbetet för de exporterande företagen genom att ett och samma tillstånd kan åberopas oavsett var utförseln från EU äger rum. Detta har även lett till en ökad samsyn inom EU på denna typ av export. Dels har bedömningen i tillståndsärenden underlättats genom att den nya förordningen även inkluderar gemensamma kriterier som medlemsstaterna har att beakta vid sin prövning. EG-förordningen kompletteras av lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd, samt av tillhörande förordning (2000:1217). Båda författningarna trädde i kraft och ersatte lagen (1998:397) om strategiska produkter och förordningen (1998:400) om strategiska produkter. Export och överföring av produkter med dubbla användningsområden är föremål för tillståndsgivning och tillståndsgivande myndighet är (). Beträffande kärnämnen och material m.m. som återfinns i bilaga I till rådets förordning är det emellertid () som meddelar tillstånd. Information om antalet till ISP inkomna utförselärenden rörande produkter med dubbla användningsområden lämnas i bilaga 2. Till skillnad från vad som gäller under krigsmateriellagstiftningen där utförseltillstånd utgör undantag från ett generellt exportförbud är förhållandet det omvända under regelverket för kontroll av produkter med dubbla användningsområden. Här är utgångspunkten den att 2002/03:114 utförseltillstånd skall ges såvida det inte strider mot utrikes- eller säkerhetsintressen såsom dessa beskrivs i EG-förordningen. Lagen om produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd saknar liksom sin föregångare särskilda bestämmelser om möjligheten att erhålla förhandsbesked om huruvida ett utförseltillstånd kommer att ges vid en eventuell export av produkter med dubbla användningsområden till en specifik destination. En praxis har emellertid utvecklats på ISP med innebörden att myndigheten ger företag förhandsbesked. lämnades 43 förhandsbesked. Enligt rådsförordning (EG) 1334/2000 och den svenska lagstiftningen kan tillstånd även krävas för utförsel av produkter som inte är angivna i bilagorna till rådsförordningen (s.k. icke-listade produkter) om exportören har informerats av ISP att produkten är eller kan vara avsedd att användas i samband med tillverkning av massförstörelsevapen eller missiler som är kapabla att bära sådana vapen. Bestämmelsen som möjliggör kontroll av en icke-listad produkt benämns catch all-klausul och har tillkommit för att tillse att syftet med regleringen inte kringgås på grund av att produktlistorna sällan kan vara heltäckande i ljuset av den teknologiska utvecklingen. I bilaga 2 redovisas antalet catch all-ärenden . Catch all-mekanismen innefattar bl.a. särskilda krav på tillstånd i vissa fall för export relaterad till militär slutanvändning eller krigsmateriel. Mekanismen innehåller även direktverkande bestämmelser om krav på tillstånd för export av icke-listade produkter som är eller kan vara avsedda för militär slutanvändning i ett land som omfattas av ett FN-, EU- eller OSSE-embargo, samt för icke-listade produkter som är, eller kan vara, avsedda att användas som delar eller som komponenter till krigsmateriel som olovligen har exporterats. Beträffande de första tre paragraferna under artikel 4 i rådsförordningen krävs att exportören har blivit informerad av ISP om produktens användningsområde. Exportören är emellertid också, enligt artikel 4.4, skyldig att upplysa den behöriga myndigheten, ISP, om denne är medveten om att en produkt helt eller delvis är avsedd för sådan användning som regleras i artikel 4.1-3. ISP skall då avgöra om tillstånd skall krävas för exporten. I regeringens skrivelse till om kryptografi (skr. 1998/99:116) redovisar regeringen sin uppfattning när det gäller vissa aspekter på användning och kontroll av kryptoprodukter. Frågan om vilken grad av exportkontroll som skall utövas över kryptoprodukter tilldrar sig betydande uppmärksamhet både i och 2002/03:114 internationellt. Hänsyn måste tas till dessa produkters viktiga roll för utvecklingen av elektronisk handel och elektronisk förvaltning nationellt och internationellt, till de rättsvårdande organens möjligheter att bekämpa speciellt organiserad brottslighet, bl.a. så kallad cyberkriminalitet, och till säkerhetspolitiska och brottsbekämpande intressen av att försvåra åtkomsten till starka för exempelvis sådana användare som är länkade till utveckling eller produktion av massförstörelsevapen eller till terrorism. Den internationella diskussionen om exportkontrollens roll i samman- hanget bedrivs i första hand i Wassenaararrangemanget, där produktlistan för informationssäkerhetsprodukter genomgick en större förändring och antogs . uppmjukades kraven något genom att de deltagande länderna tog bort kravet på maximal längd på kryptonycklar för massmarknadsprodukter (se den s.k. Cryptography Note). Denna senare förändring motiverades av behovet att ompröva listans innehåll i ljuset av den snabba tekniska utvecklingen på området. Regeringen anser att det finns fortsatta säkerhetspolitiska skäl att förhindra spridning av viss kryptoteknik till olämpliga mottagare i vissa länder. Friast möjliga handel med kryptoprodukter bör eftersträvas på EU:s inre marknad för att främja elektronisk handel och förvaltning samt IT-utvecklingen i och övriga EU. Den ändrade förordningen för kontroll av produkter och teknik med dubbla användningsområden (se avsnitt 13) har lett fram till att svenska leverantörer kan sälja nästan alla typer av kryptoprodukter i EU och i ett tiotal ytterligare länder, däribland , lika fritt som på den svenska hemmamarknaden. Även mot tredje land verkar för en friare handel med kryptoprodukter med beaktande av vikten av elektronisk kommunikation, samt de brottsbekämpande och säkerhetspolitiska hänsynen. En samsyn inom EU måste uppnås vad gäller bl.a. medlemsstaternas exportkontroll av kryptografi mot tredje land. Om olika länder driver olika politik riskerar kontrollen att bli mer eller mindre verkningslös och industriellt snedvridande. För en samsyn talar också behovet av att undvika en situation där tillämpar en lägre grad av kontroll än andra viktiga exportländer. Detta skulle kunna få till följd att blev föremål för exportrestriktioner från dessa länders sida. Den begränsade exportkontroll av kryptoteknik som är motiverad skall upprätthållas på ett så snabbt och smidigt sätt att den i jämförelse med andra länders kontrollprocedurer inte skall medföra en konkurrensnackdel för svensk industri, utan helst ge en konkurrensfördel. Det generella tillstånd som trädde 1999, bl.a. för export av kryptoprodukter av massmarknadskaraktär till alla betydande export- marknader, liksom en smidig kontrollprocedur i övrigt underlättar för företagen. Den förda politiken på kryptoområdet skall enligt regeringens ståndpunkt präglas av flexibilitet och lyhördhet i syfte att ta i beaktande det växande behovet av säker kommunikation, förändringar i andra länders politik och den fortsatta tekniska utvecklingen på området. 2002/03:114 Händelserna och spridningen av Internet till i stort sett alla länder har föranlett flera länder att uppmärksamt granska frågor om Internets inverkan på samhällets sårbarhet, åtkomst till brottslig information på Internet, regler för Internet-trafik samt metoder för att kontrollera spridning av kryptografi och att få ökad insyn i använda kryptografiprodukter. Kraven har bl.a. stärkts på att ett lands rättsvårdande organ och säkerhetsorgan skall ha möjlighet att vid brottsundersökning få tillgång till överförd eller lagrad information i klartext, t.ex. genom att få tillgång till använda kryptonycklar. Det finns också krav på att få bättre insyn i hur kryptoprodukter är uppbyggda. Exportkontrollpolitiken påverkas av sådana krav. Mot denna bakgrund har en mindre uppföljning inletts inom av det som redovisades i regeringens skrivelse till om kryptografi (skr. 1998/99:116). Frågan om kontroll av immateriella överföringar av programvara eller teknik (s.k. intangible transfers) är ett aktuellt frågekomplex som varit föremål för arbete i flertalet exportkontrollregimer och inom EU. Överföringen kan ske främst via elektroniska medier (datanät och Internet) från ett land till ett annat. Teknik kan också överföras verbalt och via telefax. I EG-förordningen (1334/2000) definieras programvara som en samling av ett eller flera program eller mikroprogram som är lagrade i ett konkret uttrycksmedium. Med teknik avses specifik information som är nödvändig för utveckling, produktion eller användning av produkter. Informationen kan ha formen av teknisk assistans eller tekniska uppgifter. Den elektroniska överföringen via Internet och andra datanät står i fokus i detta avsnitt. Elektronisk överföring av programvara och teknik är ett av de mest eftersatta områdena i exportkontrollen och mot bakgrund av den senaste utvecklingen riskerar den att bli en svag länk i exportkontrollkedjan. Antalet möjliga sändare och mottagare är mycket stort och för icke- statliga aktörer, t.ex. terrorister, är elektronisk överföring en enkel, billig och säker väg att utnyttja en sådan överföring för sina syften. Dels ökar risken för att terrorister använder den överförda informationen för att framställa och/eller använda massförstörelsevapen, dels ökar deras möjligheter att genomföra informationsoperationer syftande till att sätta väsentliga samhällsfunktioner ur spel (s.k. cyberterrorism). Det är särskilt angeläget att vidta åtgärder för att förhindra icke-tillåten elektronisk spridning av teknik (som det definieras). Teknikspridning görs av alla exportörer, såväl för krigsmateriel som produkter med dubbla användningsområden. Exportörerna kan använda insatsvaror i sina lösningar från leverantörer i andra länder. Dessa processkedjor kan bli 2002/03:114 omfattande, och det är svårt att identifiera var exportkontrollerade komponenter utvecklas och sätts in i sin slutprodukt. Ämnesområdet är komplicerat och har framstegen varit ganska små. arbetar aktivt för att kunna åstadkomma en effektiv exportkontroll på området elektronisk överföring av teknik via datanät. Det krävs bl.a. väsentligt bättre fakta och beskrivningar av området. Arbetet för att bredda och fördjupa kunskaperna bedrivs på ett nationellt plan samt i samverkan med andra länder och inom EU. Nästa steg i den pågående processen är att lägga fram förslag till policy och åtgärder på området för beslut. Vidare arbetar med frågan om elektronisk överföring av programvara via datanät. Denna fråga är nu aktuell såväl i och inom EU som inom exportkontrollregimerna. I förra årets skrivelse till med redogörelse för exportkontrollpolitiken och exporten av krigsmaterial (skr. 2001/02:114) finns närmare redovisning av området immateriella överföringar i avsnitt 19. För sakupplysningar hänvisas till denna redogörelse. har insamlingen av fakta om immateriella överföringar bedrivits av i samarbete med andra myndigheter, främst , och flera andra länders exportkontrollorgan, både i EU och i . Aktuella frågor och framsteg på området i exportkontrollregimerna har granskats. Uppbyggnaden av Internet och spridningen av Internet till nästan alla länder har studerats. Internet ger mycket goda möjligheter till överföring av programvara och teknologi. Nätets utbredning medför att känsliga uppgifter kan komma att lagras på en rad för exportören okända platser (även olämpliga platser). Svenska myndigheters kriterier och rutiner i exportkontrollärenden som innehåller immateriella överföringar studeras också. När faktainsamlingen och analysen kan avslutas skall förslag till policy och rutiner tas fram. Därmed får också en stabil grund för att söka påverka EU och exportkontrollregimerna att vidtaga lämpliga förbättrande åtgärder. Svenska initiativ i EU och 2002 Regeringen har tagit initiativ till att Europeiska kommissionen och EU:s medlemsstater gemensamt skall arbeta med frågan om elektronisk överföring och export, i syfte att främja en utveckling av nationella och likartade kontrollmekanismer. Ett viktigt skäl är att en viss grad av harmonisering minskar risken att lättrörlig elektronisk export söker sig den lättaste vägen ut ur EU:s inre marknad till tredje land. De svenska initiativen har behandlats såväl i den koordinationsgrupp som deltar i genomförandet av rådsförordningen (1334/2000), som i rådsarbetsgruppen Working Party on Dual-Use. Arbetet inom EU bedöms behöva fortsätta framöver. Avdelning III Exportkontroll ansvarig myndighet, andra organ och deras verksamhet () inrättades , med ansvar för den kontroll som föreskrivs i lagen (1992:1300) om krigsmateriel och tillhörande förordning. Inspektionen övertog därmed ansvaret för merparten av de ärenden som tidigare beslutades av regeringen efter beredning i Krigsmaterielinspektionen (KMI) och den enhet inom som svarade för strategisk exportkontroll. ISP fick även ansvar för kontroll enligt lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd, samt tillhörande förordning. ISP har därtill utsetts att vara nationell myndighet inom ramen för FN:s konvention om förbud mot kemiska vapen (CWC). ISP ansvarar således för tillstånds- och utförselfrågor avseende såväl krigsmateriel som produkter med dubbla användningsområden. Myndigheten har enligt 1a § lagen om krigsmateriel och 4 § lagen om kontroll av produkter med dubbla användningsområden skyldighet, och på eget initiativ, att lämna över ärenden som har principiell betydelse eller annars är av särskild vikt till regeringens prövning. ISP verkar i nära samråd med och Försvarsdepartementet. ISP har löpande kontakter med de företag som berörs av kontrollverksamheten. Vad avser krigsmateriel skall företagen till ISP kvartalsvis redovisa den marknadsföring som de har bedrivit utomlands. Dessa rapporter ligger till grund för ISP:s återkommande genomgångar med företagen avseende deras exportansträngningar. Förutom att fatta beslut i tillståndsärenden granskar ISP de underrättelser som tillverkare av krigsmateriel är skyldiga att lämna senast ett anbud lämnas eller ett avtal ingås om export av, eller annan utlandssamverkan om, krigsmateriel. Slutligen skall de krigsmaterielexporterande företagen rapportera om de leveranser som genomförts med stöd av lämnade tillstånd. ISP finansieras med avgifter som tas ut av de tillverkande företagen. Avgifterna beräknas med utgångspunkt från värdet av fakturerade leveranser av kontrollerade produkter som överstiger . Underlaget för avgiftsuttaget omfattar således både leveranser inom och leveranser till utlandet. Ett direkt samband mellan myndighetens verksamhet och industrins betalningar har undvikits genom att avgifterna inbetalas till staten och inte direkt till myndigheten. Myndighetens löpande verksamhet anslagsfinansieras på sedvanligt sätt och kostnadstäckning uppnås genom utdebitering av industrin årsvis i 2002/03:114 efterskott, då verksamhetens faktiska kostnad liksom företagens fakturerade leveranser slutgiltigt kan fastställas.