prop · GQ03107 · 2003-05-21 00:00:00 — Förutom upplåning och utlåning av medel knutna till säkerställda obligationer får bankerna även bedriva viss annan verksamhet. Bankerna kan lämna andra hypotekskrediter på den del som överstiger av pantens värde. Dessa lån får dock inte finansieras genom säkerställda Det totala beloppet av sådana lån får högst uppgå till av institutets totala krediter. Vissa restriktioner gäller med undantag för de offentliga emittenterna beträffande den sammanlagda volymen av institutens utestående säkerställda obligationer. Öffentliche Pfandbrief måste vara säkerställda genom sådana lån till den offentliga sektorn som ger minst samma ränta som obligationerna. Krediterna som utgör säkerhetsmassa för Hypotheken Pfandbrief och Öffentliche Pfandbriefe skall förvaltas i två separata fonder. av säkerhetsmassan får bestå av fyllnadssäkerheter. Dessa består i huvudsak av obligationer och liknande skuldförbindelse som emitterats av tyska staten, tyska , en tysk delstats- regering, de europeiska gemenskaperna, EES-länder, Europeiska investeringsbanken eller av en kredit som någon av nämnda institutioner garanterat betalning för. I syfte att garantera att tillgångarna i poolerna är lätta att urskilja krävs att register där dessa förtecknas. En avskrift av registren skall tillställas tillsynsmyndigheten varje halvår. Regelsystemet innehåller också bestämmelser om beloppsmatchning mellan nominella värden av registerförda tillgångar och obligationerna samt löptidsmatchning. Derivatinstrument får användas för riskhanter- ingsändamål. Även dessa instrument skall antecknas i registret och ingår i viss begränsad utsträckning i tillgångsmassan. Vid en hypoteksbanks konkurs har obligationsinnehavare och derivatmotparter förmånsrätt i de registerförda tillgångarna. Dessa tillgångar skall som huvudregel inte ingå i konkursboet, och obligationsinnehavare och andra förmånsrättshavare skall heller inte delta i konkursförfarandet. De utestående obligationerna förfaller inte till betalning vid konkurs utan obligationsinnehavarna har även då rätt till betalning i enlighet med kontrakten. Om säkerhetsmassan inte motsvarar obligationsinnehavarnas fordringar inleds dock ett separat konkursför- farande, varvid obligationerna förfaller till betalning. övervakar att registret förs korrekt och att matchningsprincipen upprätthålls. Myndigheten kan förelägga instituten att vidta erforderliga åtgärder för att tillse att verksamheten inte strider mot lagstiftningen eller bolagsordning. skall även utse en självständig förvaltare för varje hypoteksbank. Denne skall se till att tillräcklig säkerhetsmassa finns och att denna har registrerats på rätt sätt. Han har även rätt att kontrollera om institutens värderingar av de underliggande säkerheterna är korrekta. Förvaltaren förvarar säkerheterna tillsammans med instituten och endast med dennes tillstånd kan tillgångar föras ur registret. Innan emission av obligationer kan ske skall förvaltaren också intyga att tillräckliga tillgångar finns och har införts i registret. De offentliga institut som emitterar säkerställda obligationer regleras som nämnts av ÖPG. ÖPG överensstämmer till största delen med HBG. Till skillnad från HBG innehåller dock ÖPG inte några begränsningar i fråga om vilken verksamhet instituten får bedriva. Verksamhetens omfattning bestäms i stället av bolagsordningarna eller motsvarande. Det finns därför både sådana offentliga institut som är specialiserade och sådana som bedriver övrig bankverksamhet. Även i har regleringen en institutionell inriktning. Säkerställda obligationer, realkreditobligationer, får endast emitteras av särskilda institut, realkreditinstitut. Dessa får bedriva realkreditvirksomhet, dvs. bevilja lån mot pant i fast egendom med medel från emission av realkreditobligationer. Utöver detta får instituten driva verksamhet som kan anses accessorisk till realkreditvirksomhet och bevilja andra lån, som inte finansieras genom säkerställda obligationer, mot säkerhet i fast egendom. som uppfyller lagens krav har rätt att använda benämningen realkreditinstitut. Realkreditloven innehåller detaljerade bestämmelser om de krediter som beviljas för olika ändamål. Belåningsgraderna är olika för olika typ av egendom. För bostadsfastigheter av olika slag kan lån beviljas av säkerhetens värde. I fråga om fritidshus, kontors- och affärsfastigheter kan kredit ges för högst av inteckningssäkerhetens värde. Lantbruks- och skogsbruksfastigheter kan belånas till av marknadsvärdet. För andra fastighetstyper, bl.a. obebyggda fastigheter, får banken endast bevilja kredit till högst av säkerhetens värde. Lån kan också beviljas över lånegränserna, i den mån stat eller kommun lämnat garanti för motsvarande del av lånet. Systemet för värdering av säkerheterna baserar sig på egen- domsklassificering, dvs. värderingskriterierna varierar beroende på vilken egendomsklass och användningsändamål det gäller. Den huvud- sakliga principen för värdering har emellertid angetts i realkreditloven. gällde en jämviktsprincip enligt vilken den årliga skillnaden av de betalningar till placerarna och de betalningar som inflöt från kredittagarna inte fick överstiga en procent av bankens egna tillgångar. De danska säkerställda obligationerna emitterades därför med i princip samma nominella värden, återbetalningssäkerheter och lånetider som gäller vid beviljandet av realkreditobligationer. Genom en lagändring övergavs detta formella krav. Den danska tillsynsmyndigheten, Finanstilsynet, får dock bestämma bl.a. hur stor skillnaden får vara mellan obligationernas och bolånens återbetalningstider samt hur stor den ränterisk får vara som uppkommer till följd av olika återbetalnings- tider. Finanstilsynet har bestämt att ränterisken inte får överstiga en procent av det egna kapitalet. Obligationsinnehavarna har förmånsrätt vid konkurs hos emittenten. Förmånsrätten är bl.a. konstruerad så att säkerhetsmassan alltid skall överstiga investerarnas fordringar . Det är Finanstillsynet som utövar tillsyn över realkreditinstituten. I dess uppgifter ingår bl.a. att se till att värderingsgrunder och kriterier för beviljande av hypotekslån är adekvata samt att definiera de olika egendomskategorierna. Finanstilsynet utfärdar närmare regler om värdering. Det kan förelägga instituten att upphöra med verksamhet som strider mot lagen eller god branschpraxis samt återkalla institutets tillstånd. Detta kan ske bl.a. om institutet grovt eller vid upprepade tillfällen överträder realkreditloven eller bestämmelser i anledning av lagen. har lagstiftat om säkerställda obligationer (joukkovelkakirja, masskuldebrevslån). Detta skedde genom lagen om hypoteksbanker, vilken trädde i kraft . speciallagstiftning med institutionell karaktär. Den ger möjlighet för särskilda institut, hypoteksbanker, att emittera säkerställda obligationer knutna till såväl hypotekskrediter som offentliga krediter. Hypoteksbankerna får inte bedriva någon annan affärsverksamhet än att bevilja fastighetskrediter eller krediter till offentliga samfund samt bedriva verksamhet med nära anknytning till denna. Som tillåten övrig verksamhet räknas t.ex. beviljande av tilläggskrediter, dvs. krediter som överstiger det högsta belåningsvärdet av det gängse värdet på säkerheten. Med fastighetskredit avses krediter som lämnas mot säkerhet i aktier i ett bostads- eller fastighetsbolag, en fastighetsinteckning eller en bostadsrätt. Hypoteksbankerna kan lämna fastighetskrediter i alla EES-länder och som säkerhet acceptera fastigheter eller bostäder i dessa stater. Krediter till ett offentligt samfund är sådana som lämnats till och stater som ifråga om kreditrisk kan jämföras med den, Europeiska gemenskaperna, , , , finländska kommuner och vissa andra finländska offentliga organ. För dessa krediter krävs ingen säkerhet. Som kredit till ett offentligt samfund räknas även krediter till andra gäldenärer än de nämnda, om banken som säkerhet för krediten får ett offentligt samfunds borgensförbindelse eller en fordran hos ett offentligt samfund. En fastighetskredit får inte överstiga av det gängse värdet på de aktier eller den fastighet som står som säkerhet. Tilläggskrediterna får inte överstiga det gängse värdet som bestämts för fastigheten. Tilläggskrediterna får inte heller överstiga en sjättedel av summan av alla fastighetskrediter. Innan krediten beviljas skall det gängse värdet bedömas enligt god värderingssed. Närmare föreskrifter om värdering av säkerheterna skall meddelas genom beslut av finansministeriet. I lagen finns även bestämmelser om fyllnadssäkerheter. Dessa får användas om krediter inte ännu har hunnit beviljas eller registreras eller om säkerhetsmassan till följd av återbetalning av krediter inte räcker till att täcka masskuldebrevens belopp. Fyllnadssäkerheterna får bestå av skuldförbindelser som emitterats av staten, vissa offentliga samfund eller ett annat kreditinstitut samt av krediter till andra låntagare om något nämnt organ ställt borgen för krediten. Fyllnadssäkerheterna får uppgå till högst av säkerhetsmassan. Obligationsinnehavarna har samma förmånsrätt som panthavare. De har även rätt till kontraktsenliga betalningar under emittentinstitutets konkurs. Säkerhetsrätten för obligationsinnehavarna knyts till ett register som hypoteksbanken för och där varje emitterad obligation samt de av banken beviljade krediterna och de inteckningar som utgör säkerhet för krediterna skall antecknas. Register förs separat över masskuldebrevslån med säkerheter i fastigheter och masskuldebrevslån med säkerheter i offentliga samfund. Hypoteksbankerna ansvarar själva för upprättandet av registret och införandet av registeranteckningarna. Vid en hypoteksbanks konkurs eller likvidation företräds obligations- innehavarna av ett särskilt ombud. Ombudets uppgift är att övervaka att säkerheterna sköts och realiseras på ett tillbörligt sätt samt att se till att obligationsinnehavarna erhåller de avtalade betalningarna. övervakar att lagen efterlevs. Här ingår bl.a. kontroll av att registret är lagenligt och att registeranteckningarna är riktiga. Hypoteksbankerna skall en gång tillställa inspektionen uppgifterna i registren. Om erforderliga säkerheter saknas skall inspektionen förelägga emittentinstitutet att fylla bristen . Om föreläggande inte följs skall inspektionen göra en framställning till ministeriet om återkallelse av tillståndet. I har funnits en reglering som påminner om den tyska institutionella modellen. Lagen gör det möjligt för franska finansiella institut att inrätta specialinstitut, de , som emitterar säkerställda obligationer, Obligations Foncières. Det franska systemet är det mest restriktiva i EU när det gäller institutens verksamhet. Instituten får i princip endast emittera säkerställda obligationer och bedriva anknytande kreditgivning. Säkerhetsmassan kan först och främst utgöras av krediter mot fast egendom inom EES-området och av krediter utan säkerhet till stater, delstatsregeringar, myndigheter och offentliga organ inom EES (eller av lån till andra låntagare om borgen ställts av något nämnt organ). Krediter mot fast egendom kan lämnas om säkerheten är fast egendom för bostadsändamål eller kommersiellt ändamål. Säkerhetsmassan kan även bestå av fordringar som kreditinstitut eller försäkringsbolag går i borgen för (maximalt av säkerhetsmassan), och andelar i värdepappersfonder förutsatt att av tillgångarna i fonden består av sådana lån mot säkerhet i fast egendom och lån till offentliga organ som kan ingå i säkerhetsmassan. Säkerhetsmassan får även till eller tillfälligt, med tillsyns- myndighetens tillstånd, till , bestå av fyllnadssäkerheter. Dessa får bestå dels av tillgångar som kan användas i ECB:s system för transaktioner (se avsnitt 4.5), dels av fordringar på andra kreditinstitut med mindre än löptid. Till stöd för sin affärsverksamhet får specialinstituten också sluta garderingsavtal samt låna och emittera andra skuldförbindelser. Enligt huvudregeln kan hypoteksinstituten som mest bevilja krediter motsvarande av den underliggande säkerhetens värde. (Härutöver kan tilläggskrediter, dvs. krediter som finansieras på annat sätt än genom säkerställda obligationer, ges på av säkerheternas värde.) När det gäller lån till privatpersoner för finansiering av bostadsfastigheter får emellertid belåningsgraden uppgå till . Beträffande matchning av prioriterade tillgångar och skulder föreskriver lagen att tillgångarna måste överstiga fordringarna från obligationsinnehavarna ett visst mått av säkerhetsmarginal krävs alltså. behöver inte föra något register eller dela upp krediter mot säkerhet och krediter till offentliga organ i separata pooler. Däremot skall det finnas en redovisning som utvisar de aktuella fordringarna mot institutet, institutets krediter och säkerheterna kopplade till dessa. Den särskilda tillsynen har i stor omfattning anförtrotts en särskild inspektör vid institutet. Denne skall vara aktuarie hos institutet och skall godkännas av tillsynsmyndigheten. Inspektören skall tillse att emittenten efterlever de särskilda regler som gäller för dessa institut. Han skall bl.a. övervaka att matchningen mellan krediternas och obligationernas ränteperioder och löptider är tillfredsställande och att tillgångarna överstiger fordringarna. uppdagas är han skyldig att informera tillsynsmyndigheten, som kan besluta om varning, böter eller indraget tillstånd. lagstiftade om säkerställda obligationer, Lettres de gage, 1997. Lagstiftningen har ganska snäv institutionell karaktär. I säkerhetsmassan får ingå dels lån mot säkerhet i fast egendom som utgör bostads,- industri- eller affärsfastighet, dels lån utan säkerhet till vissa organ av offentlig karaktär. Beloppet av den hypotekskredit som en hypoteksbank beviljar får inte vara större än av det sannolika försäljningsvärdet på den egendom som ställts som säkerhet. De emitterade obligationerna får dessutom inte heller överstiga bankens egna tillgångar mer än 60 gånger. Värdering skall ske med försiktig beräkning varvid endast bestående egenskaper hos säkerheten skall beaktas. Säkerheterna till fastighetslånen får vara belägna i EES- eller . Lån utan säkerhet får beviljas till stater inom EES och samt deras myndigheter och institutioner. Varje hypoteksbank skall föra ett register över säkerheter. Säkerheterna skall indelas i två grupper beroende på om de utgör säkerhet för obligationer med inteckningssäkerheter eller för obligationer med säkerheter i offentliga samfund. I vissa situationer får fyllnadssäkerheter användas. Dessa får dock inte överstiga av säkerhetsmassan och får endast bestå av bl.a. kontanter och fordringar mot centralbanker och kreditinstitut i EES- eller . utser en självständig inspektör som skall kontrollera att säkerheterna har ställts och registrerats på tillbörligt sätt och att deras värde har bedömts i enlighet med värderingsreglerna. Endast om inspektören lämnat medgivande får säkerheter avlägsnas från säkerhetsmassan och innan obligationer emitteras skall inspektören intyga att tillräcklig säkerhetsmassa finns. På antogs en lag om säkerställda obligationer (cover asset securities) . Lagstiftningen är av en institutionell modell. Enligt det irländska systemet är det tillåtet att emittera obligationer med inriktning på offentliga krediter resp. hypotekskrediter. Hypoteks- krediterna får som huvudregel endast var säkerställda med säkerheter belägna inom EES dock att av krediterna får vara säkerställda med underliggande säkerheter belägna i , , och . Tillåtna belåningsgrader för hypotekskrediterna är i systemet för kommersiella fastigheter och för bostadsfastigheter. Andelen hypotekskrediter till kommersiella fastigheter får uppgå till högst av säkerhetsmassan. Säkerhets- massan får kompletteras med fyllnadssäkerheter som i huvudsak skall vara tier one-tillgångar enligt ECB:s definition. Andelen fyllnadssäkerheter får uppgå till högst av säkerhetsmassan. Derivatavtal är tillåtna i systemet och derivatmotparter har samma förmånsrätt i säkerhetsmassan som obligationsinnehavarna vid emittentinstitutets konkurs. Den särskilda tillsynen över obligationsutgivningen utövas av den irländska och av en granskare (cover-asset monitor). Till skillnad från övriga länder inom EU har regler om säkerställda obligationer med en funktionell inriktning. Här finns inga begränsningar när det gäller institutens verksamhet och de säkerställda obligationerna, Cédulas Hipotecarias, kan ges ut av både speciella Prop. 2002/03:107 institut, banker och kreditinstitut. Beloppet av den kredit som ett institut beviljar får inte vara större än av egendomens värde om det gäller krediter med säkerhet i bostadsfastigheter och om det gäller andra fastighetstyper. Obligationerna säkerställs genom förmånsrätt i den del av emittentinstitutets bolånestock som finansierats genom obligationerna. Den totala andelen säkerställda obligationer får inte överstiga av säkerhetsmassan, vilket innebär att värdet säkerhetsmassan skall överstiga värdet av obligationsinnehavarnas fordringar med . Regler om kapitaltäckning och enhandsengagemang Som nämnts i avsnitt 4.4 ger EG-rätten medlemsländerna möjlighet att tillämpa vissa särregler för säkerställda obligationer när det gäller kapitaltäckning och enhandsengagemang. Enligt kreditinstitutsdirektivet skall innehav av säkerställda obligationer i kapitaltäckningssammanhang riskviktas till . I direktivet (artikel 63.2) infördes dock ett tidsbegränsat undantag från regeln. Detta innebär att medlemsstaterna under vissa förutsättningar ges en möjlighet att tillämpa en riskvikt om . Närmare om dessa regler och om tolkningen av dem, se avsnitt 6.13. Enligt det s.k. UCITS-direktivet får fondföretag ha enhands- engagemang upp av sina placeringarna i säkerställda obligationer. Denna möjlighet har införts i den nationella lagstiftningen i , , , , , , , och . Försäkringsföretag får enligt den tredje generationens försäk- ringsdirektiv ha enhandsengagemang till högst av de medel som motsvarar de tekniska avsättningarna. Dessa regler har utnyttjats av bl.a. () och . 4.7De svenska reglerna om soliditet och stora exponeringar eller enhandsengagemang om soliditet och stora exponeringar eller enhandsengagemang har införlivats i svensk rätt. EG-reglerna utgör minimiregler, vilket innebär att medlemsländerna får införa strängare krav för inhemska institut. Innehållet i de svenska reglerna överensstämmer till övervägande del med EG-direktiven. Vissa avvikelser finns dock. EG-rättens regler om kapitaltäckning för kreditinstitut och värdepappersföretag har genomförts genom lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag (kapitaltäckningslagen). Lagen är en ramlagstiftning, medan detaljreglerna finns i föreskrifter. Som nämnts i avsnitt 4.4 påverkar kapitaltäckningsreglerna såväl institut som emitterar obligationer som institut som placerar i obligationer. För emittenterna gäller ett krav att kapitaltäcka de fordringar som institutet har på sina låntagare till följd av bolånekrediterna. Innehavarna av obligationerna skall i stället täcka den fordran de har på emittentinstitutet på grund av obligationsinnehavet. I enlighet med huvudregeln i kreditinstitutsdirektivet riskviktas investerarnas innehav av bostadsobligationer till . I svensk rätt har således inte införts den riskvikt om för innehav av säkerställda obligationer som läggs fast i ovan nämnd övergångsregel. Emittentinstituten får i enlighet med vad som föreskrivs i kreditinstitutsdirektivet använda riskvikten på fordringar för vilka säkerheten utgörs av panträtt i bostadsfastighet eller tomträtt. Enligt hypoteksdirektivet (98/32/EG) får medlemsstaterna dessutom under vissa förutsättningar bestämma att fordringar som säkrats med panträtt i kommersiella fastigheter får riskviktas till . Denna möjlighet har endast delvis införts i . Efter medgivande från får denna riskvikt åsättas fordringar mot säkerhet av panträtt i kommersiella fastigheter till utgången av . Detta gäller dock endast om fastigheten är belägen i ett annat EES-land och tillsynsmyndigheten i det landet tillåter att sådana fordringar riskviktas till . Vidare krävs, i enlighet med hypoteksdirektivet, att fastigheten används eller hyrs ut av ägaren och att lånet understiger av fastighetens marknadsvärde beräknat på visst sätt eller, om landet infört strikta kriterier för bedömning av pantlånevärde, av pantlånevärdet (se föreskrifter och allmänna råd om kapitaltäckning och stora exponeringar, FFFS 2000:6, 7 kap. 13 §.) Såvitt gäller kommersiella fastigheter belägna i har således inte utnyttjats den möjlighet som ges i hypoteksdirektivet att jämställa fordringar med panträtt i kommersiella fastigheter med fordringar som säkrats med panträtt i bostadsfastigheter. När det gäller försäkringsföretag finns om tekniska avsättningar och soliditet i den s.k. tredje generationens försäkringsdirektiv (92/49/EEG och 92/96/EEG). Dessa har införlivats i svensk rätt genom ändringar i vissa befintliga lagar på försäkrings- området, främst försäkringsrörelselagen (1982:713). Här anges att de försäkringstekniska avsättningarna skall motsvara belopp som erfordras för att bolaget skall kunna uppfylla alla åtaganden som skäligen kan förväntas uppkomma med anledning av ingångna försäkringsavtal. I likhet med vad som gäller i EG-direktiven får obligationer som getts ut av bl.a. svenska och utländska kreditinstitut användas för denna skuldtäckning. I enlighet med EG-direktiven finns det begränsningar i fråga om hur stora placeringarna får vara i vissa tillgångsslag. Av det belopp som skall skuldtäckas får en andel om högst motsvaras av obligationer som getts ut av svenska eller utländska kreditinstitut (7 kap. 1, 10 och 10 b §§ försäkringsrörelse- lagen). Stora exponeringar eller enhandsengagemang Bestämmelser om stora exponeringar finns, såvitt gäller kreditinstitut och värdepappersbolag, i 5 kap. kapitaltäckningslagen och Finansinspek- tionens föreskrifter och allmänna råd om kapitaltäckning och stora exponeringar, FFFS 2000:6. Reglerna överensstämmer med de som återfinns i EG:s kreditinstitutsdirektiv. Som stora exponeringar räknas exponeringar mot en kund eller en grupp av kunder med inbördes anknytning som motsvarar av institutets kapitalbas. Värdet av en stor exponering får inte överstiga av institutets kapitalbas och det sammanlagda värdet av institutets stora exponeringar får inte överstiga av kapitalbasen. I enlighet med vad som anges i kapitalkravsdirektivet (93/6/EEG) får dessa gränsvärden överskridas, förutsatt att överskridandet enbart hänför sig till handelslagret och främst till positioner som tagits för att på kort sikt göra en vinst eller skydda andra positioner regler som inte av något större intresse i detta sammanhang. Enligt kreditinstitutsdirektivet får medlemsstaterna helt eller delvis undanta vissa exponeringar från begränsningsreglerna. exponeringar för vilka det anses finnas betryggande säkerhet i form av bl.a. garantier eller olika former av värdepapper. med detta stadgas det i kapitaltäckningslagen att vissa exponeringar, bl.a. fordringar på svenska staten och andra nollviktade tillgångar, inte skall tas med vid beräkningen av stora exponeringar. Som nämnts avser ett av undantagen i kreditinstitutsdirektivet (artikel 49.7 l, tidigare artikel 4.7 l i direktivet om stora exponeringar, 92/121/EEG) säkerställda obligationer. Detta undantag har inte genomförts i svensk rätt. införlivandet av direktivet om stora exponeringar diskuterades möjligheten att helt undanta placeringar i svenska bostadsobligationer Regeringen konstaterade dock att de svenska bolåneinstituten inte uppfyller kriterierna för säkerställda obligationer och att möjligheter till undantag därför saknas (prop. 1994/95:50 s. 230). har emellertid bemyndigats att föreskriva att även andra poster än de som uttryckligen är undantagna i kapital- täckningslagen skall undantas och hur andra poster skall värderas vid beräkningen av stora exponeringar. Inspektionen har med stöd av detta