prop · GQ0360 · 2003-03-13 00:00:00 — bestämmelser i princip endast varor som saluförs inom gemenskapen. Med hänsyn härtill och till att artikel 5 enbart avser varor som saluförs inom gemenskapen ska artikel 7 tolkas på så sätt att den endast är tillämplig på varor som saluförs inom gemenskapen. C-385/99 (Ä 197/99:3) V.G. Müller-Fauré mot Onderlinge Waarborgmaatschappij OZ Zorgverzekeringen U.A. mot Onderlinge Waarborgmaatschappij Z.A.O. Målet rör frågan om nationella bestämmelser om krav på förhandstill- stånd för att få den vård ersatt som ges av vårdinrättningar i en annan medlemsstat, med vilka den aktuella sjukkassan inte har något avtal, innebär en inskränkning i den fria rörligheten för tjänster enligt artiklarna 59 och 60 i EG-fördraget (nu artiklarna 49 och 50 EG) och om så är fallet om en sådan inskränkning kan vara motiverad av tvingande hänsyn till allmänintresset såsom att säkerställa en balanserad läkar- och sjukvård som är tillgänglig för alla, att det är nödvändigt för det på vårdförmåner baserade systemets överlevnad och för kontrollen över den ekonomiska balansen i systemet, samt om det gör någon skillnad om behandlingen tillhandahålls helt eller delvis på sjukhus. har anfört samma sak som mål C-157/99 och Peerbooms, nämligen i första hand att sjukvård, som tillhandahålls såsom en vårdförmån, inte är en tjänst och att den därför inte omfattas av bestämmelserna om den fria rörligheten för tjänster i fördraget. tillhandahållande av sjukvård anses omfattas av den fria rörligheten för tjänster innebär ett krav på förhandstillstånd i och för sig ett hinder för friheten att tillhandahålla tjänster. Ett tillståndskrav är dock berättigat för att säkerställa en läkar- och sjukhusvård som är väl avvägd och tillgäng- lig för alla och för att inte allvarligt rubba den ekonomiska balansen i det , , , , , , För- enade kungariket, , och kommissionen samt parterna har också yttrat sig. Generaladvokatens förslag till avgörande meddelades Generaladvokaten anser att artikel 49 EG och artikel 50 EG inte utgör hinder för lagstiftning i en medlemsstat, genom vilken en socialt trygghetssystem för sjukvårdsförmåner införs, enligt vilket de försäkrade åläggs att inhämta ett förhandstillstånd från sin försäkringskassa för att resa till en annan medlemsstat om de vill få vård av en vårdgivare som inte ingått avtal med sjukförsäkringskassan, och enligt vilket tillståndet fordrar att behandlingen är nödvändigt för den försäkrade personen, under förutsättning att ansökan om tillstånd endast kan nekas när en identisk behandling eller en behandling som är lika effektiv för patienten kan erhållas vid en inrättning med vilken den försäkringskassa som den försäkrade personen tillhör har ingått ett avtal. C-462/99 (Ä 15/00:3) Connect Gesellschaft für Telekommunikation GmbH mot Telekom-Control-Kommission; begäran från Frågan i målet gäller om artikel 5a(3) i direktiv /387/EEG om upprät- tandet av den inre marknaden för teletjänster genom att tillhandahålla öppna nät ska tolkas på så sätt att den har direkt effekt. tolkningen av artiklarna 82 och 86 i EG-fördraget, artikel 2 i direktiv 96/2/EG samt artiklarna 9 och 11 i direktiv /13/EG om gemensamma ramar för allmän auktorisation och individuella tillstånd på teletjänst- har endast yttrat sig i frågan om artikel 5a(3) i direktiv /387 ska anses ha direkt effekt och har härvid hävda att så inte är fallet. Förutom har , kommissionen och parterna yttrat sig. Generaladvokatens förslag till avgörande meddelades Enligt generaladvokaten har artikel 5a (3) i direktiv /387 inte direkt effekt och därmed saknades anledning att besvara den andra frågan från den nationella domstolen. C-440/00 (Ä 17/01:2) KG; begäran från Bundesgericht, Målet gäller frågan om direktiv /45/EEG om inrättandet av ett europé- iskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare, medför en horisontell skyldighet för systerbolagen i andra medlemsstater att lämna de begärda uppgifterna till det företag som ska anses som den centrala ledningen enligt direktivet (arbetsgivaren). innehållet i den information som man skulle vara skyldig att lämna ut. Det gemensamma företagsrådet för arbetsgivaren i målet har begärt att denne i egenskap av central ledning för en grupp gemenskapsföretag, ska lämna ut viss information om de anställda inom hela företagsgruppen. Arbetsgivaren har bestritt yrkandena under den huvudsakliga invändningen att den inte har informationen och saknar möjlighet att utverka den från företagen i de övriga medlemsstaterna liksom från dess koncernledning som finns i . har anfört att direktivet bör tolkas på så sätt att dotterbolagen är skyldiga att tillhandahålla moderbolaget den erforderliga informa- Hur efterlevnaden av denna skyldighet ska garanteras ankom det dock på medlemsstaterna själva att bestämma. vissa frågor från domstolen. , kommissionen och parterna vid den nationella domstolen har också yttrat sig. Generaladvokatens förslag till avgörande meddelades . Enligt generaladvokaten ska artiklarna 4 och 11 i direktiv /45 tolkas Vid fall då företagsgrupperna, vars centrala ledning är etablerad utanför gemenskapen, ersätter den centrala ledningen är dessa förpliktade att lämna ut nödvändig information på begäran av den interna Ledningen av gruppen eller i vart fall den ledning som har övertagit ansvaret är förpliktad att på begäran av företrädarna för de anställda lämna ut information till ett företag som tillhör företagsgruppen, när denna information är nödvändig för att inrätta ett europeiskt företagsråd inom gruppen. C-465/00 (Ä 38/01:2) Rechnungshof mot Österreichischer Rundfunk m.fl; begäran från Verfassungsgerichtshof, Målet rör frågan om bestämmelserna i direktiv /46/EG om skydd för enskilda personer avseende på behandling av personuppgifter och det fria flödet av sådana uppgifter utgör hinder mot nationell lagstiftning som innebär att ett statligt organ är skyldigt att samla in och vidarebefordra löneuppgifter i syfte att offentliggöra uppgifterna om lön och namn avseende personer som arbetar hos bland annat regionala och centrala myndigheter, samt ett privaträttsligt bolag som delvis står under statligt inflytande. Begäran rör även frågan om direktivet har direkt har anfört att direktivet inte ska tolkas på så sätt att det hindrar en sådan nationell lagstiftning. Även om behandlingen av personuppgifterna som sådan kan utgöra ett intrång i den enskildes rätt till privatliv är den motiverad med hänsyn till allmänhetens intresse att få tillgång till hur offentliga medel fördelas och förvaltas. medborgerlig kontroll och offentlig debatt som främjar den offentliga förvaltningens effektivitet och opartiskhet vilket kan sägas främja landets ekonomiska välstånd. Att få tillgång till sådan information utgör också en del av människors rätt att få information om och delta i det Förutom har , , , , , och kommissionen samt parterna yttrat sig. Generaladvokatens förslag till avgörande meddelades den 14 Förslaget avser även de förenade målen C-138/01 och C-139/01. Generaladvokaten konstaterade att den behandling av personuppgifter som utförs inom ramen för Rechnungshofs verksamhet sker i syfte att garantera de österrikiska medborgarna bred information om de löner som uppburits hos offentliga rättssubjekt och på så sätt främja en korrekt förvaltning av allmänna medel. Det är således fråga om en offentlig tillsynsverksamhet som de österrikiska myndigheterna reglerar på grundval av sitt eget självständiga institutionspolitiska val och inte i syfte att verkställa en gemenskapsrättslig skyldighet. denna verksamhet inte är föremål för någon gemenskapslagstiftning kan den inte annat än omfattas av medlemsstaternas behörighet. behandling av personuppgifter utgör således ett led i en verksamhet som inte omfattas av gemenskapsrätten i den mening som avses i artikel 3.2 i Den behandling av personuppgifter som föreskrivs i nu aktuell nationell lagstiftning omfattas därmed inte av direktivets tillämpnings- område och lagstiftning kan därmed inte anses vara oförenlig med det- C-15/01 (Ä 34/01:1) m.fl. mot ; begäran från Regeringsrätten, Målet rör frågan om det är förenligt med fördraget att automatiskt dra in parallellimportörernas försäljningstillstånd för Losec enterokapslar i samband med att Hässle återkallat sitt huvudtillstånd och erhållit nytt försäljningstillstånd för Losec MUPS enterotabletter och om Losec enterokapslar kan rymmas inom försäljningstillståndet för Losec MUPS enterotabletter. Målet rör alltså om fortsatt import av Losec enterokapslar kan äga rum efter det att tillverkaren Hässle utvecklat en ny variant av läkemedlet Losec MUPS enterotabletter. Kapslarna och tabletterna skiljer sig åt på så vis att kapslarna som aktiv substans innehåller syran omeprazol medan tabletterna innehåller magnesiumsaltet av syran omeprazol. har anfört vad gäller frågan om försäljningen av Losec enterokapslar kan rymmas inom försäljningstillståndet för Losec MUPS enterotabletter att denna bedömning ska göras utifrån de kriterier som anges i domen i mål C-94/98 , men att den konkreta bedömningen bör överlämnas till den nationella domstolen. För det fall den nationella domstolen skulle finna att fortsatt försäljning av Losec enterokapslar inte skulle kunna tillåtas med hänvisning till försäljningstillståndet för Losec MUPS enterotabletter har hävdat att försäljningen under vissa förutsättningar ändå ska tillåtas. Dessa förutsättningar är att det ursprungliga försäljningstillståndet har upphört på begäran av innehavaren av skäl som inte har med läkemedlets säkerhet att göra och att: läkemedlet har sålts inom gemenskapen och såvitt känt utan att några allvarligare biverkningar uppstått, det saknas anledning att anta att några sådana allvarligare biverkningar skulle komma att uppstå och läkemedlet är föremål för kontinuerlig säkerhetsövervakning i någon annan medlemsstat än i importstaten och den behöriga myndigheten i importstaten kan få del av resultaten av denna övervakning från den andra medlemsstaten. Förutom har , , , kommissionen och klagandena yttrat sig. I huvudsak motsvarande frågor har ställts till av högsta förvaltningsdomstolen i i mål C-113/01 (Ä 84/01). har inte yttrat sig i detta mål. Delvis samma frågor behandlas i mål C-172/00 (Ä 111/00). har yttrat sig muntligen i detta mål. Generaladvokatens förslag till avgörande meddelades . Enligt generaladvokaten är det inte förenligt med artiklarna 28 EG och 30 EG att återkalla ett godkännande för parallellimport av ett läke- medel enbart på den grunden att referensgodkännandet för försäljning på begäran av innehavaren har återkallats av skäl som inte har att göra med läkemedlets säkerhet, om det inte kan visas att människors hälsa även- tyras om det importerade läkemedlet fortsätter att saluföras efter det att referensgodkännandet för försäljning återkallats. C-56/01 (Ä 43/01:2) mot Caisse Primaire d´Assurance Maladie des Hauts ; begäran från Tribunal des Affaires de Sécurité Sociale de Nanterre, Målet rör frågan om artikel 22 i förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföre- tagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen är förenlig med bestämmelserna om den fria rörligheten för tjänster i artik- larna 49 och 50 EG. Enligt artikel 22 i förordningen 1408/71 föreligger i vissa fall rätt till vård i en annan medlemsstat om den försäkrade först erhåller ett tillstånd. Tillstånd får inte vägras om den vård som krävs ersätts inom ramen för den behöriga medlemsstatens socialförsäkrings- system och vården inte kan tillhandahållas inom rimlig tid i den staten. Den nationella domstolen önskar klarhet i om denna bestämmelse innebär ett krav på förhandstillstånd som inskränker den fria rörligheten för tjänster och som därmed kan vara oförenlig med fördraget. har anfört att artikel 22 i förordning 1408/71 inte är oförenlig med bestämmelserna om den fria rörligheten för tjänster och har härvid hävdat att det inte är fråga om ett krav på förhandstillstånd utan inrättande av ett system för att utverka tillgång till en annan medlems- stats vårdapparat. har vidare anfört att det hur som helst inte är oförenligt med fördraget att tillämpa ett krav på förhandstillstånd under förutsättning att den inskränkning, som kravet på förhandstillstånd innebär för den fria rörligheten för tjänster, är motiverad av sakliga skäl och om den är nödvändig och proportionell i förhållande till dessa skäl. har med anledning av domstolens dom i C-157/99 och Peerbooms frånfallit sin ståndpunkt att sjukvård som tillhandahålls inom ramen för ett naturaförmånssystem inte omfattas om fördragets bestämmelser om fri rörlighet för tjänster. Förutom har , , , , , rådet kommissionen samt parterna yttrat sig. C-101/01 (Ä 57/01:2) mot åklagaren; begäran från , Målet gäller frågan om tillämpningsområdet direktiv /46/EG om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter, vad som ska avses med överföring till tredjeland av personuppgifter enligt direktivet och hur vissa av direktivets bestämmelser förhåller sig till principerna om yttrandefrihet. dömdes av tingsrätten till böter för att ha brutit mot personuppgiftslagen genom att upprätta en webbplats på Internet och där lägga ut uppgifter om anställda vid , där hon arbetade som lokalvårdare samt undervisade konfirmander ideellt. Hemsidan var avsedd som information till konfirmanderna. överklagade domen till hovrätten. har anfört att ifrågavarande behandling av personuppgifter utgör behandling på automatisk väg i den mening som avses i direktivet men lämnat öppet för vad som ska avses med behandling av personupp- gifter som utgör ett led i en verksamhet som inte omfattas av gemen- skapsrätten. Behandling av personuppgifter kan emellertid inte anses vara av privat natur när den via Internet är tillgänglig för ett oändligt Redan det förhållandet att uppgifterna på detta sätt blir tillgängliga världen över innebär att uppgifterna överförts till tredjeland. Det spelar härvid inte någon roll om någon där faktiskt tagit del av uppgifterna eller var den server där uppgifterna finns lagrade är placerad. Direktivets bestämmelser är formulerade så att det finns ett sådant utrymme för intresseavvägningar mellan rätten till respekt för privatlivet och yttrandefriheten att direktivet inte kränker rätten att yttra sig fritt. Förutom har , , kommis- sionen och yttrat sig. Generaladvokatens förslag till avgörande meddelades den 19 septem- Generaladvokaten anser att behandling av personuppgifter som består i att utan ekonomiskt vinstsyfte skapa en webbplats, som endast är avsedd att utgöra stöd för konfirmationsundervisning som ges i en församling, gratis och helt utan samband med någon anställning, enligt artikel 3.2 första strecksatsen i direktiv /46/EG inte omfattas av C-138/01 & C-139/01 (Ä 100/01:2) och mot Österreichischer Rundfunk; begäran från Oberster Gerichtshof, Målen rör frågan om nationella bestämmelser enligt vilka dels en offent- ligrättslig radiostation är skyldig att lämna ut namn och inkomstuppgifter till ett statligt organ, dels det statliga organet är skyldigt att samla dessa uppgifter för publicering är förenliga med direktiv /46/EG om skydd för enskilda personer avseende på behandling av personuppgifter och det fria flödet av sådana uppgifter jämförda med artikel 6 EU och artikel 8 i om mänskliga rättigheter (jfr mål C-465/00). är även om bestämmelserna i direktiv /46/EG har direkt effekt. har yttrat sig beträffande den första frågan och hänvisat till det svenska yttrandet i mål C-465/00. , , , och kommis- sionen har också yttrat sig i målet. Generaladvokatens förslag till avgörande meddelades den 14 gemensamt med mål C-465/00, se ovan. C-165/01 (Ä 106/01:1) Kommission in Österreich mot Europeiska gemenskaperna Europeiska gemenskapernas kommission; begäran från Oberster Gerichtshof, Målet gäller i vilken utsträckning som nationell rätt är tillämplig på anställningsförhållandena för lokalt anställda enligt förordning (EEG, EURATOM, EKSG) nr 259/68 om fastställande av tjänsteföreskrifter för tjänstemän i Europeiska gemenskaperna och anställningsvillkor för övriga anställda i dessa gemenskaper samt om införande av särskilda tillfälliga åtgärder beträffande kommissionens tjänstemän. I detta fall rör det sig om lokalt anställd personal vid kommissionen representation i och frågan om de österrikiska reglerna om företagsråd är har hävdat att bestämmelserna när det gäller lokalt anställda i anställningsvillkoren ger ett klart uttryck för att deras anställningsförhål- lande så långt som möjligt ska överensstämma med vad som gäller för övriga arbetstagare på orten. Bestämmelsen innehåller en hänvisning till nationell rätt som innebär att gemenskapsinstitutionerna måste fastställa reglerna för de lokalt anställda så att dessa uppfyller de grundläggande kraven i det nationella regelsystemet. Det saknas härvid anledning att göra skillnad mellan olika typer av arbetsrättsliga regler, till exempel mellan den kollektiva sidan av anställningsförhållandet och den enskilda sidan av detsamma. Förutom har , , kommissionen och sökanden C-243/01 (Ä 140/01:1) Procuratore della Repubblica mot Gambelli m.fl; begäran från Tribunale di Ascoli Piceno, Målet gäller frågan om den italienska vadhållningslagstiftningen är förenlig med fördragsbestämmelserna om etableringsfrihet och frihet att Frågan är i princip densamma som i mål C-67/98 Zenatti i vilket yttrat sig skriftligen och dom meddelades den 21 har yttrat sig och hänvisat till Zenatti-domen och de kriterier som ställts upp av domstolen i den domen. , , , , , , , kommissionen och svarandena har också yttrat sig i målet. C-285/01 (Ä 147/01:1) mot Minstère de lemploi et de la solidarité; begäran från administrative dappel de Douai, Den nationella domstolen önskar besked om det franska systemet för utbildning av sjukhusadministratörer omfattas av direktiv /48/EEG om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighets- givande högre utbildning som omfattar studier och i så fall om ett examensbevis från den portugisiska utbildningen för sjukhusadmi- nistratörer ska erkännas som behörighetsgrundande i . väcker dessutom frågor om vilka krav som kan ställas på utformningen av rekryteringssystem till offentlig anställning, med hänsyn till fördrags- bestämelserna om fri rörlighet för arbetstagare och tjänster samt fri I måste man ha genomgått en viss utbildning för att få utöva yrket som sjukhusadministratör. offentliga tjänsterna som sjukhusadministratör sker genom antagnings- provet till den aktuella utbildningen. Alla som antas till utbildningen garanteras anställning efter avslutad utbildning och godkänt slutprov och något annat anställningsförfarande än antagningsprovet tillämpas inte. har hävdat att direktivet såvitt kan bedömas på grundval av begäran om förhandsavgörande är tillämpligt på det aktuella examens- De ankommer på den nationella domstolen att avgöra om den portugisiska utbildningen är likvärdig med den franska. punkt i att sökanden är fullt kvalificerad att utöva yrket som sjukhusad- ministratör i har hävdat att ett sådant rekryterings- system som det franska utgör ett hinder mot den fria rörligheten för arbetstagare eftersom antagningsprovet inte beaktar yrkeserfarenhet och därmed inverkar negativt på rörligheten på arbetsmarknaden. medför dessutom en indirekt diskriminering eftersom det typiskt sett är den migrerande arbetskraften som har tidigare yrkeserfarenhet. har därför hävdat systemet inte får tillämpas på migrerande arbetskraft om inte visar att systemet är berättigat med hänsyn till tvingande allmänna intressen, och att det är nödvändigt och proportio- nellt för att tillvarata detta allmänna intresse. Förutom har , , kommissionen och sökanden Generaladvokatens förslag till avgörande meddelades den 12 Generaladvokaten anser att ett sådant utbildningssystem som det franska för sjukhusadministratörer omfattas av direktiv 89/48/EEG. Ett sådant rekryteringssystem som det franska som inte ger utrymme för att beakta redan erhållna yrkeskvalifikationer vid rekryte- ringen till anställning som sjukhusadministratör strider mot direktivet. Behöriga myndigheter får därför inte underkasta rekryteringen till en sådan anställning av medborgare från andra medlemsstater med likvärdig utbildning villkor som går ut på att de ska ha genomgått ett sådant antagningsprov som det är fråga om i målet. Domstolen beslutade att återuppta det muntliga förfarandet för att hänskjuta målet till avgörande i plenum med hänsyn till vikten av de frågor som väckts i målet. C-341/01 (Ä 189/01:2) mot CAROPACK Handelsgesellschaft mbH; begäran från Landes- und Handelsgericht Målet gäller frågan om bärkassar av plast som tillhandahålls kunder i detaljhandeln för att frakta hem inköpta varor i omfattas av tillämpnings- området för direktiv /62/EG om förpackningar och förpackningsavfall. har i första hand hävdat att plastkassar omfattas av direktivets Även om så inte skulle vara fallet anser att det inte finns något hinder mot att medlemsstaterna föreskriver att plast- kassar ska ingå i de återvinnings- och insamlingssystem som upprättats för att genomföra direktivet. , , och kommissionen och sökanden och svaranden har också yttrat sig. C-422/01 (Ä 218/01:1) m.fl. mot ; begäran från Regeringsrätten önskar få klarhet i om främst reglerna om fri rörlighet för tjänster (artikel 49 EG) hindrar nationella skatteregler som innebär att tjänstepensionsförsäkringar som tas i försäkringsbolag som inte har sitt säte i behandlas på annat sätt i skattehänseende än tjänstepen- sionsförsäkring som tas i svenska försäkringsbolag. I fråga om svenska tjänstepensionsförsäkringar medges arbetstagaren uppskov med beskatt- ningen till dess utbetalning sker. Sådant uppskov medges emellertid inte för utländska försäkringar. De behandlas istället som kapitalförsäkringar har vitsordat att ett krav på att försäkringsrörelsen ska vara etablerad i landet för att en pensionsförsäkringspremie ska vara av- dragsgill i och för sig kan verka inskränkande på den fria rörligheten för tjänster och kapital. Ett sådant etableringskrav är dock berättigat, eftersom det är en nödvändig förutsättning för att uppnå de mål som eftersträvas med hänsyn till allmänintresset såsom behovet att säkerställa sambandet i beskattningen mellan avdragsrätten för premierna och beskattningen av utfallande belopp, upprätthålla en effektiv skattekontroll, garantera att skatteunderlaget inte urholkas och skapa konkurrensneutralitet mellan förvaltning av pensionskapital i försäkringsverksamhet och andra skattemässigt gynnade former av Förutom har , , kommissionen, Eftas övervak- ningsmyndighet och sökandena yttrat sig. C-423/01 (Ä 1/02:2) & Co. mot Stadt an der ; begäran från Verwaltungsgericht an der , Målet gäller frågan om en slaktanläggning som finns i samma byggnad som en styckningsanläggning, men vars innehavare är en annan juridisk person än innehavaren av slakteriet, ska anses som en och samma anläggning i den mening som avses i direktiv /43/EG om ändring och kodifiering av direktiv /73/EEG om finansieringen av veterinära kontroller av levande djur och vissa animaliska produkter. Om det är fråga om samma anläggning kan den avgift som tas ut av rörelseidkarna för de veterinära kontrollerna sättas ned. Den nationella domstolen har även frågat om tolkningen av vilka kriterier som får ligga till grund för en avgiftsnedsättning enligt direktivet. har yttrat sig beträffande den första frågan och anfört att det krävs att det är samma fysiska eller juridiska person som ansvarar för verksamheten i både styckningsanläggningen som slakteriet för att dessa tillsammans ska anses som en och samma anläggning.