prop · GQ03110 · 2003-03-27 00:00:00 — Därigenom kan de konsumentfrågor som är särskilt hänförliga till elektronisk kommunikation diskuteras och de båda myndigheterna kan på sätt som sker utbyta erfarenheter och kun- skaper. Vid utövande av verksamhet som omfattas av lagen om elektronisk kommunikation kommer det att utföras åtgärder som utgör behandling av personuppgifter i personuppgiftslagens (1998:204), PUL, mening. För- hållandet mellan bestämmelserna i och den föreslagna lagen anges i lagförslaget. Där sägs att i fråga om behandling av personuppgifter vid tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät och elektroniska kommunikationstjänster samt vid abonnentupplysning gäller PUL, om inte annat följer av lagen om elektronisk kommunikation. Sådan sär- reglering som skall tillämpas i stället för PUL finns i kapitlet om integritetsskydd i lagen. Det gäller behandling av trafikuppgifter, lokaliseringsuppgifter som inte är trafikuppgifter, ospecificerade räk- ningar och nummerpresentation, uppgifter i abonnentförteckningar, skydd för hemligheten för elektroniska meddelanden och behandlingen av s.k. cookies. I de fall där lagförslaget inte innehåller särbestämmelser om behandling av uppgifter kommer alltså att gälla. Ett exempel på en sådan situation är behandling av personuppgifter som förekommer i operatörers kundregister. I detta och andra liknande fall innebär lagförslagets utformning att bl.a. de grundläggande bestämmel- serna i PUL om återkallelse av samtycke, information och rättelse skall vara uppfyllda för att behandlingen av personuppgifterna skall vara tillå- ten. Beträffande den allmänna bestämmelsen om säkerhetsåtgärder i 31 § PUL kan som ett exempel framhållas att det i lagen om elektronisk kommunikation föreslås en bestämmelse om säkerhet enligt vilken den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikations- tjänst skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att behandlade upp- gifter skyddas. Bestämmelsen utgör en särregel i förhållande till PUL och denna gäller alltså före 31 § i nämnda lag. Såsom har angetts i avsnitt 19.11 skall bestämmelserna om rättslig prövning, ansvar och sanktioner i kapitel III i dataskyddsdirektivet (95/46/EG) enligt artikel 15.2 i direktivet om integritet och elektronisk kommunikation gälla för de nationella bestämmelser som antas i enlighet med direktivet och för de individuella rättigheter som kan härledas från detsamma. Detta genomförs enligt lagförslaget genom en hänvisning i lagen till bestämmelserna i i fråga om behandling av person- uppgifter vid tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät och elektroniska kommunikationstjänster samt vid abonnentupplysning, om inte annat följer av lagen om elektronisk kommunikation. Därvid anges särskilt att bestämmelserna i om rättelse och skadestånd även gäller vid behandling av personuppgifter enligt lagen om elektronisk kommu- nikation. Datainspektionen framhåller att myndigheten i olika sammanhang, bl.a. i en skrivelse till Utredningen om elektronisk kommunikation, beto- nat vikten av att det klart och tydligt framgår hur ansvarsfördelningen mellan inspektionen och PTS är avsedd att vara. Enligt 2 § personuppgiftsförordningen (1998:1191) är Data- inspektionen tillsynsmyndighet enligt PUL. I 1 § förordningen (1998:1192) med instruktion för Datainspektionen anges att Data- inspektionen förutom tillsynen över den nämnda lagen bl.a. har till upp- gift att verka för att människor skyddas mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter. I 2 § i instruktionen anges att inspektionen även är tillsynsmyndighet för det bakomliggande data- skyddsdirektivet. Enligt förslaget till lag om elektronisk kommunikation skall tillsyns- myndigheten ha tillsyn över efterlevnaden av lagen och de beslut om skyldigheter eller villkor samt de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Regeringen anser att den nuvarande ordningen är så väl fungerande att det inte finns tillräckliga skäl att förändra tillsyns- uppgifterna som här är aktuella. PTS bör därför ansvara för tillsynen över lagen om elektronisk kommunikation även såvitt avser de bestämmelser som finns i kapitlet om integritetsskydd och de föreskrifter som meddelas med stöd av lagen och Datainspektionen bör ansvara för tillsynen över all tillämpning av PUL som inte undantas genom särskilda föreskrifter i lag- förslaget. Detta bör även omfatta bestämmelserna om rättelse i PUL. När det gäller möjligheter att vidta åtgärder som avser rättelser som fram- kommer i samband med tillsyn mot framförallt operatörer bör PTS med stöd av tillsynsbestämmelserna i lagen om elektronisk kommunikation kunna förelägga operatören att följa bestämmelserna i lagen eller före- skrifter som meddelats med stöd av lagen. När det däremot gäller en fy- sisk person som framför klagomål över att en personuppgift är felaktig och därför skall rättas bör detta vara tillsynsuppgift för Datainspektionen. Elektronisk kommunikation kan medföra olika former av miljöpåverkan. Det kan exempelvis röra sig om exponering för elektromagnetisk strål- ning. I dessa fall talas det mest om påverkan i fråga om hälsa och all- mänhetens oro inför de hälsoproblem som elektromagnetisk strålning kan innebära. Själva utformningen av verksamhet inom området för elektro- nisk kommunikation kan därutöver få inverkan på natur- och kultur- värden, t.ex. genom att man uppför eller annan utrustning. Ge- mensamt för de inverkningar som nämnts är att de i olika avseenden på- verkar vår miljö. PTS har i en rapport, PTS sektorsansvar miljöfrågor (PTS-ER- 2002:12 , dnr 01-025789), redovisat vilka förutsätt- ningar som finns för att integrera ett miljöansvar i myndighetens verk- samhet. Rapporten innehåller en redogörelse för gällande rätt och en genomgång av vilka myndigheter som, antingen genom lagföreskrifter eller på annat sätt, har getts ett ansvar för miljöfrågor. Utredningen har använt vissa delar av faktaredovisningen som redovisats i rapporten för att ge en överskådlig bakgrund till problematiken som rör myndighets- ansvaret för miljöfrågor. Beträffande redovisningen hänvisas till betän- kandet Myndighetsfrågor m.m. (SOU 2002:109). Som där framgår finns det en rad olika sektorsansvariga myndigheter och tillsynsordningar inom de områden som kan komma att beröras vid en tillämpning av lagen om elektronisk kommunikation. PTS har inget särskilt ansvar för miljöfrågor inom om- rådet, förutom det som kan anses ingå i det allmänna sektorsansvaret. PTS har i regeringsbeslut (M20002/302/Kn) fått i uppdrag av regeringen att införa miljöledningssystem. Enligt uppdraget skall PTS, liksom andra myndigheter, systematisera miljöhänsyn i sin ordinarie verksamhet. Detta skall ske genom att myndigheten i de cen- trala styrdokumenten tydligt skall ange riktlinjer, mål och åtgärder för hur miljöhänsyn skall tas, samt klargöra ansvarsförhållandena för att ta miljöhänsyn och slå fast rutiner för uppföljning och resultat. Uppdraget omfattar myndighetens interna och externa verksamhet, dvs. både de di- rekta och indirekta miljöeffekter som myndighetens verksamhet kan ge upphov till. Detta miljöarbete skall ha organiserats och integrerats i PTS ordinarie verksamhet . PTS skall redovisa till re- geringen hur miljöledningssystemet har integrerats i myndighetens ordi- narie verksamhet. I rapporten sektorsansvar miljöfrågor sägs att myndighetens sektorsansvar och miljöledningsansvaret har delvis olika inriktningar. Miljöledningsansvaret handlar primärt om att analysera miljöeffekter av beslut som PTS själv fattar, medan sektorsansvaret innebär att myndig- heten skall bevaka hela sitt sektorsområde och analysera i vad mån ut- vecklingen avseende miljöfrågor inom detta område överensstämmer med de politiska mål som finns uppställda. uppdraget avseende miljöledningssystem att ha inverkan på PTS sektors- Detta blir fallet på grund av att miljöledningssystemet innefattar den indirekta miljöpåverkande verksamheten. rör exempelvis föreskrifter, allmänna råd och beslut om tillstånd, dvs. aspekter som har att göra med PTS bevakning och styrning av det nuva- rande och det framtida sektorsområdet. I rapporten föreslås att PTS skall ha ett övergripande ansvar rörande uppfyllandet av de miljöpolitiska målen inom sitt sektorsområde, dvs. att övervaka utvecklingen och att målen uppfylls, informera regeringen samt påtala eventuella miss- förhållanden för ansvarig sektorsmyndighet. I och med att sektors- ansvaret föreslås omfatta också miljöaspekter innebär detta en utökning av PTS bevakningsområde. Vidare framförde PTS i rapporten sektorsansvar miljöfrågor att myndigheten inte har tillräcklig kompetens inom det vid- sträckta område som miljöfrågorna berör. bedömning att det knappast är försvarbart ur effektivitets- eller kostnads- synpunkt att föra över någon arbetsuppgift inom miljöområdet från någon av de andra berörda myndigheterna till PTS. Uppgifterna att besluta om tillträdesskyldigheter enligt lagen om elek- tronisk kommunikation bör emellertid, bl.a. med hänsyn till frågornas tekniska natur, i sin helhet ankomma på PTS. Detta innebär att myndig- heten också skall besluta i frågor om förpliktande för operatörer att till- handahålla samlokalisering eller andra möjligheter till gemensamt ut- nyttjande av egendom eller annat, om det krävs för att skydda miljö, folkhälsa eller allmän säkerhet eller för att uppnå mål för fysisk plane- Det är enligt regeringen uppenbart att en förändring av de nu gällande tillsynsuppgifterna skulle innebära ett ineffektivt sätt att ta tillvara kom- petens och rutiner som utvecklats inom de olika myndigheterna. detta kommer att det finns väl utarbetade samarbetsformer och detaljerad lagstiftning som löser de eventuella gränsdragningsfrågor som kan uppkomma mellan de olika tillsynsområdena. regleringen på området för elektronisk kommunikation måste möjliggöra Detta gäller i synnerhet sådana fall där tillträdesskyldigheter åläggs av miljöskäl och liknande hänsyn. behandlas vidare nedan under rubriken Regeringen anser således att PTS miljöansvar inom området för elek- tronisk kommunikation bör omfattas av myndighetens sektorsansvar och av myndighetens ansvar enligt lagförslaget. Ett samlat myndighetsansvar enligt lagen om elektronisk kommunikation Det är regeringens bedömning mot bakgrund av det ovanstående att samtliga uppgifter enligt lagen om elektronisk kommunikation bör utfö- ras av PTS. Att dela upp uppgifterna mellan olika myndigheter ter sig således mindre lämpligt, bl.a. med hänvisning till effektivitets- skäl och önskemål om en tydlig myndighetsstruktur. av myndighetsuppgifterna avseende olika funktioner är inte heller påkallat. Däremot bör myndigheten se till att internt vara organiserad så att normerande, verkställande och dömande uppgifter skiljs åt. Detta kan ske genom att tillstånd, tillsyn, tvistlösning och föreskriftsarbete sköts på olika enheter eller avdelningar inom myndig- heten. Regeringen kommer att ta initiativ till en avstämning med analys av hur den föreslagna ordningen har fungerat. Detta kommer att ske efter det att lagen trätt i kraft, dvs. En avstämning inom vore inte meningsfull med hänsyn bl.a. till övergångs- bestämmelserna som medför att den nya regleringen inte får full effekt och till behovet av att den nya regleringen och de nya arbetsformerna måste ges skälig tid att sätta sig. Vid avstämningen bör det följas upp hur myndighetsstrukturen har fungerat. Skulle det där- vid konstateras att ett behov av förändringar föreligger bör frågor som en funktionsuppdelning kunna övervägas. Vid en sådan avstämning bör sär- skilt de olika samrådsförfarandena analyseras. Det bör även vara möjligt att då se över om regelverket är utformat så att en effektiv, rättssäker och ändamålsenligt myndighetsstruktur främjas. Tillsynsansvaret enligt Radio- och TV-lagen Radio- och TV-lagen (RTVL) utgör huvudsakligen en innehållsreglering av den elektroniska kommunikationen. Av intresse i sammanhanget är dock att RTVL även innehåller reglering av överföringen av elektronisk kommunikation. Sådan reglering återfinns främst i 8 kap. om vidare- sändningsplikt. Såsom framgår av avsnitt 24.1 har regeringen gett i upp- drag till Radio- och (Ku 2000:01) att utreda vissa frågor som rör skyldighet att vidarebefordra vissa TV-program. Utred- ningen om elektronisk kommunikation framhöll det önskvärda i att samla överföringsrelaterade frågor angående elektronisk kommunikation hos en myndighet men ansåg att frågan om ändrad myndighetsordning i denna del inte borde föregå en sådan översyn av vidaresändningsplikten. Re- geringen delar denna bedömning. Tillsynsansvaret enligt lagen om standarder för sändning av radio- och TV-signa- ler I avsnitt 24.4 har regeringen bedömt att Radio- och bör få i uppdrag att följa utvecklingen och att uppmuntra den frivilliga bransch- anpassningen för användning av en gemensam standard för gränssnitt för tillämpningsprogram (API). Den nuvarande myndighetsorganisationen på TV-standardområdet in- nebär att Radio- och har det övergripande ansvaret för regel- verket och att har ansvaret för bl.a. konsument- utrustning. Lagen om standarder för sändning av radio- och TV-signaler (RTSL) kommer enligt förslagen i denna proposition inte längre att reglera frågan om den prislista som ett programföretag som marknadsför en digital be- tal-TV-tjänst skulle tillhandahålla. Enligt 3 § förordningen (1998:32) om standarder för sändning av TV-signaler skall utöva tillsyn över efterlevnaden av bestämmelserna om sådan prislista. Regeringen delar utredningens bedömning att en utgångspunkt för en framtida uppdelning av myndighetsansvaret inom området för elektro- nisk kommunikation bör kunna vara att försöka att separera överförings- respektive innehållsreglering på skilda myndigheter. De myndigheter som kan bli aktuella utgörs av de två som för närva- rande utför uppgifter enligt lagen (1998:31) om standarder för sändning av TV-signaler, dvs. Radio- och och , samt den myndighet som kommer att ha ansvaret för överföringslagstiftningen i lagen om elektronisk kommunikation, dvs. ställer sig positivt till utredningens förslag att verket inte längre skall ha tillsynsansvar för standarder för sändning av TV-sig- naler. Regeringen finner inte skäl att göra någon annan bedömning. Regeringen anser vidare att det sammantaget kan konstateras att några egentliga effektivitetsvinster f.n. inte torde kunna göras genom en över- flyttning av ansvaret för lagen om standarder för sändning av radio- och TV-signaler på PTS. Radio- och bör därför ensamt ha tillsyns- ansvaret enligt denna lag. Samrådsbehovet för verket behandlas under nästa rubrik. PTS kommer i egenskap av sektorsmyndighet att ha det övergripande ansvaret för att området för elektronisk kommunikation skall fungera effektivt. Med sektorsansvaret följer att myndigheten får en samordnande funktion gentemot andra myndigheter inom området. I 9 § förordningen med instruktion för sägs att myndigheten skall vara samlande, stödjande och pådrivande i förhållande till övriga berörda parter. Myndigheten skall bl.a. i konkurrens- och konsumentfrågor sam- råda med , och och dessutom ta initiativ till ett löpande informationsutbyte mellan myndig- heterna. Detta bör gälla även fortsättningsvis. Vad gäller de miljöfrågor som har beröring med elektromagnetisk strålning finns ett samarbetsförfarande i den informella sam- rådsgrupp som , , Energi- myndigheten, , , och bildat. PTS roll här är att ha det övergripande ansvaret för frågorna inom området för elektronisk kommunikation. I detta ansvar ingår att myndig- heten skall initiera samarbete och samråd kring miljö- och hälsoaspekter. Det samarbete som har etablerats fungerar tillfredsställande. Det finns därför inte skäl att närmare formalisera detta samarbete i större omfatt- ning än vad som är fallet . Det finns också ett pågående samverkansområde mellan PTS och samt . Liksom beträffande miljö- frågorna är PTS den myndighet som har ansvaret för att samverkan kommer till stånd. De närmare formerna för eller omfattningen av sam- verkan mellan PTS, och är inte fastlagt i någon instruktion eller föreskrift. Från PTS sida har det fram- förts att det inte heller finns något behov av att närmare konkretisera eller formalisera samarbetet mellan myndigheterna, eftersom det fungerar till- fredsställande i dess nuvarande form. Regeringen instämmer i allmänhet i denna bedömning. I ett avseende bör dock en viss formalisering ske, nämligen såsom anges nedan angående marknadsanalyserna. Det finns inga uppgifter om något regelbundet samarbete mellan PTS och andra berörda myndigheter såsom Datainspektionen. I och med att lagen om elektronisk kommunikation börjar gälla anser dock regeringen att det kan finnas behov av ett utökat samarbete mellan en rad myndig- heter på området. Exempelvis bör PTS bedriva fortlöpande samråd med och länsstyrelser i frågor om sam- lokalisering, bl.a. inför och under utbyggnaden av tredje generationens mobiltelesystem, UMTS, liksom liknande utbyggnader av radiobaserade system. Vid handläggningen av enskilda fall rörande samlokalisering av miljöskäl bör berörd kommun ges tillfälle att yttra sig. PTS skall enligt instruktionen för myndighetens verksamhet ha det övergripande ansvaret för att de samarbeten och de samråd som krävs kommer till stånd. Lik- som ovan saknas det däremot skäl att närmare formalisera samarbets- formerna mellan myndigheterna. Hur samarbetet skall gå till bör i stället bestämmas av berörda myndigheter gemensamt. I enlighet med vad som sagts i detta avsnitt kommer det att finnas ett behov av samråd och informationsutbyte mellan PTS och när det gäller frågor om marknadsanalyser och identi- fiering av aktörer med betydande marknadsinflytande på vilka särskilda skyldigheter skall åläggas. Visserligen framgår det av 9 § instruktionen för PTS redan nu att myndigheten i konkurrensfrågor skall samråda med och ta initiativ till ett löpande informationsutbyte mellan myndigheterna. PTS uppgift att utföra marknadsanalyserna inne- bär emellertid att det kommer att finnas ett större behov av samråd mellan myndigheterna än vad som är fallet . För att säker- ställa att samråd sker i den omfattning som krävs bör det föras in särskilt i instruktionen för PTS att det skall förekomma samrådsförfaranden och informationsutbyte mellan PTS och i de här aktuella frågorna. Som har angetts ovan bör det i instruktionen för de båda myn- digheterna stadgas att skall lämna ett skriftligt yttrande i fråga om marknadsanalyserna och identifieringen av företag med bety- dande inflytande på marknaden. PTS skall dock ha ansvaret för att utföra analysen i fråga och skall inte vara bunden av de synpunkter som lämnar. å sin sida är inte bundet i sin prövning enligt de generella konkurrensreglerna av de bedömningar som görs i marknadsanalyserna enligt de nu föreslagna reglerna. PTS bör som ensam beslutande myndighet vara fri att göra den bedömning som myndigheten i varje enskilt fall finner vara riktig. En annan sak är att synpunkter kan komma att vägas in vid domstols- prövningen, om PTS beslut överklagas, oberoende av om de stöder eller motsäger bedömning. Också PTS samarbete med Radio- och bör regleras i in- struktionen för PTS. I frågor som rör massmedieområdet bör samråd med Radio- och ske. Verket bör i sin tur samråda med PTS i frågor om sändningsstandarder, eftersom dessa kan ha stort inflytande på an- vändningen av radiofrekvensspektrumet. Utredningen har föreslagit att skall byta namn. Som skäl för ett namnbyte har utredningen anfört att den nya lagen har ett bredare tillämpningsområde än telelagen och lagen om radio- Övergången till det nya regelverket för elektronisk kommunikation in- nebär visserligen att elektronisk kommunikation används som ett vi- dare begrepp än tele i gällande lagstiftning. allmänt som förled med den språkligt ännu vidare betydelsen fjärr, el- ler som verkar på avstånd. har att tillämpa en ny lag där elektronisk kommunikation är det övergripande begreppet. uppgift genomgår dock inte så stora förändringar att ett nytt namn är på- kallat redan av den anledningen. Inte heller kan det befintliga namnet anses missvisande eller förlegat på ett sätt som föranleder ett namnbyte. Namnet , liksom förkortningen PTS, är mycket välkänt inte bara för post- och telemarknadens aktörer, utan också i stor utsträckning för allmänheten. Det är enligt regeringens be- dömning därför inte påkallat att byta namn på myndigheten. 26 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: skall träda i kraft . Bestämmelser om ikraftträdande och övergång till den nya lagen skall ges i en särskild lag om införande av den nya lagen. Utredningens förslag: Utredningen föreslog ikraftträdande- och övergångsbestämmelser till den nya lagen som såvitt avser särskilda skyldigheter om tillträde och samhällsomfattande tjänster i stort sett mot- svarade regeringens förslag. Beträffande beslut om tillstånd, tillstånds- villkor, undantag från tillståndsplikt, ändringar av frekvenstilldelning, förelägganden, förbud, och andra åtgärder som har meddelats enligt be- stämmelser i telelagen (1993:597), lagen (1993:599) om radio- kommunikation eller äldre lag, föreslog utredningen att de skall fortsätta att gälla. Besluten skulle anses meddelade med stöd av motsvarande be- stämmelser i den nya lagen, om inte något annat följde av lagen eller föreskrifterna. Utredningens förslag behandlade, till skillnad från regeringens, inte närmare vilka bestämmelser i ny respektive äldre rätt som motsvarade varandra. Utredningen föreslog vidare att om det i lagen eller någon annan författning hänvisas till bestämmelser som har ersatts genom bestämmelser i den nya lagen skall i stället de nya bestämmel- serna tillämpas. Remissinstanserna: Kammarrätten i påpekar att kammar- rätten synes kunna som första instans komma att tillämpa de nya reglerna samt menar att det bör förtydligas huruvida tidsfristerna för de handläggningstider som föreslås skall räknas från ikraftträdandet av den nya lagen. () anser att alla gällande skyldig- heter bör omprövas, oavsett om detta skall ske enligt angivna lagrum eller någon annan bestämmelse. PTS menar vidare att det bör anges att Prop. 2002/03:110 även beslut som meddelats med stöd av 60 § andra stycket telelagen och skyldigheter som ålagts genom tillståndvillkor omfattas av övergångs- bestämmelserna. menar att det bör framgå att de äldre bestäm- melserna skall gälla till dess att de nya besluten vunnit laga kraft. Telia- Sonera har svårt att se hur skyldigheter som följer av nuvarande mobil- teletillstånd skall kunna meddelas enligt den nya lagen. Den föreslagna ordningen innebär enligt TeliaSonera att tillstånden upphör att gälla när lagen träder ikraft, vilket torde förutsätta ett nytt inbjudningsförfarande, bl.a. för tillstånd som avser GSM och UMTS. TeliaSonera ifrågasätter vidare flera av de bestämmelser i telelagen som utredningen anger skall ha fortsatt giltighet till dess nya beslut fattas. Skälen för regeringens förslag Det nya innebär i många fall en övergång från skyldig- heter som följer direkt av lag till att skyldigheter kan meddelas i beslut för enskilda fall. Detta systemskifte kräver att övergången regleras sär- skilt, för att undvika svårigheter på marknaden från lagens ikraftträdande till dess att överväganden i fråga om sådana skyldigheter har gjorts och beslut fattats eller vunnit laga kraft. Av ramdirektivet och de tre övriga direktiv som trädde i kraft framgår att medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa dessa direk- tiv samt att de skall tillämpa direktivens bestäm- melser . Den lag som genomför direktiven får således inte tillämpas . Det är av denna anledning nöd- vändigt att den nya lagen om elektronisk kommunikation skall träda i kraft . Direktivet om integritet och elektronisk kommunikation skall vara ge- nomfört i medlemsstaterna . Som har nämnts i avsnitt 19.1 genomförs även detta direktiv till största delen genom den