prop · GQ031d19 · 2003-01-01 00:00:00 — Inom kulturtidskriftsområdet har de fyra tidskriftsverkstäderna i bidragit till att många små tidskrifter har kunnat utvecklas. Verkstäderna erbjuder maskinell utrustning och utbildningsmöjligheter och underlättar informationsutbyte. Utvecklingsstödet har bl.a. medverkat till att bredda och diversifiera verksamheter med t.ex. IT-verksamhet och programverksamhet. Statliga verksamhets- och utvecklingsbidrag till länsbibliotek, lånecentraler och depåbibliotek har stor betydelse för att uppnå en god låneservice vid folkbiblioteken. ligger långt framme när det gäller produktionen av digitala talböcker, s.k. DAISY-böcker. initierade Talboks- och (TPB) en landsomfattande kampanj i syfte att skapa kunskap om och om nödvändigheten för kommuner och landsting att fatta beslut om inköp av talboksspelare till utlån på biblioteken och som fritt tekniskt hjälpmedel. 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 Vid utgången av 2001 hade 12 landsting fattat beslut om att förskriva digitala talboksspelare. Utlåningen av talböcker både analoga och digitala fortsätter att öka, liksom beståndet av tillgängliga titlar. När det gäller punktskriftsutlåningen har antalet punktskriftslåntagare ökat . Sammantaget har punktskriftsutlåningen fördubblats . Lättläst litteratur vänder sig till människor som har svårt att läsa eller är otränade i det svenska språket. Produktionen av lättlästa böcker ligger på en jämn nivå och utgivningen är variationsrik både i fråga om genrer och svårighetsgrader. Den lättlästa nyhetstidningen 8 SIDOR utkommer en gång och har en stor och bred läsekrets. Genomsnittsupplagan har ökat och även tidningens Internetversion har fått ett allt större gensvar. Verksamheten med läsombud har fortsatt växa och har inneburit att allt fler personer med utvecklingsstörning har fått möjlighet att ta del av litteratur. När det gäller tillståndet och utvecklingen för det svenska språket samt för de övriga språken i har språket gjort en kartläggning och analys som ligger till grund för fortsatta överväganden av regeringen. Kommittén konstaterar att svenska språkets ställning som nationalspråk är stabil, men de senaste årens samhällsutveckling har inneburit att svenskans ställning har förändrats och att den statligt finansierade språkvården ställs inför både förändrade och nya uppgifter. Regeringens bedömning är att de statliga insatserna på litteraturområdet har en avgörande betydelse för att stimulera en bred utgivning av kvalitetslitteratur, öka tillgången till och intresset för litteratur och läsning i hela landet och därmed även främja svenska språket. Talboks- och och medverkar till att funktionshindrade kan ta del av litteratur, tidskrifter och nyheter. Sammantaget så leder åtgärderna även till ökade möjligheter för konstnärerna på ordområdet att genom konstnärliga arbeten och ersättningar leva på sitt konstnärskap. Ytterligare insatser och förändringar av de statliga stödet på litteraturområdet behöver dock göras för att uppnå målen. Skolbiblioteken, som är särskilt viktiga för barn och ungas tillgång till litteratur och läsning, uppvisar stora kvalitetsbrister. Tillgången till litteratur är högst varierande och närmare 30 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 procent av landets grundskolor saknar personal avsatt för skolbibliotek. Många skolor har endast . Regeringen bedömer därför att det statliga stödet för inköp av litteratur till folk- och skolbibliotek bör förstärkas så att tillgången till litteratur kan öka. För att förbättra tillgången till personal i skolbiblioteken är det vidare möjligt för kommunerna att utnyttja statens stöd till personalförstärkning i skola och fritidshem. Mot bakgrund av den positiva utvecklingen i bokbranschen samt bokmomssänkningen och införandet av distributionsstöd till bokhandlar gör regeringen bedömningen att branschen på egen hand bör ha möjlighet att hålla ett brett urval av titlar i bokhandelns nyhetsabonnemang och själv ta ansvar för t.ex. bokhandelns tillgång till modern teknik. Regeringen föreslår därför att det statliga bidraget till avvecklas , i samband med att det nuvarande avtalet mellan staten och bolaget löper ut (jfr. 1984/85:1, bet. 1984/85:KrU1, rskr. 1984/85). Enligt den senaste kulturvaneundersökningen har besöken på konstutställningar och konstmuseer ökat . av alla män och av kvinnorna besöker en konstutställning . har konstens tillgänglighet ökat på många orter och i många miljöer över hela landet. Utvecklingen inom samtidskonstområdet är stark och genom den statliga bidragsgivningen får utställningslivet i landet ett viktigt stöd. Den utställningsverksamhet och det pedagogiska arbete som bedrivs inom bild- och formorganisationerna utgör ett nödvändigt komplement till institutionernas, museernas, konsthallarnas och de privata galleriernas verksamhet. Genom statens inköp av bild- och formkonst berikas den offentliga miljön i vid mening. Konstinköpen har också stor ekonomisk betydelse för såväl konstnärer som gallerier och andra försäljningsställen. Det stöd till konstinköp som fördelas till och parker, bygdegårdar och nykterhetsorganisationernas samlingslokaler berör många: förutom miljontals besökare i landets omkring 2 400 föreningshus och folkparker, även de många yrkesverksamma konstnärer som inbjuds att delta i inköpsutställningarna. Konstmuseer och konsthallar är företrädesvis lokaliserade till landets större städer, vilket får till följd att storstadsbor oftare går på konstutställningar än personer bosatta i mindre orter. Förhållandet utjämnas något av den kontakt med bildkonsten som möjliggörs genom den omfattande utställningsverksamheten inom de konstfrämjande organisationerna på arbetsplatser och i föreningslivet över hela landet, även om detta arbete bedrivs med betydligt mindre resurser. Statens konstråds verksamhet styrs till stor del av nybyggandet i landet. Det statliga byggandet har främst varit inriktat på universitet och högskolor, där en rad konstprojekt också genomförts. Genom samverkan med bl.a. kommunerna bidrar till att sprida samtidskonst till icke-statliga miljöer med stor offentlighet, t.ex. bostadsområden, skolor och trafikmiljöer. Uppdragen ger även konstnärer i hela landet ökade försörjningsmöjligheter. har vid bidragsfördelningen på bild- och formområdet 2001 lagt särskild vikt vid verksamheter som främjar konstnärernas villkor och möten med publiken. I synnerhet prioriteras verksamheter som når olika publikkategorier och ger ökade möjligheter att se bild- och formkonst över hela landet, liksom verksamheter som utvecklar olika metoder och samverkansformer eller innebär erfarenhetsutbyte nationellt och internationellt. Regeringens samlade bedömning är att statens insatser för bild- och formkonsten har haft stor betydelse för utvecklingen inom området. Trots avsaknaden av en central struktur på bild- och formområdet bidrar insatserna till att göra den samtida bild- och formkonsten tillgänglig för så många som möjligt, som förutsättningar ges för hög kvalitet i det konstnärliga arbetet. är behovet av utställningslokaler för olika former av bild- och formkonst stort, i synnerhet för den nyskapande och oetablerade konsten i landet. Av särskild vikt för bild- och formområdets utveckling är även det konstfrämjande arbetet att göra inbrytningar i nya publikgrupper. Arkitektur, form och design Enligt de utvärderingar som gjorts av och Statskontoret har satsningen inneburit en reell kraftsamling. Arkitekturen har etablerat sig och förstärkt sin position som ett angeläget kunskapsområde såväl bland allmänheten som inom statliga myndigheter, kommuner, organisationer och företag. Ett folkligt intresse för frågorna har kommit till uttryck t.ex. i det stora deltagandet i tävlingen tyckomhus.nu. Ett flertal av projekten har varit av långsiktig art där bl.a. nya nätverk bildats vilket kommer att ge positiva effekter . Barn och unga har i hög grad uppmärksammats och bl.a. har ett antal pedagogiska böcker om arkitektur, stadsutveckling och design publicerats. Arkitekturåret har även inneburit en förstärkning inom form och design både nationellt och internationellt. På grund av miljöproblem i de nya museilokalerna stängde sin publika verksamhet på . Medan lokalerna byggs om har museet inrymts i andra utrymmen med utställningsverksamhet på i och i . beräknas de ombyggda lokalerna vara inflyttningsklara. Regeringen bedömer att det nationella handlingsprogrammet för arkitektur, formgivning och design bl.a. har bidragit till att öka kunskapen om vikten av god arkitektur. Musei- och utställningsinstitutioner inom form och design har genom sina verksamheter lyft fram området både nationellt och internationellt. Mötesplatsen för form och design i har börjat etablera sig som ett utställnings- och genom bl.a. ett flertal utställningar och seminarier. Vidare har Föreningen fortsatt uppbyggandet av ett bibliotek och bildarkiv inom området. har fortsatt att stärka intresset för, kunskapen om och utövandet av hemslöjd genom en fortsatt satsning på bl.a. barn- och ungdomsarbetet, den mångkulturella slöjden samt slöjdens betydelse för regional tillväxt och sysselsättning. Sammantaget är det regeringens bedömning att de statliga insatserna på arkitektur, form och design bidrar till att främja, stärka och utveckla intresset för området. Alla stöd som handhas av Stiftelsen ryms i filmavtalet med undantag av stödet till etablerandet av en filmvårdscentral för icke-fiktiv film 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 Detta statliga stöd infördes vid sidan av filmavtalet. första år innehöll vissa övergångsregler vilket medfört att är som i realiteten visar effekterna av filmavtal. ökade antalet biobesök med drygt 1 miljon till ca 18 miljoner besök, vilket är den högsta besökssiffran /89. Ökningen förklaras främst av det stora intresset för filmerna och de vises sten samt . I jämförelse med andra europeiska länder har dock en mycket hög andel biobesök på inhemsk film, . Anledningen är den starkt positiva utvecklingen svensk filmproduktion har haft , mycket tack vare den omfattande regionalisering som har skett. De tre regionala filmproduktionscentrumen har inneburit att filmproduktion inte längre huvudsakligen sker i , utan framför allt i , men även i och . De statliga och regionala satsningarna på resurscentrum för film och video, liksom det nuvarande filmavtalet mellan staten, filmbranschen, SVT och TV4 har varit avgörande för denna positiva utveckling. fördelades stöd om sammanlagt till tjugo regionala resurscentrum för film och video, tre regionala filmproduktionscentrum samt initiering av regional filmverksamhet i ytterligare tre län, för tillfället finansierade genom medel från Stiftelsen . Totalt genererade dessa insatser en motprestation från landsting och kommuner om ca . Av de regionala filmproduktionscentrumen är det i särklass mest framgångsrika, med 16 samproducerade långfilmer . Filmpool Nord får allt tydligare profil som norrländskt filmproduktionscentrum, där man bl.a. startat en inspelningsstudio som tagits i bruk för långfilmsproduktion och initierat ett novellfilmsprojekt. , det senast etablerade produktionscentrumet, har redan hunnit samproducera två rikligt prisbelönade filmer; Så vit som en snö och Music For One Apartment and Six Drummers. Antalet kommuner som bedrivit skolbio /01 är något färre än /2000. Trots detta har antalet filmvisningar ökat med 531 (till 4 554) och antalet besök med 44 743 (till 661 694). Detta förklaras av att de kommuner som bedriver skolbio låter verksamheten involvera fler skolor och elever. 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 har erhållit från regeringen för att utveckla arbetet med att öka kunskaperna om film och andra medier i skolan under /01. Medlen har använts för att främja samverkan mellan regionala utvecklingscentrum vid lärarutbildningarna och regionala resurscentrum för film och video. Produktion av rörlig bild inom har visat sig ha en mycket god könsfördelning, vilket understryker betydelsen av tidiga insatser för att påverka flickors framtida val. fördelar ett nytt stöd till spridning av kort- och dokumentärfilm. Till skillnad har antalet ansökningar varit mycket högt och ett stort antal ansökningar måste därför bordläggas till 2002. Stödet har främst gått till filmer/projekt inom biografdistribution, men även till distribution på VHS och DVD samt webbaserad distribution. bidrag till projekt inom filmområdet har stor betydelse, inte minst för de unga filmarna. genomfördes en enkätundersökning som visar att kortfilmarna har stora svårigheter att få sina projekt finansierade och att nämndens bidrag vanligtvis endast svarar för en mindre del. Trots detta bedömer konstnärerna att bidragen har en stor betydelse, då de ökar möjligheten att få stöd också från annat håll. Antalet beviljade bidrag 2001 var 28 stycken, vilket är en ökning med 11 jämfört med året innan. Av de 28 beviljade bidragen utgör 2 projektbidrag till filmorganisationer (Stiftelsen för distribution och arkivverksamhet samt Bio Atalante i för visning av kortfilm). Resterande bidrag gick till produktion av kortfilm. Svensk film har varit mycket framgångsrik, med en ökad produktion och ökade marknadsandelar på biograferna. Framgångarna har paradoxalt nog skapat de problem som filmbranschen står inför . Ytterst få filmer kan produceras utan stöd och när många filmer är framgångsrika kvalitativt och publikt tar de tillgängliga medlen slut snabbare. Problemet gäller främst det publikrelaterade stödet filmavtal. En jämn och hög nivå med en årlig produktion av ca 2025 filmer krävs för att ge filmbranschen den stabila grund av kompetens och erfarenhet som behövs för att upprätthålla och utveckla en värdefull svensk filmproduktion. Skulle antalet producerade fil- mer minska enligt branschens prognoser finns det risk för en halvering kommer produktionsledet med ett stort antal yrkeskategorier som manusförfattare, kompositörer, redigerare, fotografer, skådespelare, regissörer, sminkörer, koreografer, klippare, redigerare och scenografer, att drabbas. Även näraliggande branscher som teknikuthyrningsföretag, distributörer och biografer i hela landet, ofta med små ekonomiska marginaler, skulle påverkas mycket negativt. Andra delar av den audiovisuella sektorn replierar i hög grad på filmbranschen och skulle därmed också hämmas, t.ex. när det gäller teknikutveckling och nya medier. Regeringens samlade bedömning är att insatserna inom filmområdet har varit mycket framgångsrika, men att det behövs ytterligare resurser för att upprätthålla denna positiva utveckling. undersökningar visar att de olika konstnärspolitiska bidragen och ersättningarna är av avgörande betydelse för många konstnärers försörjnings- och arbetsmöjligheter. De olika stödformerna leder till att mottagarnas möjligheter att arbeta med sitt konstnärliga skapande ökar som beroendet av annat arbete vid sidan om den konstnärliga verksamheten minskar. Utan dessa stöd skulle många professionella konstnärers arbetsmöjligheter försämras betydligt, t.o.m. omöjliggöras. Stipendierna, särskilt arbetsstipendierna, ger möjlighet till konstnärlig utveckling och koncentration något som i sin tur leder till ökade arbetsmöjligheter . När det gäller exempelvis de tvååriga arbetsstipendier som Bildkonstnärsfonden fördelat bedömer av stipendiaterna att de kommer att ha bättre möjligheter att försörja sig på det konstnärliga arbetet. Satsningen på det internationella utbytet, bl.a. inom ramen för IASPIS (International Artists Studio Program in ), fortsätter att visa positiva resultat. De internationella stipendierna leder ofta till att svenska konstnärers verk säljs utomlands. Dessutom skapas kontakter som är av betydelse för kommande arbetsmöjligheter. Gästateljéverksamheten IASPIS har utvecklats till en vital kulturinstitution, nationellt och internationellt, som skapar nya förbindelser i det svenska kulturlivet och öppnar den svenska konstscenen för impulser från andra länder. Konstnärernas villkor har inte påverkats av några väsentliga omvärldsförändringar . Den bild som tecknades i Konstnärsstödsutredningarna (SOU 1997:183, SOU 1997:184) är fortfarande giltig. De pressade ekonomiska, sociala och arbetsmässiga villkoren kvarstår. Allt fler konstnärer har hamnat i en utsatt frilanssituation vilket understryker betydelsen av statliga ersättnings- och bidragssystem. Det finns bestående strukturella problem på den konstnärliga arbetsmarknaden. Betänkandet Konstnärernas verksamhetsinriktning och ekonomiska förhållanden (SOU 1997:190) visade att konstnärer i genomsnitt har lägre inkomst än befolkningen i övrigt och att en fjärdedel av bildkonstnärerna redovisade bruttoinkomster på . Arbetstillfällen av mer fast karaktär finns endast i begränsad omfattning och då främst för konstnärsgrupper som scenartister och vissa musikerkategorier. Även för dessa har dock anställningsmöjligheterna minskat. De har därigenom blivit allt mer beroende av kortare projektanställningar. Regeringen bedömer att den statliga bidragsgivningen och de statliga ersättningarna ger många yrkesverksamma konstnärer ekonomisk grundtrygghet och möjlighet att försörja sig på sitt arbete. Bidragsformernas bredd är resultatet av en nödvändig lyhördhet hos när det gäller att anpassa bidragsgivningen till olika konstnärsgruppers speciella behov. På grund av de förhållanden som råder på den konstnärliga arbetsmarknaden har de statliga stödformerna för konstnärer ytterligare ökat i betydelse. Utvecklingen av centrumbildningsverksamheten och permanentningen av Teater- Alliansen utgör exempel där kultur- och arbetsmarknadspolitik kunnat samverka. väcktes ett antal motioner om en prövning av möjligheten att införa individuell visningsersättning via Bildkonst upphovsrätt i (BUS). Med anledning av motionerna uttalade (bet. 1994/95:KrU21, rskr. 1994/95:285) att regeringen borde se över reglerna om visningsersättning. I propositionen (prop. 1996/97:3) Kulturpolitik, föreslog regeringen att en del av visningsersättningen fr.o.m. borde fördelas individuellt till 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 konstnärer inom bild- och formområdet. Regeringen ansåg det vidare lämpligt att mottagare av den individuella visningsersättningen utsågs av BUS. Utskottet delade regeringen bedömning (bet. 1996/97:KrU1, rskr. 1996/97:129). har därefter gett regeringen tillkänna att regeringen bör göra en översyn och summering av resultatet av bidragsgivningen, utifrån den redovisning som lämnats av BUS (bet. 2001/02:KrU17, rskr. 2001/02:210). Mot bakgrund av tillkännagivande lämnar regeringen härmed en fördjupad resultatbedömning avseende den individuella visningsersättningen. Förutom att lämna en bedömning av fördelningsutfallet mellan olika bildkonstnärliga genrer, bedömer regeringen möjligheten för en utvidgad ersättningsrätt och fördelningsorganets legitimitet. Utgångspunkter för regeringens bedömning Statens bidrag till konstnärer inom bild- och formområdet finns samlade under begreppet visningsersättning. Visningsersättningen utgör enligt förordningen (1996:1605) om individuell visningsersättning en ersättning till bild- och formkonstnärer för att deras verk i offentlig ägo visas för allmänheten eller används på annat allmännyttigt sätt. Visningsersättningen fördelas på två sätt. fördelas 2002 efter ett ansökningsförfarande till enskilda bildkonstnärer i form av stipendier med syfte att förbättra möjligheterna för ett koncentrerat konstnärligt arbete. Vidare fördelas 2002 ca som individuell visningsersättning till konstnärer vars verk redan finns i offentlig ägo. Det är en ersättning för ett redan utfört arbete och utgår på samma sätt som biblioteksersättningen, för det nyttjande som sker i det offentliga rummet. BUS fördelar ersättningen. För att möjliggöra en individuell fördelning baserad på de enskilda verk som finns i offentliga institutioners ägo har en omfattande databas byggts upp av BUS. Databasen innehåller närmare 200 000 verk av 3 300 konstnärer. Vidare har ett särskilt fördelningssystem utvecklats för att fördela ersättningarna till de olika konstnärerna. En grundförutsättning i systemet är att verkens syfte är konstnärligt. Fördelningssystemet är utformat som ett poängsystem där värde, placering och spridning utgör de grund- 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 Poängmodellen avser att värdera den prestation som ligger bakom varje verk. Inköpspriset utgör en viktig faktor vid poängberäkningen. Mindre verk får lägre poäng än stora gestaltningar som är centralt placerade. Verk som är placerade utomhus- och inomhusplacerade verk värderas lika. Publika miljöer värderas högre än slutna miljöer. Konstverk tillkomna efter uppdrag bedöms normalt sett få en publik placering och ger högre poäng än lös konst. Lagrad konst ger det lägsta placeringsvärdet. Vidare påverkar ägarspridningen utfallet i poängsystemet. En översikt av fördelningssystemet visar att av 100 000 registrerade verk utgör måleri och grafik, skulptur, konsthantverk/textil samt illustration och foto, installationer och övriga verk. Vad avser de olika konstnärskategorierna visar utfallet att är målare, grafiker och skulptörer, konsthantverkare/textil, tecknare/illustratörer och fotografer samt installationskonstnärer m.fl. Regeringen gör bedömningen att fördelningssystemet uppfyller målsättningarna med den individuella visningsersättningen. De olika parametrarna i poängsystemet tar fasta på relevanta faktorer för att fördela ersättningen individuellt. Den statistiska översikten ger inget belägg för att vissa verkstyper diskrimineras. Inte heller finns det belägg för att vissa konstnärskategorier skulle vara särskilt missgynnade. Däremot är vissa verkskategorier mindre representerade i det offentliga innehavet än andra. Regeringens beslut att låta BUS fördela individuell visningsersättning vilar på följande överväganden. och bildkonstnärsfondens uppdrag innebär ett individuellt prövningsförfarande. Enskilda konstnärskap bedöms bl.a. ur kvalitetssynpunkt, innan ett stipendium utdelas. Fördelningen av individuell ersättning grundas endast på de faktiska inköpen och innehaven av verk hos offentliga institutioner. På grund av uppdragets administrativa karaktär bedömde regeringen det som mindre lämpligt att införliva uppdraget i verksamhet. BUS har, i likhet med på tonsättarområdet och på musikerområdet, stor administrativ erfarenhet av att hantera ersättnings- och fördelningssystem till konstnärer och är dessutom en ideell, icke vinstdrivande organisationer bildad av och öppen för konstnärer från samtliga bildkonstområden. Regeringen kan konstatera att BUS individuell visningsersättning administrerats, framgångsrikt spridit kännedomen om ersättningformen till ett stort antal konstnärer inom bildkonstområdet. Vidare har administrativa rutiner etablerats och rutiner för uppföljning och kvalitetssäkring införts. En särskild nämnd har inrättats med uppgift att handlägga frågor om klassificeringar, anvisningar och protester mot fördelningsbeslut m.m. Regeringen bedömer det som viktigt att fördelningssystemens utformning har acceptans bland de olika ersättningsberättigade konstnärskategorierna, och att dessa avvägningar bäst görs av konstnärerna själva. Förutsättningen för en sådan ordning är dock att det finns möjligheter att påtala och uppmärksamma brister i systemet. Regeringen kan konstatera att fördelningssystemets konstruktion har förankrats med stämmobeslut, att en särskild visningsersättning inrättats samt att en majoritet av består av representanter för olika konstnärskategorier. Regeringens bedömning är sammanfattningsvis att BUS har både de representativa och verksamhetsmässiga förutsättningarna att bygga upp och hantera ett administrativt fördelningssystem. Det finns inte anledning att ompröva den nuvarande avgränsningen till konst i statlig, landstingskommunal och ägo. Be- dömningen görs bl.a. mot bakgrund av de avgränsningsproblem som uppstår om privaträttsliga organisationer skulle komma att innefattas i systemet. Sammantaget gör regeringen bedömningen att individuell visningsersättning på etablerats som ett viktigt komplement till bidragsordningarna för många bildkonstnärer.