prop · GQ031d3 · 2003-01-01 00:00:00 — I staten som helhet ökar emellertid sjukfrånvaron lika snabbt som på arbetsmarknaden i övrigt. Hos vissa stora statliga arbetsgivare, som t.ex. inom polisväsendet, i skatteförvaltningen samt vid försäkringskassorna finns ett liknande sjukfrånvaromönster som i kommuner och landsting med en snabb ökning inte minst av den arbets- och stressrelaterade ohälsan. Det finns visserligen ett belagt samband mellan den ökande andelen äldre i arbetslivet och ökande långtidssjukskrivningar. Enbart det ökande antalet anställda kan enligt Handlingsplanen för ökad hälsa i arbetslivet (SOU 2002:5) inte förklara ökningen av sjukfrånvaro och förtidspensioneringar. Utvecklingen är enligt regeringens mening även för statens vidkommande alarmerande och utgör både ett arbetsmiljöproblem och ett kompetensförsörjningsproblem. Regionala skillnader i sjukfrånvaron Det finns enligt Handlingsplanen också betydande variationer i sjukfrånvaron mellan olika regioner. Skillnaderna är så stora att de inte kan förklaras genom modeller som enbart vill se sjukfrånvaron som något som orsakas genom individers olika sjukdomsbenägenhet. De regionala skillnaderna låter sig heller inte förklaras fullt ut genom skillnader i bland annat ålder eller näringslivsstruktur. 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 BILAGA 1 Det är tänkbart att den här typen av samband också kan vara giltiga för den statliga sektorn. Regeringen avser mot den ovan angivna bakgrunden att i regleringsbreven uppdra åt några stora rikstäckande myndigheter att undersöka om det föreligger variationer i sjukfrånvaron mellan olika arbetsplatser och regioner även inom staten. Ålder och sjukfrånvaro samvarierar. Det kan därför vara av intresse att i det sammanhanget också jämföra den demografiska utvecklingen i myndigheterna med sjukfrånvaron i olika åldersgrupper m.m. Några myndigheter har, som nämnts i avsnitt 5.2.1, träffat lokala omställningsavtal om användning bl.a. av de frigjorda trygghetsmedlen som syftar till att underlätta för äldre arbetstagare att stanna kvar i arbete och/eller underlätta generationsväxling m.m. Förändringar i åldersstrukturen är som ovan nämnts en viktig orsak till att sjukfrånvaron ökat. Det finns dock anledning att anta att den ökade pressen på medarbetarna bidragit till utvecklingen. Flera myndigheter anför i sina redovisningar att de ser den ökande arbetsbelastningen som ett grundläggande problem i arbetsmiljön. Till viss del kan den självfallet vara en resursfråga. Många myndigheter har, som regeringen anmält även föregående år, vidtagit olika åtgärder i syfte att skapa en förbättrad arbetsmiljö för sina anställda. En vanlig åtgärd är förebyggande arbete i form av friskvård. Några myndigheter har uppgivit att detta kan ske på betald arbetstid. Det är också vanligt med kartläggningar av hur de anställda uppfattar sin arbetsmiljö och arbetssituation som grund för ett vidare arbete med handlingsplaner m.m. har bland annat även erbjudit nyckelpersoner utbildning och certifiering i arbetsmiljöfrågor från företagshälsovården. Bland de myndigheter som särskilt tagit upp frågor om sjukfrånvaron i sina redovisningar kan nämnas , , , , , och flera länsstyrelser. Enligt regeringen kan de nu beskrivna problemen med sjukfrånvaron m.m. motverkas. En viktig nyckel är ett engagerat personligt ledarskap och en rakt igenom mer professionell led- ning av verksamheten. En ökad delaktighet för medarbetarna och ett ökat eget inflytande i arbetet och dess processer är också viktigt. Organisationen måste genomsyras av kunskap om och vilja att ta itu med de problem som kan ha uppstått både i den fysiska och den psyko-soci- ala arbetsmiljön. Förbättringar i arbetsmiljön och arbetsförhållandena kan leda till både minskad sjukfrånvaro och förbättrade arbetsresultat i verksamheten. Regeringen har i avsnitt 6.3 angett att de statliga arbetsgivarna skall verka för en god arbetsmiljö bl.a. i syfte att på lång sikt få ner sjukfrånvaron. Detta mål är ett långsiktigt och generellt inriktningsmål för hela den statliga sektorn. Regeringen har ovan belyst att myndigheternas förutsättningar är olika. I den ekonomiska vårpropositionen (prop. 2001/02:100) framhöll regeringen med anledning av den accelererande sjukfrånvaron att en ökad uppmärksamhet behöver riktas mot de enskilda arbetsplatserna. Regeringen kommer i sin uppföljning i fortsättningen att fokusera på hur myndigheterna hanterar frågor om sjukfrånvaron. Bland annat har minskad sjukfrånvaro som ett strategiskt mål för perioden 2002- 2004. Analyser av sjukfrånvaron skall göras och handlingsplaner som syftar till att minska frånvaron skall utformas. Ett exempel på ett operativt mål är att Södra banregionen skall hålla sjukfrånvaron genom satsningar bl.a. på ett rehabiliterings- och stresshanteringsprogram. Myndigheterna bör enligt regeringens mening i större utsträckning överväga sina möjligheter att sätta egna mål för hur och i vilken takt sjukfrånvaron skall minskas.