prop · GQ03100 · 2003-04-15 00:00:00 — Många instanser avstyrker eller tar inte ställ- ning till förslaget med motiveringen att de av- styrker grundläggande för- slag om en förlängning av arbetsgivarens sjuklö- neperiod, däribland LO, TCO, , och Kooperationens förhandlingsorganisation. Ett flertal remissinstanser avstyrker förslaget bl.a. med hänvisning till uppkomsten av oönskade tröskeleffekter, däribland , , och . och anser att effekterna av högkostnadsskyddet inte har analyserats till- räckligt. Bakgrund: Små företag och nyetablerade fö- retag är viktiga för tillväxt och konkur- renskraft i förhållande till andra länder. Småfö- retagen sysselsätter en allt större andel av arbetskraften i landet. Statistik från SCB visar att det 2002 fanns 842 000 företag i som till- sammans sysselsatte 3 695 000 anställda. Av dessa företag hade färre än 20 an- ställda. Den enskilt största gruppen bestod av fö- retag utan anställda som uppgick till 628 000. Företag med 1 19 anställda uppgick till 197 000, vilka sysselsatte totalt 728 000 anställda. Regeringens förslag till obligatoriskt högkost- nadsskydd för sjuklönekostnader omfattar ar- betsgivare med en årlig lönesumma understi- gande 160 prisbasbelopp, vilket motsvarar ca 25 anställda. Utifrån SCB:s statistik uppskattar därmed regeringen att drygt 200 000 företag och ungefär 800 000 anställda i dessa företag kom- mer att omfattas av högkostnadsskyddet. Regeringen fäster stor vikt vid att utveckla gynnsamma förutsättningar för företagandet, både för att öka nyföretagandet och för att sti- mulera redan etablerade företag att växa. Statens roll i detta sammanhang är att skapa fungerande ramverk för företagande. I regeringsförklaringen från anges att lagar och reg- ler skall gynna företagande. Tyngdpunkten i när- ingspolitiken är att skapa goda förutsättningar och incitament för att starta företag och att minska hinder för tillväxt och lönsamhet. Skälen för regeringens förslag: Företagens investeringsbeslut och agerande styrs bl.a. av riskbedömningar. En avvägning görs mellan en investerings förväntade avkastning och de eventuella kostnader och övriga risker som är förknippade med densamma. Ansvaret för sjuk- lönen är ett sådant ekonomiskt risktagande som företagen måste beakta när de överväger att an- ställa personal. Enligt en rapport om tillväxtbar- riärer för företag som startades 19982001, framgår att små och nystartade företag upplever kostnaden för sjuklönen i dagens system som ett stort osäkerhetsmoment inför ett beslut om ny- anställning. Anledningen till detta är att sjukfall kan ge upphov till väsentliga kostnader i förhål- lande till omsättningen i ett litet företag med ett fåtal anställda. Både HpH- och anser att nuvarande 14-dagars sjuklöneperiod utgör ett stort ekonomiskt risktagande för småföretagen, som ytterst kan förhindra nyanställningar och expansion. Utredningarna menar att redan det förhållandet att en anställd har upprepad sjuk- frånvaro kan bli en påtaglig ekonomisk belast- ning för ett litet företag. Deras slutsats är därför att det redan med dagens system finns starka skäl för att införa ett högkostnadsskydd för små företag. Sjukfrånvaron är generellt sett betydligt lägre hos små företag än stora och ökar tydligt med arbetsplatsens storlek. Eftersom den procentu- ella sjukförsäkringsavgiften är densamma oavsett antalet anställda innebär det i praktiken att småföretagen som kollektiv subventionerar öv- riga arbetsgivares sjukfrånvaro genom sjukför- säkringsavgiften. En viktig aspekt när det gäller arbetsgivarens ansvar för sjuklönen är att ungefär hälften av alla långtidssjukskrivningar har uppskattats vara ar- betsmiljörelaterade. Övriga långtidssjukskriv- ningar har således sin grund i andra orsaker som inte arbetsgivaren kan råda över. Det innebär att sjuklöneansvaret utgör ett ekonomiskt riskta- gande oavsett om företaget har en god arbets- miljö eller inte. Små och speciellt nystartade fö- retag som är på väg att etablera sig på marknaden är särskilt känsliga för denna risk, eftersom de ofta har dålig likviditet och små resurser i övrigt att hantera oväntade kostnadsökningar. Ett litet företag med ett fåtal anställda har inte heller samma möjlighet att omfördela arbetskraft och resurser inom företaget vid ett sjukfall, som ett stort företag har. Majoriteten av remissin- stanser är eniga om att det behövs ett högkost- nadsskydd för de små företagen. Denna uppfatt- ning delas av regeringen. Mycket talar även för att de upplevda riskerna med nuvarande 14 da- gars sjuklöneperiod kan inverka negativt på de mindre företagens expansionsplaner. finns en frivillig småföretagarförsäkring mot kostnader för sjuklön. Enligt 17 § lagen (1991:1047) om sjuklön (SjlL) kan denna försäk- ring tecknas av en arbetsgivare vars sammanlagda lönekostnader inte beräknas överstiga 130 pris- basbelopp. Den nuvarande frivilliga småföreta- garförsäkringen har emellertid inte en tillfreds- ställande konstruktion. Både AGRA- och HpH- utredningen konstaterar att den frivilliga försäk- ringen utnyttjas i liten omfattning och att det främst är företag med hög genomsnittlig sjuk- frånvaro som tecknar försäkringen, vilket i sin tur leder till en premienivå som av de flesta ar- betsgivare anses vara alltför hög. föreslår att arbetsgivare med en årlig lönesumma som uppgår till högst 160 basbelopp skall omfattas av ett obligatoriskt högkostnadsskydd som ersätter dagens frivilliga småföretagarförsäkring. Ersättning skall utges för den del av sjuklönekostnaden som överstiger den procentuellt beräknade genomsnittliga sjuklönekostnaden för samtliga arbetsgivare. Er- sättning skall dock utges i olika intervaller med lägre ersättning till de större företagen. Skälet till intervallen är att minska tröskeleffekterna. Ut- redningen föreslår att en arbetsgivare med en årslönekostnad som uppgår till högst 100 bas- belopp skall få ersättning till av den sjuklön som överstiger den genomsnittliga sjuklönekostnaden. En arbetsgivare vars årslöne- kostnader överstiger 100 basbelopp men inte 130 basbelopp skall få sin överskjutande sjuklöne- kostnad ersatt till . Arbetsgivare vars årslönekostnader överstiger 130 basbelopp men inte 160 basbelopp skall få den överskjutande sjuklönekostanden ersatt till . föreslår, liksom AGRA-ut- redningen, att arbetsgivare med en årlig löne- summa som uppgår till högst 160 prisbasbelopp skall omfattas av ett obligatoriskt högkostnads- skydd som ersätter dagens frivilliga småföreta- garförsäkring. Ersättning skall kunna erhållas årsvis i efterskott från sjukförsäkringen för den del av sjuklönekostnaderna som överstiger ett sjuklönetak motsvarande av den ge- nomsnittliga sjuklönekvoten för samtliga arbets- givare. Med sjuklönekvot avses arbetsgivarnas totala sjuklönesumma dividerad med arbetsgivarnas totala årslönesumma. RFV skall i förväg beräkna och fastställa vilken procentsats som skall gälla som sjuklönetak i högkostnads- skyddet. Förslaget innebär även att förskott på ersättning efter särskild ansökan skall utges till arbetsgivare vars sjuklönekostnader före årets utgång har överskridit det fastställda sjuklöneta- ket. Regeringen gör den bedömningen att det är nödvändigt att införa ett obligatoriskt högkost- nadsskydd för arbetsgivare med ett begränsat antal anställda i samband med att arbetsgivarnas sjuklöneperiod förlängs. Syftet med högkostnadsskyddet är att minska den höga riskexponeringen för arbetsgivare med ett begränsat antal anställda och möjliggöra en nödvändig förlängning av sjuklöneperioden. Regeringen föreslår därför att arbetsgivare med en årlig lönesumma som uppgår till högst 160 prisbasbelopp (cirka 25 anställda) bör omfattas av ett obligatoriskt högkostnadsskydd som ersätter dagens frivilliga småföretagarförsäkring. Regeringen föreslår att nuvarande 17 § i sjuk- lönelagen ersätts av en bestämmelse som före- skriver att arbetsgivare med en sammanlagd lö- nekostnad som uppgår till högst 160 prisbas- belopp har möjlighet att begära ersättning för sjuklönekostnader. Vid beräkningen av de sam- manlagda lönekostnaderna bör bortses från so- cialavgifter, allmän löneavgift och särskild löne- skatt. Vidare bör bortses från lönekostnader för arbetstagare för vilka särskilt högriskskydd före- ligger enligt 13 § sjuklönelagen och från ersätt- ning som arbetsgivaren betalar till försäkrings- kassan när det föreligger tvist mellan arbetsgivare och arbetstagare om sjuklön (24 § första stycket sjuklönelagen). Dessa bestämmelser har sin motsvarighet i 14 § förordningen (1991:1395) om försäkring mot kostnader för sjuklön enligt 17 § lagen (1991:1047) om sjuklön. Genom en ny paragraf, 17a §, föreskrivs att en arbetsgivare som, enligt vad som anförts, har rätt att begära ersättning för sjuklönekostna- der och vars totala kostnader för sjuklön översti- ger av den genomsnittliga sjuklöne- kostnaden för samtliga arbetsgivare (sjuklöneta- ket), har rätt att begära ersättning från försäk- ringskassan för den överskjutande delen av sjuklönekostnaderna. Av uttrycket totala kost- nader för sjuklön följer att även socialavgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt ersätts. Till den del den överskjutande sjuklönekostna- den utgörs av ersättning till arbetstagare som omfattas av särskilt högriskskydd utgår dock ingen ersättning eftersom sådan utgår enligt 16 § sjuklönelagen. Detta föreskrivs i paragrafens andra stycke. Sjuklönetaket, i form av en pro- centsats, bör beräknas och fastställas . Det skall utgöras av arbetsgivarnas totala sjuklöne- summa dividerad med arbetsgivarnas totala årslönesumma. Ersättning bör även kunna erhållas årsvis i efterskott. Det bör också, för att inte äventyra företags existens till följd av likvi- ditetsbrist, vara möjligt att ansöka om ersättning hos för sjuklönekostnad som före årets utgång har överskridit det fastställda sjuklönetaket. Rutiner i syfte att minimera likvi- ditetsproblemen hos arbetsgivare bör även ses över. Regeringen bedömer att det är nödvändigt att undvika allt för stora tröskeleffekter och föreslår därför att storleken på den ersättning en arbets- givare kan få för kostnader över sjuklönetaket görs beroende av hur höga lönekostnader företa- get har. Arbetsgivare som har upp till 100 pris- basbelopp i lönekostnader har rätt till ersättning för hela det överskjutande beloppet, arbetsgivare som har lönekostnader uppgående till mellan 100 och 130 prisbasbelopp har rätt till av den överskjutande sjuklönekostnaden och, slut- ligen, arbetsgivare som har lönekostnader som överstiger 130 men inte 160 prisbasbelopp har rätt till 50 procents ersättning. Allt detta kom- mer till uttryck i en ny 17 b §. Genom det föreslagna högkostnadsskyddet kan det tyckas att mindre arbetsgivare inte får samma ekonomiska drivkrafter att minska sjukfrånvaron som övriga arbetsgivare. Som påpekats tidigare är dock sjukfrånvaron hos de mindre arbetsgi- varna genomsnittligt sett lägre än hos övriga arbetsgivare. Risken för produktionsstör- ningar till följd av sjukfrånvaro är vanligtvis större för små företag än för stora företag, bl.a. beroende på att små företag saknar den flexibili- tet som större företag vanligtvis har. Den låga flexibiliteten leder lätt till ökade kostnader för ersättare, ökat övertidsuttag, produktionsbort- fall, leveransförseningar och intäktsbortfall. Sjukfrånvaron har således stor betydelse för de små företagens produktion, utveckling och överlevnadsmöjligheter. Sammantaget bedömer därför regeringen att dessa faktorer ger småfö- retagen incitament att motverka sjukskrivningar även om de omfattas av högkostnadsskyddet. Regeringens förslag om införande av ett särskilt högkostnadsskydd för de mindre företagen ak- tualiserar frågan om förhållandet till om statligt stöd till näringslivet, de s.k. stats- stödsreglerna. EG-fördragets artikel 87.1 inne- håller ett principiellt förbud mot statligt stöd som gynnar vissa företag eller viss produktion, om detta snedvrider konkurrensen och påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Begreppet stöd ges en vidare innebörd än direkta subventioner och kan således också omfatta situationer där en medlemsstat gör avkall på exempelvis skatter och avgifter på ett sätt som selektivt gynnar vissa fö- retag. I den mån en viss åtgärd skulle utgöra statsstöd så finns utrymme att inom ramen för vissa undantagsbestämmelser ändå tillåta stödet. Sådana undantag meddelas av EU-kommissio- nen efter särskild anmälan från berörd medlems- stat eller i enlighet med särskilda s.k. gruppun- dantagsregler. Om anmälan till kommissionen inte sker och denna senare, efter en undersök- ning på eget initiativ eller efter klagomål, finner att den ifrågasatta åtgärden är oförenlig med för- draget kan den medlemsstat som utgett stödet tvingas att återkräva detta från de stödmotta- gande företagen. För rättslig klarhets skull och för att eliminera risken för ett mycket omfattande återkravsförfa- rande, avser regeringen att göra en anmälan till kommissionen enligt EG-fördragets artikel 88.3. Detta innebär att de föreslagna reglerna i sjuklönelagen om högkostnadsskydd troligen inte kan träda i kraft utan först . I ikraftträdandebestäm- melserna till ändringarna i sjuklönelagen föreslås därför att 17-17 b §§ skall träda i kraft den dag regeringen bestämmer. För att de företag som omfattas av högkostnadsskyddet inte skall gå miste om detta för tiden intill ikraftträdandet fö- reskrivs vidare i anslutning därtill att 17-17 b §§, när de enligt regeringens förordnande har trätt i kraft, skall tillämpas på sjukdomsfall där sjukpe- rioden börjat efter . Det kan inte uteslutas att kommissionens prövning leder till att reglerna om högkostnads- skydd måste modifieras i något avseende. I 17 b § fjärde stycket föreslås därför en bestämmelse om att regeringen får föreskriva de begräns- ningar i rätten till ersättning för sjuklönekostna- der som kan följa av EG-fördragets regler om statligt stöd. Kostnader och administrativa konsekvenser för arbetsgivarna Förslaget om utökat sjuklöneansvar får konse- kvenser för arbetsgivaren först när sjukfrånvaron pågått än . Arbetsgivarens an- svar omfattar även pågående sjukskrivningar per . För arbetsgivare med ett begränsat antal anställda, som omfattas av det obligatoriska högkostnadsskyddet, kommer dock samtliga ersatta sjukdagar dag 221 att inkluderas i beräkningsunderlaget vid fast- ställande av företagets sjuklönekvot. Detta inne- bär att även arbetsgivare med ett begränsat antal anställda som har många korta sjukskrivningar , har rätt till kompensation för sjuklönekostnader som överstiger samtliga arbetsgivares genomsnittliga sjuklönekvot. Enligt beräkningar gjorda av RFV ersatte ar- betsgivarna totalt 18,45 miljoner sjuklönedagar (dag 214), vilket motsvarar en sjuklö- nekostnad på . Om arbetsgivarnas ansvar för sjuklöneperioden för- längs (dag 221) uppskattas anta- let sjuklönedagar öka med 2,670 miljoner, vilket motsvarar en kostnadsökning med . Arbetsgivare med ett begränsat antal anställda med en årslönesumma som inte överstiger 160 prisbasbelopp svarar för av sjuklönedagarna, dvs. 3,957 miljoner stycken. Av dessa arbetsgivare med ett begränsat antal anställda uppskattas drygt 30 000 företag med tillsammans fler än 200 000 anställda överstiga av den genomsnittliga sjuklönekvoten och därmed vara berättigade till ersättning enligt högkostnadsskyddet. RFV beräknar att den genomsnittliga sjuklönekvoten kommer att uppgå till om sjuklöne- perioden förlängs och den totala ersättningen till arbetsgivarna beräknas uppgå till totalt 250 mil- joner kronor. För att undvika att arbetsgivare med ett begränsat antal anställda drabbas av lik- viditetsbrist skall det inom högkostnadsskyddet finnas en möjlighet att erhålla förskott. Ersätt- ning förutsätter att arbetsgivaren lämnar in en skriftlig ansökan till . Ansökan görs på blankett som fastställs av RFV. Den ef- fektiva tidsåtgången för att upprätta en ansökan om ersättning för sjuklönekostnader bör enligt RFV i normalfallet uppgå till ca . RFV uppskattar att antalet ärenden som kan bli aktu- ella till följd av högkostnadsskyddet uppgår till drygt 30 000 stycken . För gruppen arbetsgivare med ett begränsat antal anställda som omfattas av högkostnadsskyddet innebär det totalt . Med en timkostnad på blir därmed den totala kostnaden för arbetsgivarna att administrera högkostnadsskyddet . Indelningen av högkostnadsskyddet kan ha en viss tillväxthämmande effekt på företag som lig- ger strax under respektive gräns. Det går inte heller att bortse ifrån att en viss snedvridning av konkurrensen kan uppkomma mellan företag som omfattas av ett visst skydd och företag som inte gör det. Det bör dock påpekas att det är först när högkostnadsskyddet generar någon er- sättning som en arbetsgivare får ett direkt ekonomiskt utbyte av att tillhöra den skyddade företagskretsen. Förändringen av sjuklöneperioden medför inte några förändringar av hittillsvarande möjlig- heter till kontroll. Möjligheterna av att kontrol- lera efterlevnaden av högkostnadsskyddet för- ändras inte jämfört med dem som finns beträf- fande den hittillsvarande frivilliga småföretagar- försäkringen mot sjuklönekostnader. Det är viktigt att högkostnadsskyddet blir ef- fektivt och ändamålsenligt utformat. Regeringen kommer därför att noga följa och utvärdera ef- fekterna av förslaget. Om utvärderingen visar att det finns behov av en annorlunda konstruktion är regeringen öppen för en sådan förändring. Ett lagförslag i ärendet finns i avsnitt 3.5. 19:1 Sjukpenning och rehabilitering m.m. I statsbudgeten finns för detta ändamål uppfört ett ramanslag på 46 . Regeringens förslag: Anslaget 19:1 Sjukpenning och rehabilitering m.m. minskas med 2 . Anslaget får även användas för utgifter för ett högkostnadsskydd till arbetsgivare med ett be- gränsat antal anställda. Skälen för regeringens förslag: Regeringen fö- reslår ett antal lagändringar som påverkar utgif- terna för sjukpenning under innevarande år. För det första föreslås att sjukpenningen inte skall överstiga ersättningen från arbetslöshets- kassan om den sjukskrivne vid sjukskrivnings- tillfället uppbär ersättning från arbetslöshets- kassa. Detta minskar utgifterna med ca 300 mil- joner kronor. För det andra föreslås att den sjukpenning- grundande inkomsten skall minskas med 3 pro- cent vid beräkning av sjukpenning, vilket mins- kar ersättningen vid sjukskrivning med 2,4 pro- cent. Detta minskar utgifterna med . För det tredje föreslås att sjuklöneperioden skall förlängas för samtliga arbetsgivare från 14 , vilket minskar utgifterna med ca . Ett högkostnadsskydd för arbetsgivare med ett begränsat antal anställda fö- reslås också vilket beräknas öka utgifterna med i storleksordningen . Anslaget har beräknats med förutsättningen att taket i sjukförsäkringen skulle kunna höjas. I och med att takhöjningen senareläggs minskar utgifterna med . Sammantaget gör detta att anslaget 19:1 Sjuk- penning och rehabilitering m.m. skall minskas med 2 . 19:2 Aktivitets- och sjukersättningar I statsbudgeten finns för detta ändamål uppfört ett ramanslag på 58 . Regeringens förslag: Anslaget 19:2 Aktivitets- och sjukersättningar ökas med 1 . Skälen för regeringens beslut: Antalet personer som beviljas aktivitets- och sjukersättning bedöms bli ca 15 000 fler än tidigare beräknats. Anslaget 19:2 Aktivitets- och sjukersättningar bör därför ökas med 1 . 19:5 Kostnader för sysselsättning av vissa personer med aktivitets- och sjukersättning I statsbudgeten finns för detta ändamål uppfört ett ramanslag på 8 000 000 kro- nor. Regeringens förslag: Anslaget 19:5 Kostnader för sysselsättning av vissa personer med aktivitets- och sjukersättning ökas med . Skälen för regeringens förslag: Arbetsgivare som anställer personer med en återstående ar- betsförmåga på kan få ersättning. Antalet personer med tre fjärdedels aktivitets- och sjukersättning har ökat mer än förutsett. Ytterligare medel behövs därför för att tillgodose det stigande behovet. Anslaget 19:5 Kostnader för sysselsättning av vissa personer med aktivitets- och sjukersättning bör därför ökas med . 7.2.10Utgiftsområde 11 Ekonomisk trygghet vid ålderdom Förslag till lag om ändring i lagen (2001:761) om bostadstillägg till pensionärer m.fl. Regeringens förslag: Bostadstillägg som betalas ut enligt äldre bestämmelser får betalas ut även om ansökan om bostadstillägg har lämnats in . Ärendet och dess beredning: Förslaget har ut- arbetats inom och baseras på en skrivelse från (dnr S2003/1696/SF). Verket föreslog en förlängning istället som regeringen föreslår. Skälen för regeringens förslag: Lagen (2001:761) om bostadstillägg till pensionärer () trädde i kraft . nom BTPL upphävdes lagen (1994:308) om bo- stadstillägg till pensionärer. De förändringar i re- gelverket avseende bostadstillägg som den nya lagen innebär är omfattande. De nya bestämmel- serna avser såväl förändringar av kretsen av för- månsberättigade som av de materiella reglerna för hur bostadstillägget beräknas. Bostadstillägg till pensionärer () beviljas efter ansökan. Även de som vid ikraftträdandet av den nya lagen redan uppbar bostadstillägg måste på nytt ansöka för att i fortsättningen få BTP. Eftersom det är ca 450 000 ansökningar som skall hanteras av försäkringskassorna enligt de nya bestämmelserna infördes en generell be- stämmelse att personer som vid ikraftträdandet uppbar eller hade rätt till bostadstillägg skulle fortsätta att få sådan förmån för en period om som längst räknat fr.o.m. den 1 ja- nuari 2003. Enligt punkten 3 i övergångsbe- stämmelserna till BTPL gäller således att den som var berättigad till bostadstillägg enligt lagen (1994:308) om bostadstillägg till pensionärer vid utgången av 2002, har rätt att fortsätta att få bo- stadstillägget utbetalt till dess att BTP är omräk- nat, dock längst t.o.m. . Detta gäller dock endast så länge den försäkrade uppbär sådan förmån som berättigar till bostadstilllägg enligt bestämmelserna i den gamla lagen eller motsvarande förmån. Det övergångsvisa bo- stadstillägget betalas ut med det belopp som ut- betalades . Regeringen har uppmärksammat att administ- rativa svårigheter har försenat handläggningen av de ansökningar som kommit in till kassorna. Vi- dare har ett stort antal personer som enligt de gamla bestämmelserna var berättigade till bo- stadstillägg och som kan vara berättigad till bo- stadstillägg enligt de nya reglerna ännu inte läm- nat in en ansökan. En påminnelse om ansök- ningsförfarandet skall därför sändas ut till dessa personer. Det finns en risk för att alla ansök- ningar om BTP inte hunnit hanteras och att ett antal pensionärer blir utan BTP . För att undvika detta anser regeringen att omräk- ningstiden skall förlängas . En förut- sättning för detta är emellertid att ansökan skall ha kommit in till . Förlängningen gäller dock inte för de pensionärer som uppbär en förmån som fr.o.m. inte längre ger rätt till BTP. Den eko- nomiska effekten av denna åtgärd är tillfällig och Ett lagförslag i ärendet finns i avsnitt 3.6. 7.2.11Utgiftsområde 12 Ekonomisk trygghet för familjer och barn Förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring. I statsbudgeten finns för detta ändamål uppfört ett anslag på 22 . Regeringens förslag: Rätten till kontaktdagar inom den tillfälliga föräldrapenningen upphör fr.o.m. . Kontaktdagar som avser vissa funktionshindrade barn berörs inte av för- slaget. Anslaget 21:2 Föräldraförsäkring minskas med . Ärendet och dess beredning: Förslaget har ut- arbetats inom och under be- redningen av detta ärende har synpunkter in- hämtats under hand från . Skälen för regeringens förslag: Enligt 4 kap. 10 och 12 §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring har föräldrar rätt till tillfällig föräldrapenning per barn och år när de avstår från förvärvsarbete i samband med besök i barns skola eller besök i fritidshem (kontaktdagar). Rätten till kontaktdagar gäller fr.o.m. det kalen- derår under vilket barnet fyller . Kontakt- dagar som inte har tagits ut aktuellt år kan tas ut senare dock senast det år barnet fyller .