prop · GQ0340 · 2003-01-16 00:00:00 — Sanktionsavgiften skall begränsas tillsådana elcertifikat som felaktigt tilldelats anläggningens innehavare mindre före tillsynsmyndighetens beslut.Vissa särskilda skyldigheter m.m.8 § Den som hanterar kvotplikten är skyldig att genom räkenskaper,anteckningar eller på annat sätt se till att det finns underlag för fullgörandeav deklarationsskyldighet enligt 4 kap. 8 §. Sådana handlingar skall bevaras efter utgången av det år då deklarationsskyldigheten förelåg.Genom paragrafen föreskrivs en skyldighet för dem som hanterar kvotplikten attbevara underlag för att deklarationsskyldigheten skall kunna fullgöras.Omfattningen av detta material skiljer sig av naturliga skäl åt när det gällerolika kvotpliktiga. För en elleverantör, som kan hantera kvotplikten förtusentals kunder, är materialet tämligen omfattande, medan det för enhushållskund är mycket begränsat. I båda fallen skall materialet dock kunnatjäna som underlag för en deklaration. Med hänsyn till bestämmelsen i 5 kap. 3§, som innebär att beslut om kvotpliktsavgift i vissa fall kan komma attmeddelas senare än det år då ett korrekt beslut om kvotpliktsavgift skulle hameddelats, och att sådana beslut kan överklagas enligt 8 kap., skall underlagetbevaras efter utgången av det år då deklarationsskyldigheten gällde.Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten avsesmeddela närmare föreskrifter om hur deklarationsskyldigheten enligt 4 kap. skall fullgöras och om skyldigheten att bevara underlag för deklarationen.9 § Om den som är deklarationsskyldig enligt 4 kap. 8 § inte lämnardeklaration i rätt tid, eller är den lämnade deklarationen ofullständig, fårtillsynsmyndigheten förelägga honom att lämna deklaration eller göra dekompletteringar som behövs. Föreläggande får även ges att lämna uppgifter ochförete handlingar i den utsträckning det behövs för kontroll av attdeklarationen är korrekt. Ett föreläggande får förenas med vite.Av paragrafen framgår att tillsynsmyndigheten skall förelägga endeklarationsskyldig att lämna deklaration och att göra de kompletteringar sombehövs för att deklarationen skall vara fullständig. Normalt torde detta fungera på frivillighetens väg genom att deklarationer och relevant material skickas in till myndigheten efter informella kontakter med dem som hanterar kvotplikten. I vissa fall kan det dock finnas behov för myndigheten att begära indeklarationer eller kompletteringar till dessa och att det kan ske i entvingande ordning. Genom bestämmelsen ges tillsynsmyndigheten möjlighet attvitesförelägga en deklarationsskyldig att inge deklaration eller att komplettera en ofullständig deklaration, eller att lämna uppgifter, att visa upphandlingar, eller att inge kopior av handlingar. Ett föreläggande får bara skeom det behövs för att kontrollera att uppgifter som den kvotpliktige lämnat ideklaration är korrekta.10 § Innehavare av nätkoncession är skyldig att på begäran avtillsynsmyndigheten lämna uppgifter om den överföring av el som skett tillelanvändare som avses i 4 kap. 4 § andra stycket 1-3. En sådan begäran fårförenas med vite.Av paragrafen framgår att den som innehar nätkoncession är skyldig att påbegäran av tillsynsmyndigheten lämna uppgifter om den överföring av el som skett till de elanvändare som hanterar kvotplikten. kan vidgranskningen av deklarationer finna anledning att närmare kontrollerariktigheten i de lämnade uppgifterna. En möjlighet är att genom en begäran tillelanvändarens nätkoncessionär erhålla uppgift om den mängd el som denneregistrerat som överförd till användarens anläggning. En sådan begäran fårförenas med vite.Avgifter11 § För kontoföring och registrering av överlåtelser av elcertifikat harkontoföringsmyndigheten rätt att ta ut avgifter enligt de närmare föreskriftersom regeringen meddelar. Den registrering som sker dels när elcertifikattilldelas en certifikatberättigad producent, dels när ett elcertifikatannulleras, skall inte vara avgiftsbelagd.Av paragrafen framgår att kontoföringsmyndigheten har rätt att ta ut avgifterför kontoföring och registrering av överlåtelser av elcertifikat. Avgifternafastställs av regeringen med stöd av bemyndigandet i denna bestämmelse.Registrering av elcertifikat som tilldelas producenter för deras produktion avförnybar el, eller som sker när elcertifikat annulleras på ett certifikatkonto,skall vara avgiftsfri.12 § En elanvändare som enligt 4 kap. 6 § andra stycket anmält sig förregistrering skall året före det år då kvotplikten skallhanteras betala en avgift till tillsynsmyndigheten med början det år då anmälansker. Avgiften för skall uppgå till och därefter till 100kronor per år.Av paragrafen framgår att elanvändare, som registrerar sig hostillsynsmyndigheten för att frivilligt hantera kvotplikten, skall betala enårlig avgift året före det år då kvotplikten skall börjahanteras. De som skall registrera sig enligt 4 kap. 6 § första stycket behöverinte betala en sådan avgift.13 § Om den som är deklarationsskyldig enligt 4 kap. 8 § inte lämnardeklaration i rätt tid, skall han betala en förseningsavgift med 1 000 kronortill staten. skall pröva frågor om sådana avgifter.En förseningsavgift skall efterges, om underlåtenheten att lämna deklaration irätt tid framstår som ursäktlig med hänsyn till omständigheter som dendeklarationsskyldige inte har kunnat råda över. Avgiften skall också efterges om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut den.Om en deklarationsskyldig inte inkommit med deklaration skallhan betala en förseningsavgift till staten. skall meddelasådana beslut. Genom paragrafens andra stycke ges tillsynsmyndigheten enmöjlighet att efterge en sådan avgift. Paragrafens andra stycke har tillkommitpå förslag av Lagrådet, se avsnitt 4.14.5.Indrivning14 § Om en kvotpliktsavgift enligt 5 kap. 1 eller 3 §, en sanktionsavgiftenligt 6 kap. 7 § eller en förseningsavgift enligt 13 § inte har betalats efterbetalningsuppmaning, skall avgiften lämnas för indrivning. Bestämmelser omindrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m.Vid indrivning får verkställighet enligt utsökningsbalken ske.Bestämmelsen är utformad med 12 kap. 12 § ellagen (1997:857) som förebild. Genom paragrafen kommer de avgifter som tillsynsmyndigheten indriver enligt dennalag, att hanteras på samma sätt som myndigheten hanterar förseningsavgifterenligt ellagens bestämmelser. Elektronisk hantering15 § En ansökan om godkännande enligt 2 kap. 5 §, en anmälan för registrering enligt 4 kap. 6 § och en deklaration enligt 4 kap. 8 § samt därtill hörandehandlingar får överföras elektroniskt på det sätt som regeringen eller, efterregeringens bemyndigande, tillsynsmyndigheten föreskriver.Genom paragrafen bemyndigas regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,tillsynsmyndigheten att meddela föreskrifter om rätt att överföra en ansökan omgodkännande av en produktionsanläggning, anmälan om registrering av enkvotpliktig, samt deklarationer och därtill hörande handlingar elektroniskt.Under vilka förutsättningar detta skall gälla kräver relativt tekniskabestämmelser, som bör anpassas till den administration som är förknippad medtillsynsmyndighetens uppgifter samt de säkerhetskrav som bör ställas, se avsnitt 4.14.1.7 kap. Straff och skadeståndStraff1 § Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen1. bryter mot skyldigheten att göra anmälan enligt 4 kap. 6 § första stycket,eller2. lämnar oriktig eller vilseledande uppgift om mängden förbrukad ellerproducerad el i en deklaration som avses i 4 kap. 8 §.Är ett brott som avses i första stycket att anse som grovt, skall dömas tillfängelse i högst . I ringa fall döms inte till ansvar.Enligt paragrafens första punkt kan den dömas till ansvar som uppsåtligenunderlåter att anmäla sig för registrering hos tillsynsmyndigheten. Detta gäller således elleverantörer, elanvändare som förbrukat el som de själva producerat,importerat eller köpt från den nordiska elbörsen samt elanvändare inom den s.k.elintensiva industrin som, enligt den nämnda paragrafen, skall anmäla sig förregistrering hos tillsynsmyndigheten.Genom bestämmelsens andra punkt kan den dömas till ansvar som uppsåtligen lämnar oriktig eller vilseledande uppgift om mängden försåld eller producerad el i endeklaration som avses i 4 kap. 8 §. En uppgift om förbrukad el som avsiktligenutelämnats i en deklaration skall i detta sammanhang likställas med en oriktigeller vilseledande uppgift. En uppgift om mängden förbrukad eller producerad elsom lämnats i en deklaration behöver i sig inte vara oriktig, men kan ha lämnats på ett sådant sätt, eller i ett sådant sammanhang, att den blir vilseledande iparagrafens bemärkelse.En gärning enligt första punkten kan bedömas som grov om avsevärd tid harförflutit sedan anmälan om registrering skulle ha gjorts, eller om den kvotplikt som skall hanteras omfattar avsevärda mängder förbrukad el. En gärning enligtandra punkten kan bedömas som grov, om en lämnad uppgift om förbrukad ellerproducerad el, eller en utelämnad uppgift om förbrukad el, i avsevärdutsträckning avviker från vad som är en korrekt uppgift. Detsamma skall gälla om en vilseledande uppgift medför att deklarationen i avsevärd utsträckningavviker från vad som skulle vara en korrekt deklaration.I ringa fall skall inte dömas till ansvar.2 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktiguppgift till kontoföringsmyndigheten i en ansökan enligt 3 kap. 11 § om det pris till vilket elcertifikat har överlåtits. I ringa fall döms inte till ansvar.En ansökan om en överlåtelse av elcertifikat skall enligt 3 kap. 11 § innehållaett antal uppgifter. Bl.a. skall, i förekommande fall, det pris somöverenskommits mellan parterna anges. Den som i en sådan ansökan, uppsåtligeneller av oaktsamhet, lämnar en oriktig prisuppgift kan dömas till ansvar enligtförevarande paragraf. Till skillnad från bestämmelsen i 1 § omfattar denna ävenett oaktsamt handlande, exempelvis bestående i bristande kontroll av deuppgifter som lämnats eller andra brister i förutsättningarna att lämna korrekta uppgifter, såsom otillräcklig dokumentation. För en smärre felaktighet i enlämnad prisuppgift skall inte dömas till ansvar.3 § Till ansvar enligt denna lag döms inte om gärningen är belagd med straff enligt brottsbalken.Av paragrafen framgår att samma gärning inte skall föranleda ansvar både medstöd av denna lag och enligt bestämmelser. Denna lagsansvarsbestämmelser i 1 och 2 §§ skall enligt paragrafen gälla subsidiärt iförhållande till bestämmelser.4 § Den som har åsidosatt ett vitesföreläggande döms inte till ansvar enligt denna lag för en gärning som omfattas av föreläggandet.Av paragrafen framgår att den som ådömts ett vite inte kan dömas till ansvarenligt denna lag för en gärning som omfattas av föreläggandet.Skadestånd5 § Rätt till ersättning av staten har den som lider skada på grund avtekniskt fel i elcertifikatsregistret.Ersättningen skall sättas ned med skäligt belopp eller helt falla bort, om denskadelidande har medverkat till skadan genom att utan skälig anledning låta bliatt vidta åtgärder för att bevara sin rätt eller om den skadelidande på någotannat sätt har medverkat till skadan genom eget vållande.Paragrafen innebär ett strikt ansvar för staten, då någon lider skada på grundav ett tekniskt fel i elcertifikatsregistret. Vad som avses med tekniskt fel ielcertifikatsregistret är tekniskt fel i såväl programvaran som maskinvaran. Med maskinvaran avses apparaturen för den automatiserade behandlingen. Genomparagrafens andra stycke ges en möjlighet att jämka skadeståndet, om denskadelidande medverkat till skadan.Om skada uppkommer genom fel eller försummelse vid handläggningen avregistreringsärenden enligt 3 kap. denna lag, svarar staten enligtbestämmelserna om det allmännas ansvar i 3 kap. skadeståndslagen (1972:207)6 § En ägare eller rättighetshavare som drabbas av skada till följd av ettbeslut om rättelse enligt 3 kap. 16 § har rätt till ersättning av staten.Ersättning lämnas dock inte om den skadelidande med hänsyn till felets art eller andra omständigheter hade bort inse att fel förekommit.Genom paragrafen ges en skadelidande, som drabbas av skada till följd av ettbeslut om rättelse i elcertifikatsregistret enligt 3 kap. 16 §, rätt tillersättning av staten. Statens ansvar enligt paragrafens första mening är strikt.En inskränkning i detta ansvar följer av bestämmelsens andra mening. Ersättningför skada i anledning av beslut om rättelse skall inte lämnas, om denskadelidande med hänsyn till felets art eller andra omständigheter hade bortinse att fel förekommit.7 § Utöver vad som följer av 5 och 6 §§ gäller bestämmelserna i 48 §personuppgiftslagen (1998:204) om skadestånd vid behandling av personuppgifterenligt denna lag.Enligt 48 § personuppgiftslagen skall den personuppgiftsansvarige ersätta denregistrerade för skada och kränkning av den personliga integriteten som enbehandling av personuppgifter i strid med den lagen har orsakat. Ett sådantansvar gäller i detta fall staten. Ersättningsskyldigheten kan i denutsträckning det är skäligt jämkas, om staten visar att felet inte berodde pådenne. Personuppgiftslagens regler om skadestånd gäller endast för uppgifter som behandlats i strid med den lagen. Genom paragrafens uttryckliga hänvisning till personuppgiftslagens bestämmelse om skadestånd, slås det fast att dessa ävengäller vid behandling av personuppgifter som skett i strid med denna lag i denmån skadeståndsskyldighet inte följer av 5 eller 6 §.8 § Staten företräds i ärenden om ersättning enligt 5 och 6 §§ av denmyndighet som regeringen bestämmer.Förordningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten gäller sådana anspråk på ersättning för skador som riktas mot staten. Justitiekanslern skall enligt 3 § i den nämnda förordningen handlägga anspråk med stöd av 3 kap. 1 eller 2 § skadeståndslagen om anspråket grundas på ett påstående om felaktigt beslut eller underlåtenhet att meddela beslut. Samma myndighet skall ocksåhandlägga anspråk på ersättning med stöd av 48 § personuppgiftslagen.Kammarkollegiet avses genom ett tillägg i den nämnda förordningen handläggaskadeståndsanspråk på grund av teknisk fel i elcertifikatsregistret enligt 5 §,eller på grund av rättelse enligt 6 §. Skadeståndsanspråk med stöd av 3 kap. 3 § skadeståndslagen skall handläggas av Justitiekanslern.8 kap. Överklagande1 § Beslut av tillsynsmyndigheten i följande frågor får överklagas hosallmän förvaltningsdomstol:1. godkännande av anläggningar enligt 2 kap. 5 § ,2. avvisning av anmälan eller upphävande av registrering enligt 4 kap. 6 §fjärde stycket,3. registrering enligt 4 kap. 7 §,4. kvotpliktsavgift enligt 5 kap. 1 och 3 §§,5. begäran som förenats med vite enligt 6 kap. 2 §,6. föreläggande som förenats med vite enligt 6 kap. 3 §,7. återkallelse av godkännande enligt 6 kap. 6 §,8. sanktionsavgift enligt 6 kap. 7 §,9. föreläggande som förenats med vite enligt 6 kap. 9 §,10. begäran som förenats med vite enligt 6 kap. 10 §, eller11. förseningsavgift enligt 6 kap. 13 §.På förslag av Lagrådet har "förenats med vite" lagts till i punkterna 5, 6, 9och 10.2 § Beslut av kontoföringsmyndigheten i följande frågor får överklagas hosallmän förvaltningsdomstol:1. tilldelning av elcertifikat enligt 3 kap. 4 §,2. registrering på ett certifikatkonto enligt 3 kap. 6, 7 eller 9 §,3. avvisning enligt 3 kap. 12 §,4. avslag på ansökan enligt 3 kap. 14 §,5. rättelse enligt 3 kap. 16 §,6. avslag på ansökan om information enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204),eller7. annullering av elcertifikat enligt 4 kap. 9 §.Beträffande punkten 6, se Lagrådets synpunkter i avsnitt 4.16.3 § Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.4 § Övriga beslut enligt denna lag får inte överklagas.Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser1. Denna lag träder i kraft den 1 maj 2003.2. Innehavare av produktionsanläggning som före ansöker omgodkännande av anläggningen har rätt att bli tilldelad elcertifikat , om ansökningen leder till ett beslut om godkännande.Genom bestämmelsen ges innehavare av produktionsanläggningar, som före den 1juli 2003 ansökt om godkännande av anläggningen, rätt att bli tilldeladeelcertifikat , om ansökan leder till ett godkännande.3. Elleverantör som har gällande avtal med elanvändare som sträcker sig längreän till har rätt att av elanvändare vars kvotplikt leverantörenhanterar ta ut kostnaden för att hantera kvotplikten i enlighet med 4 kap. 10 §.Bestämmelsen reglerar vad som skall gälla för de leverantörer som har sådanaleveransavtal som sträcker sig längre än till . Eftersom sådanaleveransavtal omfattar leverantörens hantering av kvotplikten i de fallelanvändaren inte själv anmäler att han vill hantera kvotplikten, är detnödvändigt att övergångsvis införa en bestämmelse som gör det möjligt förleverantören att debitera en kostnad för tjänsten att hantera kvotplikten för de elanvändare som inte själva gör det.4. Kvotplikten enligt 4 kap. 1 § skall för beräknas på åtta tolftedelarav en elanvändares förbrukning av el under samma år.Eftersom kvotplikten skall beräknas på ett kalenderårs förbrukning och lagenenligt förslaget skall träda i kraft , skall kvotplikten år 2003beräknas på åtta tolftedelar av elanvändarens förbrukning detta år.7.2Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken4 kap.30 §Förslaget kommenteras i avsnitt 4.7.6.6kap.2 §Förslaget kommenteras i avsnitt 4.7.6.7.3 Förslaget till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979)4 §Förslaget kommenteras i avsnitt 4.7.6.7.4 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100)8 kap.28 §Förslaget kommenteras i avsnitt 4.7.15.7.5 Förslaget till lag om ändring i ellagen (1997:857)3 kap.14 § Kostnaden för en mätare med tillhörande insamlingsutrustning och fördess installation i inmatningspunkten hos en elproducent skall avnätkoncessionshavaren debiteras elproducenten. Detta gäller inte deelproducenter som avses i 4 kap. 10 §.Tvister i frågor som avses i första stycket prövas av nätmyndigheten. En tvistprövas dock inte om det visas att ansökan om prövning kommit in tillnätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionshavaren sänt ettskriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress.Ändringen är en följd av det förslag som har behandlats i avsnitt 5.2.4 kap.9 § Vid skälighetsbedömningen av nättariffen för en ledning med en spänningom eller däröver (stamledning) skall de beräknade kostnaderna förden prestation som nätkoncessionshavaren har att utföra och hans sätt att utföra prestationen bedömas samlat för nätkoncessionshavarens samtliga ledningar ilandet med undantag för utlandsförbindelserna. Tariffen får dock utformas medhänsyn till var på nätkoncessionshavarens ledningsnät en anslutningspunkt ärbelägen.Om en sådan föreskrift som avses i 2 § andra stycket har meddelats skall, ifråga om de utlandsförbindelser som omfattas av föreskriften, de beräknadekostnaderna för den prestation som nätkoncessionshavaren har att utföra och hans sätt att utföra prestationen omfattas av den skälighetsbedömning som görsenligt första stycket avseende nätkoncessionshavarens samtliga ledningar ilandet.Om nätkoncessionshavaren har systemansvaret för el enligt 8 kap. 1 § förstastycket skall den del av verksamheten som inte kan hänföras till en viss kundeller kundkategori anses ingå i nätverksamheten.Om nätkoncessionshavaren deltar i europeiskt samarbete, som syftar till attutveckla och vidmakthålla en fungerande europeisk marknad för el, skallverksamheten anses ingå i nätverksamheten.Paragrafen reglerar hur skälighetsbedömningen av nättariffen på stamnätet skallgå till.Huvudregeln ges i första stycket. Stamnätet består inte bara av en enda långledning genom landet utan det utgör ett s.k. maskat nät. Det betyder att nätetbestår av flera parallella ledningar som med olika mellanrum är förbundna medvarandra.Dessutom omfattas stamnätet av ett flertal nätkoncessioner för linje, där varjekoncession avser en del av nätet. Enligt huvudregeln i ellagen borde därförvarje del av stamnätet som omfattas av en nätkoncession ha sin egen nättariff,vars skälighet skulle bedömas skilt från andra delar av stamnätet.Denna huvudregel är dock satt ur spel genom bestämmelsen i första stycket. Denna bestämmelse innebär att det skall ske en samlad skälighetsbedömning avseendehela stamnätet. Följden av denna bestämmelse är att det skall finnas ennättariff omfattande hela stamnätet.Trots att hela stamnätet omfattas av en nättariff får dock, enligt ytterligareen bestämmelse i första stycket, nättariffen utformas med hänsyn till var påstamnätet en anslutningspunkt är belägen. Med stöd av denna bestämmelse ärnättariffen utformad så, att inmatning i och uttag i norra är billigare än inmatning i norra och uttag i . Skälettill denna utformning är dels att de flesta produktionsanläggningar är belägna i norra , varför den mesta inmatningen sker där, dels att de flestaelanvändare finns i varför det mesta uttaget sker där. Dennaomfattande inmatning respektive uttag innebär att överföring av el från norrtill söder måste ske i betydande omfattning. Denna omfattande överföring ställer stora krav på stamnätets kapacitet och orsakar också stora nätförluster. Föratt uppmuntra till inmatning i och uttag i norra är sådaninmatning och sådana uttag billigare än vid det motsatta förhållandet.Den ändring som sker i första stycket innebär att bestämmelsen om en samladskälighetsbedömning anpassas till den nya huvudregeln om utformning avnättariffer som anges i 4 kap. 1 §.Det nya andra stycket utgjorde tidigare paragrafens tredje stycke.I detta stycke anges hur skälighetsbedömningen av nättariffen på enutlandsförbindelse, som innehas av stamnätsinnehavaren, skall gå till. Ävendenna bestämmelse anpassas nu till den nya huvudregeln om utformning avnättariffer som anges i 4 kap. 1 §.Det nya tredje stycket utgjorde tidigare paragrafens andra stycke.Bestämmelsen utgör grunden för att via nättariffen skall kunnatäcka de kostnader för systemansvaret för el som inte skall betalas av en visskund eller kundkategori. Bestämmelsen får nu en ändrad lydelse på så sätt attden verksamhet som är förknippad med systemansvaret för el skall anses ingå inätverksamheten, dock bara vad gäller den del av verksamheten som inte kanhänföras till en viss kund eller kundkategori. Detta i sin tur innebär att ävendenna verksamhet skall bedömas enligt den nya huvudregeln om utformning avnättariffer som anges i 4 kap. 1 §. utgick man, vidskälighetsbedömningen, från de kostnader som följde av systemansvaret, oavsetthur verksamheten bedrevs. skall man i stället utgå från de objektivaförutsättningarna att bedriva den verksamhet som följer av systemansvaret. Meddet sistnämnda uttrycket avses, något förenklat, de kostnader som kan beräknasuppstå i verksamheten om denna drivs på ett rationellt sätt.Ett nytt fjärde stycke har lagts till i paragrafen. Den nya bestämmelsenmedför att får möjlighet att täcka kostnaderna för sittdeltagande i det europeiska samarbete, som har beskrivits i avsnitt 5.1 vianättariffen. Även denna verksamhet skall nu anses ingå i nätverksamheten. Därmed skall verksamheten bedömas på samma sätt som beskrivits under tredje stycket.13 kap.5 § Beslut av nätmyndigheten enligt 2 kap. 18-20 §§, 3 kap. 3 §, 6--8 §§,11, 14 och 15 §§, 4 kap. 6, 7 och 10 §§ samt 12 kap. 8 och 11 §§, beslut av entillsynsmyndighet enligt 12 kap. 2-4 §§ samt beslut av den systemansvarigamyndigheten om ersättning till den som enligt 8 kap. 2 § beordrats öka ellerminska produktionen av el får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.Regeringen får meddela föreskrifter om överklagande av andra beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen.De beslut som meddelades enligt 3 kap. 11 a § kunde tidigare överklagas hosallmän förvaltningsdomstol. Då nu denna paragraf upphävs tas den bort frånuppräkningen i den aktuella paragrafen.6.