prop · GQ0389 · 2003-03-20 00:00:00 — Förtydligande av arbetsgivarens ansvar gäller att arbetsgivarens ansvar för de anställdas rehabiliter- ing bl.a. omfattar en skyldighet att svara för att en utredning om behovet av rehabiliteringsåtgärder görs när vissa förutsättningar är uppfyllda. Re- geringen konstaterar i likhet med att de överväganden som ligger bakom dagens ordning fortfarande har giltighet. Arbetsgiva- ren bör även vara skyldig att utarbeta en rehabiliteringsutred- ning som kan användas som utgångspunkt för planering av rehabiliter- ingsåtgärder av såväl arbetsgivaren som . Utredningen är också viktig för att kassan skall kunna fullgöra sin roll som samordna- re av den enskildes rehabilitering. Det har i olika sammanhang framförts att arbetsgivarna inte gör rehabi- literingsutredningar i den omfattning som borde vara fallet. I rapporten av ohälsoförsäkringarna (RFV Anser 1998:4) konstaterar att rehabiliteringsutredning saknades i av de ärenden verket granskat när sjukskrivningen hade pågått . För att förtydliga arbetsgivarens ansvar bör det enligt regeringens me- ning göras en skärpning av bestämmelserna om dennes skyldighet att svara för en rehabiliteringsutredning i enlighet med vad HpH- utredningen har föreslagit. Det innebär att möjligheten tas bort för ar- betsgivaren att avstå från att påbörja en rehabiliteringsutredning om det Prop. 2002/03:89 framstår som obehövligt. Det förslag som regeringen presenterar här är dock inte så omfattande att det finns skäl att som utredningen föreslår ändra benämningen på en rehabiliteringsutredning till rehabiliteringsun- derlag. Det kan dock finnas anledning att återkomma till förslaget i den- na del om det blir aktuellt att göra det obligatoriskt att rehabiliteringsut- redningen skall innehålla ett yttrande från företagshälsovården. Enligt nuvarande lydelse av 22 kap. 3 § andra stycket AFL skall ar- betsgivaren i vissa angivna situationer påbörja en rehabiliteringsutred- ning om det inte framstår som obehövligt. För att det inte skall uppstå någon oklarhet om när arbetsgivaren skall påbörja en utredning bör den- na möjlighet att avstå från att påbörja en utredning tas bort. Rehabiliter- ingsutredning enligt nämnda lagrum skall vara obligatorisk. Fortsätt- ningsvis skall således arbetet med rehabiliteringsutredningen ovillkorli- gen påbörjas i de situationer som anges i bestämmelsen, dvs. om den för- säkrade till följd av sjukdom har varit frånvarande från arbetet i följd, om arbetet ofta har avbrutits av kortare sjukperioder eller om den försäkrade begär det. Utredningen skall precis som lämnas in till senast när sjukfallet pågått . omfattning bör dock kunna anpassas med hänsyn till vad som kan anses påkallat i det enskilda fallet. Finns det inte något rehabiliteringsbehov bör utredningen kunna göras i en förenklad form. Det bör gälla t.ex. om arbetstagaren bedöms kunna återgå i arbete efter det att rehabiliteringsutredningen skall lämnas till för- säkringskassan eller om det på annat sätt framstår som uppenbart att nå- gon rehabiliteringsåtgärd inte behövs. I dessa fall kan utredningen be- gränsas till uppgifter om varför rehabilitering inte behövs. Regeringen delar uppfattning om vilka uppgifter en rehabiliteringsutredning bör innehålla. En rehabiliteringsutredning bör således innehålla uppgift om den anställdes förmåga att utföra sina ar- betsuppgifter och en prognos för återgång i arbete. Uppgifter bör också lämnas såväl om behovet av rehabiliteringsinsatser som om vidtagna och planerade åtgärder på arbetsplatsen. I detta sammanhang bör det redovi- sas vilka möjligheter arbetsgivaren har att anpassa arbetsuppgifterna eller att hitta andra lämpliga arbetsuppgifter åt den anställde. I de fall deltids- sjukskrivning är aktuell bör rehabiliteringsutredningen innehålla en plan för återgång till heltidsarbete. Den anställdes uppfattning i frågan om rehabilitering bör anges. I utredningen bör redovisas även de övriga om- ständigheter som är av betydelse för bedömningen av vilka åtgärder som behövs för att den anställde skall kunna återgå i arbete. I avsnitt 5.2 betonar regeringen vikten av att deltidssjukskrivning i ökad utsträckning skall användas i stället för heltidssjukskrivning. För att göra deltidssjukskrivning till en reell möjlighet krävs i större utsträckning än att arbetsgivaren anpassar de anställdas arbetsuppgifter eller fin- ner andra lämpliga arbetsuppgifter samt i övrigt vidtar nödvändiga åtgär- der i arbetsmiljön. Det är mot denna bakgrund angeläget att rehabiliter- ingsutredningen innehåller uppgifter om arbetsgivarens möjligheter att Prop. 2002/03:89 vidta sådana åtgärder. Om en bestämmelse om rehabiliteringsutredningens innehåll skulle in- föras i 22 kap. AFL skulle lagen enligt regeringens uppfattning i onödan betungas med föreskrifter av verkställighetskaraktär. Regeringen avser att i stället återkomma med sådana bestämmelser i förordning. Regeringen delar åsikt att det i rehabiliteringsutred- ningen bör ingå även ett yttrande från företagshälsovården. Det är dock regeringens bedömning att det inte är lämpligt att presentera ett sådant förslag i denna proposition eftersom tillgången till företagshälsovård inte är tillräckligt stor för att kunna möta den efterfrågan ett sådant förslag skulle medföra. För att stärka företagshälsovården presenterade regeringen i budgetpropositionen (utgiftsom- råde 10, avsnitt 2.6.3) en rad åtgärder på området. Exempelvis skall om- fattningen av utbildningen inom företagshälsovården öka och kvaliteten i utbildningen höjas. För detta anslås . Reger- ingen kommer vidare att tillsätta en utredning som bl.a. skall pröva möj- ligheterna till certifiering av företagshälsovården samt pröva huvud- mannaskapet för utbildningen inom företagshälsovården. Regeringen är inte beredd att som före- slå att arbetsgivare som inte har lämnat rehabiliteringsutredning till inom föreskriven tid skall betala en förseningsavgift med . Remissopinionen beträffande utredningens förslag var som redovisats ovan delad. Regeringen anser att det som talar mot utredningens förslag gör att det är lämpligt att avvakta med att lägga ett förslag om förseningsavgift. Invändningarna gäller bl.a. att en enhetlig förseningsavgift drabbar små och stora företag mycket olika samt att förslaget medför en inte obetydligt ökad administrativ börda. gav regeringen i uppdrag (S2001/11144/SF) att förnya den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. I uppdraget ingår bl.a. att utveckla metodiken för hur arbetar i förhållande till arbetsgivarna. Särskild vikt skall enligt uppdraget läggas vid att arbetsgi- varna uppfyller sin lagstadgade uppgift att komma in med en rehabiliter- ingsutredning till kassan. Ett antal remissinstanser påpekar att kassan i sitt arbete med rehabilitering alltför sällan använder de rehabiliter- ingsutredningar som faktiskt kommer in. Detta faktum talar också mot att nu införa en förseningsavgift. En avgörande anledning till att kassorna inte i önskad omfattning använder rehabiliteringsutredningarna i sitt ar- bete är att de varit tvungna att prioritera ned rehabiliteringsarbetet till förmån för uppgiften att betala ut sjukpenning, när antalet sjukfall ökat kraftigt. resurser för rehabiliteringsar- betet har på regeringens förslag förstärkts väsentligt . Avsik- ten är att kassorna skall använda resurserna bl.a. för att se till att rehabili- teringsutredningar kommer in från arbetsgivarna och att kassan aktivt använder dessa utredningar i sitt arbete. Regeringen avser att noga följa Prop. 2002/03:89 effekterna av att skyldigheten att göra rehabiliteringsutredningar blir ob- ligatorisk, av metodutvecklingsarbete samt av resurstillskottet till kassornas rehabiliteringsverksamhet. Skulle det visa sig att effekten inte blir den avsedda är regeringen beredd att återkomma med ett förslag om någon form av sanktion mot de arbetsgivare som inte fullgör sina skyldigheter att upprätta en rehabiliteringsutredning. Regeringen anser till skillnad från att rehabiliteringsut- redningen inte skall innehålla den försäkrades läkarintyg. Av förarbetena till nu gällande regler (prop. 1990/91:141, s. 46, bet. 1990/91:SfU16, rskr. 1990/91:303) framgår att informationen om orsaken till sjukfrånva- ron, t.ex. sjukdomsdiagnosen, bör göras tillgänglig för arbetsgivaren en- bart med den försäkrades samtycke. Det utgicks dock från att ett sådant samtycke i normala fall kommer att lämnas av den försäkrade. Regering- en anser att intresset av att skydda den enskildes personliga integritet gör att nuvarande ordning bör bestå. har enligt 22 kap. 5 § AFL ett generellt ansvar för att den försäkrades rehabiliteringsbehov klarläggs och att de åtgärder vidtas som behövs för en effektiv rehabilitering. Detta innebär att kassan har ansvar för att en utredning motsvarande en rehabiliteringsutredning görs för försäkrade som inte har någon arbetsgivare. Utredningsansvaret omfattar såväl arbetslösa som egenföretagare, uppdragstagare och stude- rande. Enligt regeringens mening bör kassan ha upprättat utredningen senast efter sjukanmälningsdagen. Detta motsvarar det krav som ställs på arbetsgivarna. Innehållet i en utredning som kassan upprät- tar om en person som inte har en arbetsgivare bör i tillämpliga delar mot- svara det som regeringen ovan föreslagit skall gälla för personer som har en arbetsgivare. Vissa justeringar kan dock bli aktuella i det enskilda fal- let beroende på om personen är arbetslös, egenföretagare, uppdragstagare eller studerande. Förslaget om obligatorisk rehabiliteringsutredning föreslås träda i kraft . 6.2 Effekter av förslaget för små företag Förslaget att göra det obligatoriskt för arbetsgivare att göra rehabiliter- ingsutredningar har effekter av betydelse för små företags arbetsförut- Dessa effekter analyseras i det följande. Det har i olika sammanhang framförts att arbetsgivarna inte gör rehabi- literingsutredningar i den omfattning som borde vara fallet. tydliga arbetsgivarnas ansvar föreslår regeringen att det görs en skärp- ning av bestämmelserna om arbetsgivarnas ansvar för att svara för reha- Ett alternativ till regeringens förslag skulle kunna vara att informera arbetsgivarna om deras ansvar att svara för rehabiliteringsutredningar. Sådana informationsinsatser har försäkringskassorna dock genomfört tidigare utan avsedd effekt. Mot denna bakgrund gör regeringen bedöm- ningen att enbart vidare informationsinsatser inte är ett tillfredsställande alternativ till den föreslagna regleringen. Det är emellertid så att ytterli- gare informationsinsatser är en viktig förutsättning för att den föreslagna skärpningen av arbetsgivarnas ansvar skall få effekt. Små företag såväl som större arbetsgivare har en skyldighet att göra rehabiliteringsutredningar. De bör således ha rutiner för hur så- dana utredningar skall göras. Småföretagen behöver alltså inte vidta någ- ra särskilda administrativa, praktiska eller andra åtgärder med anledning av att rehabiliteringsutredningarna görs obligatoriska. Regeringens förslag innebär att rehabiliteringsutredningar fortsätt- ningsvis skall göras även i de fall i vilka det enligt nuvarande regler framstår som obehövligt. I dessa fall bör dock utredningen i regel kunna göras i förenklad form. Det finns ingen statistik över hur det tar att göra en sådan förenklad utredning, men tidsåtgången kan uppskattas till i genomsnitt per utredning. Regeringens förslag har upp- skattats innebära en ökad tidsåtgång för företag med färre än 20 anställda motsvarande totalt . Detta uppskattas motsvara en ökad år- lig kostnad för dessa företag om . Tidsåtgången och kostnaderna har beräknats på följande sätt. Antalet sjukfall som blir eller längre för försäkrade med en arbetsgi- vare kan uppskattas till ca 360 000 . I företag med färre än 20 an- ställda arbetar av det totala antalet anställda. Om den ge- nomsnittliga sjukfrånvaron vore densamma i företag med färre än 20 anställda som på övriga arbetsplatser skulle i dessa företag sam- manlagt 0,2 x 360 000 = 72 000 sjukfall bli eller läng- re. Sjukfrånvaron i företag med färre än 20 anställda är dock ungefär hälften så stor som bland övriga arbetsgivare. Det sammanlagda antalet sjukfall i företag med färre än 20 anställda som blir eller längre kan mot denna bakgrund beräknas till 40 000 fall. För flertalet av dessa fall gäller redan med dagens regler att arbetsgivaren skall göra en rehabiliteringsutredning. Det är i en mindre andel av fallen som regering- ens förslag innebär en ökad arbetsbelastning för de små företagen. Det gäller de fall där det enligt nuvarande regler framstår som obehövligt att lämna en utredning. Det finns inte några säkra uppgifter om i hur många sjukfall som detta kan komma att gälla. Uppskattningsvis gäller detta i av fallen. Det innebär att regeringens förslag skulle medföra att företagen med färre än 20 anställda skulle behöva göra rehabiliter- ingsutredningar i ytterligare 0,2 x 40 000 = 8 000 fall jämfört med . Om tidsåtgången per fall i genomsnitt är innebär det en ökad tidsåtgång på . Kostnaden för att göra en rehabiliteringsut- redning uppskattas till . Den totala kostnads- ökningen blir därmed 2 000 x 680 = för hela gruppen av små företag. Den totala kostnaden för samtliga arbetsgivare blir om man räknar på motsvarande sätt . Regeringen gav i upp- drag (dnr S2001/11144/SF) att förnya den arbetslivsinriktade rehabiliter- ingen. I uppdraget ingår bl.a. att utveckla metodiken för hur försäkrings- kassorna arbetar i förhållande till arbetsgivarna. Särskild vikt skall enligt uppdraget läggas vid att arbetsgivarna uppfyller sin lagstadgade uppgift att komma in med en rehabiliteringsutredning till kassan. Verket bör inom ramen för detta förnyelsearbete komma att få kunskap om hur de nya reglerna efterlevs. Om så inte är fallet bör verket enligt regeringens Prop. 2002/03:89 uppfattning skaffa denna kunskap genom en särskild tillsynsinsats. Hur samråd har skett med näringslivet och med myndigheter som sär- skilt berörs framgår av avsnitt 3. De synpunkter som därvid framförts redovisas i inledningen av avsnitt 6.1. 7Åtgärder som rör sjukersättning och aktivitetsersättning I detta avsnitt redovisar regeringen olika förslag till åtgärder som rör sjukersättning och aktivitetsersättning. Förslagen avser dels utbyte av sjukpenning mot sjukersättning eller aktivitetsersättning, dels förlängd tid med vilande sjukersättning för att pröva förvärvsarbete. 7.1Utbyte av sjukpenning mot sjukersättning eller aktivitetsersättning Enligt gällande regler i AFL betalas sjukpenning ut vid sjukdom som sätter ned den försäkrades arbetsförmåga med minst en fjärdedel. sättning och aktivitetsersättning är de ersättningar som utges till en försäkrad vars arbetsförmåga på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan anses vara långvarigt nedsatt, dvs. pågår , eller anses vara varaktigt ned- satt med minst en fjärdedel. Dessa förmåner benämndes tidigare sjukbi- drag och förtidspension. Den som önskar sjuk- eller aktivitetsersättning skall ansöka om detta hos . Kassan får dock byta ut den försäkrades sjukpenning, rehabiliteringspenning eller ersättning för sjuk- husvård enligt AFL, eller motsvarande ersättningar samt livränta enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring mot sjuk- eller aktivitetser- sättning, trots att han eller hon inte har ansökt om förmånen. föreslog bl.a. att sjukpenning skall kunna betalas ut längst till och med den 365:e dagen i en sjukperiod eller, om denna inte fortlöpande, när den försäkrade har haft sjukperioder i Om det finns särskilda skäl för det, skall sjukpenning kunna lämnas . skall genom en särskild prövning av samtliga sjukpenningfall under den tolfte månaden av sjukskrivningsperioden förvissa sig om att aktiv reha- bilitering planeras eller pågår i de fall där inte medicinskt motiverad sjukskrivning är uttryckligen den mest adekvata och för patienten bästa I de fall det vid den särskilda prövningen visar sig att den försäkrades arbetsförmåga anses vara långvarigt eller varaktigt nedsatt, skall sjukpenningen bytas ut mot sjuk- eller aktivitetsersättning. HpH-utredningen:s motiv för förslaget var att det är angeläget att för- säkringskassan får till stånd adekvata rehabiliteringsinsatser och att hand- läggningen av de långa sjukfallen stramas upp så att sjukpenningrätts- prövning genomförs före en viss senaste tidpunkt för att den försäkrade skall få rätt ersättning när arbetsförmågan är långvarigt eller varaktigt Syftet med prövningen skulle alltså vara att få underlag för pro- Prop. 2002/03:89 gnos och beslut om hur sjukpenningperioden skall avslutas. Av årsredovisning för fram- går att det fanns 118 000 fall med sjukpenning eller rehabiliteringspen- ning som pågått än och 46 400 fall som pågått eller längre. I båda fallen utgjorde kvinnornas andel . Antalet sjukfall per tusen registrerade försäkrade är 8,3. Skillnaderna mellan försäkringskassorna är stora och varierar mellan 5,7 och 13,6. Den genomsnittliga tiden med sjukpenning före övergången till förtidspension eller sjukbidrag har ökat med en månad och är och en månad. Av de sjukfall som avslutats har hälften övergått till förtidspension eller sjukbidrag. För sjukfall som pågått eller längre är motsvarande andel två tredjedelar. Riksför- säkringsverket konstaterar att eftersom bör pröva rät- ten till sjukbidrag eller förtidspension då ett sjukfall inte kan avslutas , tyder den stora mängden långa sjukfall på att många personer har fel ersättning. Verket konstaterar vidare att så länge de mycket långa sjukfallen fortsätter att öka är detta administrativa tillkortakommande en bidragande orsak till utvecklingen av sjukförsäkringsutgifterna. Regeringens förslag: skall senast efter sjukan- mälningsdagen ha utrett om det finns förutsättningar för att tillerkänna den försäkrade sjukersättning eller aktivitetsersättning i stället för att utge sjukpenning, trots att den försäkrade inte har ansökt om ersättningen. Bestämmelsen skall träda i kraft . Äldre bestämmelser skall dock fortfarande tillämpas vid sjukfall där sjukanmälan gjorts tidi- gare än före ikraftträdandet. Promemorians förslag: Överensstämmer i princip med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget. Många betonar att en förutsättning för att förslaget skall kunna genomfö- ras är att alla rehabiliteringsmöjligheter är uttömda innan försäkrings- kassan fattar beslut om att sjukpenning skall övergå i sjukersättning eller aktivitetsersättning samt att prövningen måste vara seriös. Riksförsäk- ringsverket tillstyrker att det sker en utökad reglering i författning men avstyrker själva förslaget. Verket föreslår i stället att det senast ef- ter första sjukdagen, i samtliga sjukpenningärenden, skall finnas ett ställ- ningstagande till både rätt till ersättning och rätt ersättningsform och att föredragande i socialförsäkringsnämnd skall ta ställning till detta. Verket föreslår även en ändrad lydelse av lagtexten. Föreningen ingsliv anser att utredning och bedömning av behovet av långsiktiga rehabiliteringsåtgärder inte bör knytas till en viss bestämd tidpunkt. Det avgörande för utredningen och insatser av åtgärder bör vara den försäkrades behov och möjligheter. Den högre sjukpenningen bör utges och därefter med automatik övergå till den nivå som sjukersättningen ligger på. är att aktiva åtgärder i form av utrednings- och rehabiliteringsinsatser inte skall behöva anstå till dess så som förflutit i ett sjukfall. Förbundet är skeptiskt till att författningsreglera frågan. LO tillstyrker förslaget och betonar att prövningen för sjuk- eller aktivitetser- sättning inte sker innan den försäkrade erbjudits relevanta rehabiliter- ingsåtgärder. En snabbare ökning av antalet försäkrade med tillfällig sjukersättning kommer att medföra en större ekonomisk påfrestning i de kollektivavtalade kompletteringarna vid sjukersättning. Det kan även finnas en risk att om den försäkrade går över till ett nytt mer permanent ersättningssystem kan det bli allt svårare att få tillbaka denne i arbete. kan det bli allt högre kostnader för sjukfrånvaron. TCO avstyrker förslaget. Det är stor skillnad rent arbetsrättsligt på de olika ersättnings- formerna då en person har rätt att behålla sin anställning under sjukpen- ningtid. Skälen för regeringens förslag: Regeringen ser mycket allvarligt på den fortsatta ökningen av antalet långtidssjukskrivna. Den är ett hot mot välfärden i samhället. Därför intensifieras arbetet med att förbättra hälsan i arbetslivet genom satsningar på ett flertal områden. Trots satsningarna, främst på rehabiliteringsområdet, måste dock konstateras att alla sjuk- skrivna tyvärr inte kommer att kunna återvinna full arbetsförmåga inom överskådlig tid. Dessa försäkrade kan då uppfylla förutsättningarna för att få sjukersättning eller aktivitetsersättning. Ersättningarna skall utges till den vars arbetsförmåga av medicinska orsaker anses vara långvarigt eller varaktigt nedsatt. Regeringen delar HpH:s uppfattning att det är angeläget att försäk- ringskassan får till stånd adekvata rehabiliteringsinsatser tidigt i sjukfal- len och att handläggningen av de långa sjukfallen stramas upp. Det för- hållandet att många försäkrade som uppbär sjukpenning i själva verket uppfyller förutsättningarna för sjuk- eller aktivitetsersättning kan inte accepteras. Det är av flera skäl viktigt att de försäkrade får rätt ersättning från socialförsäkringen såväl till belopp som till ersättningsslag. Åtgärder måste därför vidtas för att komma till rätta med detta missförhållande. De stora skillnaderna i försäkringskassornas handläggning av de långa sjuk- fallen som redovisas ovan är ett problem från försäkringsrättslig syn- punkt. Det riskerar att undergräva tilltron till försäkringen och kan även sätta den försäkrades rättssäkerhet i fara genom att försäkrade med sam- ma sjukdoms- och arbetsförmågeprognos kan ha olika ersättningsslag. För att strama upp handläggning av de långa sjuk- fallen och därmed undanröja en del av de missförhållanden som råder, föreslår regeringen att senast efter sjukanmäl- ningsdagen skall ha utrett om det finns förutsättningar för att byta ut sjukpenningen mot sjuk- eller aktivitetsersättning. Om så är fallet bör ärendet tas upp i om sådan ersätt- ning. Enligt regeringens uppfattning kan arbetsförmåga i princip inte an- ses vara varaktigt eller långvarigt nedsatt med minst en fjärdedel förrän det i rehabiliteringshänseende har gjorts vad som rimligen kan komma i fråga i det enskilda fallet. Det innebär att om rehabiliteringsmöjlig- heterna inte är uttömda och arbetsoförmågan visar sig bestå, kommer den försäkrade även fortsättningsvis ha rätt till sjukpenning eller rehabiliter- ingspenning. Den föreslagna regeln innebär således inte någon föränd- ring mot vad som redan nu gäller beträffande bedömningen av arbets- förmågans nedsättning och varaktighet eller tillhörigheten till sjukpen- Prop. 2002/03:89 ningförsäkringen. Den föreslagna regeln innebär inte heller att skall vänta med prövningen av sjukpenningrätten till dess förflutit om förutsättningarna för att ta upp frågan om utbyte av sjukpenning mot sjuk- eller aktivitetsersättning föreligger . Regeringen förut- sätter vidare att utreder förutsättningarna för sådant utbyte även i de äldre sjukfallen så fort den försäkrade uppfyller förut- sättningarna för sjuk- eller aktivitetsersättning. De äldre sjukfallen omfat- tas enligt den föreslagna övergångsbestämmelsen inte av den nya be- stämmelsen. Regeringens åtgärdsprogram för ökad hälsa i arbetslivet tar sikte på att fler personer skall vara i arbete. Mot den bakgrunden vill regeringen här framhålla att om hälsotillståndet förbättras för den som erhållit sjuk- eller aktivitetsersättning, kan och bör det bli aktuellt med rehabiliteringsåtgär- der så att han eller hon kan återgå i arbete helt eller delvis. föreslår att det senast efter första sjukda- gen i samtliga sjukpenningärenden skall finnas ett ställningstagande till både rätt till ersättning och rätt ersättningsform.