prop · GQ0360 · 2003-03-13 00:00:00 — Europol deltog i de brottsförebyggande åtgärder som vidtogs med anledning av införandet av euron . Vidare utvecklades arbetet med hot- och riskanalyser inom prioriterade områden främst narkotikahandel, terrorism, penningtvätt och människohandel. Som en följd av de slutsatser som rådet antog efter terrorhand- lingarna i tidigare samma månad, var Europols terror- ismenhet förstärkt med en särskild expertgrupp för terrorism- bekämpning. Gruppen hade till uppgift att samla in och analysera relevanta upplysningar och underrättelser om aktuella hot samt att utarbeta ett hotbildsdokument på grundval av den mottagna informa- tionen. Gruppens uppgifter har inlemmats i Europols ordinarie terror- ismbekämpning. Avtal om samarbete med ytterligare tredjeländer upprättades och avtal finns nu mellan Europol och ett tiotal tredjeländer samt . Vidare stationerades sambandsmän från Europol bl.a. i och på . Arbetet med att färdigställa den tredje delen av Europols informations- system, det s.k. informationsregistret, har ännu inte slutförts. Det har ställts i utsikt att registret ska kunna tas i bruk tredje kvartalet 2003. De två övriga delarna, analysregistret och indexregistret, finns på plats. Genom beslut av rådet utvidgades Europols behörighet till samtliga de brottstyper som räknas upp i bilagan till Europolkonventionen. Behörigheten omfattar därmed även bl.a. mord, rasism och främlingsfientlighet, bedrägeri, databrott, olaga handel med vapen och ammunition samt miljöbrott. Rådet fattade vidare beslut om vissa ändringar i Europolkonventionen. Ändringarna innebär att Europol kan delta i en stödjande funktion i gemensamma utred- ningsgrupper som inrättas i medlemsstaterna i enlighet med rambeslutet av om gemensamma utredningsgrupper eller enligt konven- tionen av om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater. Ändringarna innebär också att Europol kan anmoda behöriga myndigheter i medlemsstaterna att genomföra eller samordna utredningar i särskilda fall. Ändringarna träder i kraft när samtliga medlemsstater har godkänt dem i enlighet med sina konstitutionella bestämmelser. Inom rådsstrukturen drivs arbetet vidare med att se över och revidera Europolkonventionen i sin helhet. I arbetsgruppen för polissamarbete behandlas alla de olika frågor som faller under polissamarbete i EU med undantag för narkotikabekämp- Under det spanska ordförandeskapet behandlades bl.a. förslag till rekommendationer om brottsbekämpande myndigheters övervakning av Skr. 2002/03:60 privata säkerhetsföretags verksamhet. rådet (9770/02 ENFOPOL 93). Vidare behandlades ett förslag om skydd för offentliga personer som antogs av rådet (02/956/RIF). Under det danska ordförandeskapet behandlades ett förslag till rådsbeslut om gemensamt utnyttjande av medlemsstaternas utstationerade polis- och tullsambandsmän i tredjeland. Det beslutet antogs vid rådets möte (11406/02 ENFOPOL 110). Inom ramen för EU:s polissamarbete lades, liksom föregående år, stor vikt vid olika åtgärder mot terrorism. Ytterligare steg togs för att förbättra informationsutbyte och koordinering. För att konkretisera artikel 4 i rådets gemensamma ståndpunkt (2001/931/GUSP) i vilken det framgår att medlems- staterna ska ge varandra största möjliga bistånd när det gäller att förhindra och bekämpa terrorism, beslutade rådet att varje land ska utse en kontaktpunkt inom sitt polis- respektive åklagarväsende. Medlemsstaterna föreslås också vidta nödvändiga åtgärder för att vid behov kunna starta gemensamma utredningsgrupper. Efter beslut i rådet infördes också en ordning för inbördes utvärdering av de nationella bestämmelserna om bekämpning av terrorism inom ramen för internationella åtaganden. Terrorismsamarbetsgruppens arbete med att ta fram hotbildsanalyser och situationsrapporter har fortsatt . drevs arbetet med frågor och initiativ som i många fall påbörjats under föregående år, bl.a. arbetet med och anslutning till delar av . deltagande godkändes av rådet 2001 och deltagande godkändes (beslut nr. 2002/192/EG). anslutning till Schengens informationssystem (SIS) kommer sannolikt att Arbetet med nästa generation av Schengens informationssystem SIS II fortskred genom kommissionens arbete med att ta fram en ny teknisk plattform. den tekniska plattformen påbörjades och kommer att avslutas under Målet är att systemet ska vara färdigt och att nya stater ska kunna anslutas därefter. Arbetet med att utveckla SIS rörde bl.a. tillgången till SIS för Europol och de nationella medlemmarna av Eurojust. fattades en politisk överenskommelse om att Europol och de nationella medlemmarna skulle ha tillgång till SIS. Frågor om hur omfattande tillgången ska vara och om det praktiska genomförandet kommer att beredas vidare inom rådsstrukturen under En sammanställning av bästa metoder och rekommendationer gjordes för SIS och Sirenekontoren. För viseringshanteringen pågår ett Redan tidigare hade motsvarande sammanställning gjorts Skr. 2002/03:60 om gränskontrollen. Som framgår av den promemoria (2001/02:FPM24) som överlämnades till uppnåddes en politisk överenskommelse inom rådet om ett förslag till beslut om att utvidga artikel 40 i om gränsöverskridande övervakning. Arbetet med att fördjupa samarbetet kring personkontrollen vid EU:s yttre gränser intensifierades . Som framgår av den faktapromemoria (2001/02:FPM58) som överlämnades till presenterade kommissionen ett meddelande om en integrerad kontroll av EU:s yttre gränser. genomförde en studie om en gemensam gränskontrollstyrka, vars resultat presenterades vid en ministerkonferens i . Dessutom genomfördes en workshop om polis- och gränssamarbete under ledning av , och . En rapport utarbetades på grundval av detta arbete och en handlingsplan om samarbete vid de yttre gränserna togs fram. Den antogs av rådet . Betydelsen av att fördjupa gränssamarbetet inom EU underströks även i Europeiska rådets slutsatser från . Enligt handlingsplanen ska samarbetet fördjupas och en rad projekt genomförs kring bl.a. utbildning, riskanalys och utrustning. Vidare ska flera gemensamma insatser genomföras vid de yttre gränserna sjö, land och flygplatser. deltar aktivt i de flesta av projekten och leder tillsammans med ett projekt om gemensam utbildning för gränskontrollpersonal. Dessutom förutskickas i handlingsplanen att två studier ska utföras av kommissionen, dels om genomförbarheten av en gemensam gränskontrollstyrka, dels om fördelningen av det ekonomiska ansvaret för EU:s gränskontroll. Handlingsplanen som helhet ska genomföras och avrapporteras vid i . För att klargöra tullförvaltningarnas framtida roll i den tredje pelaren togs initiativ till att diskutera utformningen av en strategi för rådsarbetsgruppen för tullsamarbete. Härvid kommer den strategi för tullunionen som fastställdes och de målsättningar som finns inom 2007-programmet att beaktas. Arbetet med att genomföra tullinformationssystemet (TIS), vilket avser att underlätta informationsutbytet mellan EU-länderna i syfte att förbättra efterlevnaden av tullbestämmelserna, har fortskridit med bl.a. framtagande av en tillämpningsmanual, utbildning av MS och genom- förande av pilotfaser. Systemet beräknas vara i drift . Ett tilläggsprotokoll till när det gäller ett gemensamt utredningsregister () har förhandlats fram . Rådet förutses ta beslut i ärendet . En handbok, som ska underlätta tullmyndigheternas praktiska tillämp- Skr. 2002/03:60 ning av den s.k. om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar, färdigställdes. kommer även att publiceras elektroniskt. 17Visering, asyl, invandring och annan politik som rör fri rörlighet för personer Högnivågruppen för asyl och migration Rådet inrättade Högnivågruppen för asyl och migrationsfrågor (HLWG) med uppgift att skapa en integrerad gemenskapsstrategi på det asyl- och migrationspolitiska området. Gruppen sorterar såväl under utrikesministrarnas som under migrations- ministrarnas råd och är således pelaröverskridande. Arbetet ska inriktas på situationen i de länder som asylsökande och migranter till huvudsakligen kommer ifrån. Gruppen har utarbetat handlingsplaner för sex ursprungs- och transit- länder; , med närliggande område (Kosovo), , , och . Planerna som antagits av rådet innehåller åtgärder rörande utrikespolitik, utvecklingssamarbete och migrationspolitiskt samarbete. ansvarade för utarbetandet av Somaliaplanen. I slutsatserna från Europeiska rådets möte i slås fast att migrationspolitiken tydligare ska integreras i gemenskapens utrikes- politik. Detta ger en signal till berörda rådet om att genom ett pelar- överskridande arbetssätt stärka migrationspolitiken bl.a. inom ramen för HLWG. har diskussioner förts om hur HLWG fortsättningsvis ska arbeta. Frågor som behandlats är hur genomförandet av de antagna handlingsplanerna ska fortsätta, samt hur HLWG ska bredda sitt arbete till fler länder och regioner som genererar irreguljära migranter. Från svensk sida har , samt förts fram som nya samarbetsområden. driver vidare, tillsammans med flera andra medlemsstater, att HLWG-arbetet måste bli mer flexibelt. Skapandet av ett gemensamt europeiskt asylsystem Direktiv om mottagande av asylsökande nåddes en politisk överenskommelse i rådet angående direktivet om miniminormer för mottagande av asylsökande i medlems- staterna (KOM (2001) 181 slutlig). Det huvudsakliga syftet med direktivet är att garantera asylsökande inom EU ett värdigt mottagande med jämförbara mottagandevillkor i medlemsstaterna. Ett långsiktigt syfte är också att begränsa asylsökandes sekundära förflyttningar då förhoppningen om att finna bättre mot- tagandevillkor i en annan medlemsstat är relevant. Det formella antagandet kommer dock att ske först . Förhandlingarna om kommissionens förslag till rådets förordning som ska ersätta avslutades . Förordningens syfte är att fastställa kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredjeland har gett in i någon av medlemsstaterna (KOM (2001) 447 slutlig). Genom förordningen ska en effektivare och snabbare procedur skapas där bl.a. barns ställning stärks, liksom rätten för familjemedlemmar att få sina asylansökningar prövade av en och samma medlemsstat. Direktiv om flyktingar och alternativt skyddsbehövande Kommissionen lade fram ett förslag till direktiv om miniminormer för när medborgare i tredjeland och statslösa personer ska betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning (KOM (2001) 510 slutlig). Detta direktivförslag syftar till att harmonisera medlemsstaternas lagstiftning och praxis rörande lägsta krav för kvalificering för internationellt skydd samt vilka rättigheter och förmåner som flyktingar och andra personer som behöver internationellt skydd ska ha rätt till i medlemsstaterna. Förslaget bygger Genèvekonvention angående flyktingars rättsliga ställning och dess flyktingdefinition. Vidare föreslås gemensamma regler för andra personer än flyktingar, s.k. alternativt skyddsbehövande. Det handlar om personer som riskerar allvarlig skada i form av dödsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, eller allvarligt hot mot en civilpersons liv eller lem i situationer av internationell eller intern väpnad konflikt. Beredningen var vid utgången av december ännu inte avslutad. Enligt slutsatserna från i ska direktivet vara antaget senast före utgången av . förhandlingarna framhållit vikten av att icke-statlig förföljelse och Skr. 2002/03:60 förföljelse på grund av sexuell läggning inkluderas i flyktingbegreppet. 17.3Harmonisering av den europeiska migrationspolitiken Direktiv om fri rörlighet för EU-medborgare och deras familjemedlemmar pågick fortfarande de förhandlingar som inleddes om ett direktiv gällande unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorium (KOM (2001) 257 slutlig). Förslaget har till syfte dels att förenkla och vidareutveckla rätten till fri rörlighet, dels att ersätta befintliga direktiv och förordningar inom området med ett samlat direktiv. Grundprincipen är att unionsmedborgarna ska kunna röra sig fritt mellan medlemsstaterna på ungefär samma villkor som när de egna medborgarna byter bostad eller arbetsplats i de egna länderna. presenterade kommissionen ett ändrat förslag till direktiv om rätt till familjeåterförening (KOM (2002) 225 slutlig). Det nya förslaget tar större hänsyn till medlemsstaternas nuvarande lagstiftningar och system. De anhöriga som enligt direktivet ska ha rätt till familjeåterförening är makar och barn . För övriga anhöriga finns inga bindande regler, utan det lämnas åt varje medlemsstat att avgöra i vilken mån dessa ska beviljas återförening. Enligt slutsatserna från Europeiska rådets möte i ska direktivet antas . Direktivet om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare Direktivet om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgare syftar till att ge tredjelandsmedborgare som varit bosatta i en medlemsstat rättigheter som är jämförbara med EU-medborgarnas rättigheter. Under vissa förutsättningar ska dessa tredjelandsmedborgare bl.a. kunna bosätta sig i en annan medlemsstat (KOM (2001) 127 slutlig). Denna särskilda status kommer för svensk del att innebära ett komplement till dagens permanenta uppehållstillstånd och svenska medborgarskap. Det kan konstateras att flera medlemsstater anser att förslaget är för långtgående och borde göras mer restriktivt. Ett antal centrala bestämmelser diskuterades på ministernivå . Enligt slutsatserna från Europeiska rådets möte i ska direktivet antas . Åtgärder mot olaglig invandring Kommissionen lade fram ett meddelande om en gemensam politik om olaglig invandring (KOM (2001) 672 slutlig). Syftet med meddelandet var att presentera en sammanhållen och gemensam politik, som skulle kräva gemensamma insatser från På grundval av meddelandet antog rådet den 28 februari en handlingsplan mot olaglig invandring och människohandel. Handlingsplanen är omfattande och täcker en rad delmoment: viserings- politik, informationsutbyte, förebyggande åtgärder, åtgärder vid gräns- kontroll samt återvändandepolitik. Därutöver antogs rådsslutsatser om konkreta åtgärder för att bekämpa olaglig invandring. Frågan om olaglig invandring samt unionens bristande framsteg i förhållande till målsättningarna från Europeiska rådets möte i uppmärksammades även vid Europeiska rådets möte i och frågorna fick förnyat politiskt En färdplan för uppföljning av slutsatserna från och som innehåller tidsramar för när olika åtgärder ska vara genomförda, drevs frågan vidare genom att tidigare initiativ följdes upp. I den ovan nämnda övergripande handlingsplanen mot olaglig invandring efterfrågas snabba framsteg i fråga om transitering och återtagande, identifiering av irreguljära invandrare, resehandlingar för återvändande- ändamål och gemensamma normer för återvändandeförfaranden. Kommissionen presenterade två dokument som innehåller gemensamt återvändandeprogram för personer som vistas olagligt, dels en grönbok (KOM (2002) 175 slutlig), dels ett meddelande som bygger på grönboken (KOM (2002) 546 slutlig). I kommissionens meddelande uppmanas rådet att anta ett återvändandeprogram i enlighet med slutsatserna från Programmet (14673/02 MIGR 125) antogs av I programmet anges ett antal åtgärder, särskilt i fråga om operativt samarbete, som kräver ett tydligare åtagande av medlemsstaternas verkställande myndigheter. Kommissionens arbete med att förhandla återtagandeavtal för gemen- skapens räkning fortsatte. I ett återtagandeavtal fastställs vilka procedurer och kriterier som ska gälla för att parterna ska återta en person som vistas irreguljärt på något av parternas territorium. getts mandat att förhandla med , , , , , , , , , och . Förhandlingarna med och är slutförda. Arbetet med att öka harmoniseringen av viseringspolitiken inom EU och Schengenstaterna fortsätter. Rådet antog en förordning (EG) nr 333/02 om införandet av en enhetlig utformning av viseringar och uppehållstillstånd. Medlemsstaterna ska ha infört detta enhetliga formulär efter beslutet. Vidare antogs en ny version av de gemensamma konsulära anvisningarna. I dessa anges att ett harmoni- serat formulär för ansökan om visering ska tas i bruk (beslut /354/EG, 2002/585/EG och 2002/586/EG). I handlingsplanen mot olaglig invandring anges att ett europeiskt identifieringssystem för viseringar ska inrättas. Bland annat föreslås att en databas för detta ändamål inte bör begränsa sig till beviljade viseringar. Den bör också innehålla uppgifter om ännu inte behandlade ansökningar samt om avslagna viseringar. Vidare fastslås att systemet kan innehålla information som efterfrågas, såsom t.ex. personuppgifter, digitalt foto, eller biometriska data. Kommissionen har fått i uppdrag att lägga fram en genomförbarhetsstudie gällande dessa frågor. En delrapport planeras till början av 2003 och slutrapporten förväntas . Vid Europeiska rådets möte i beslutades att ge högsta prioritet åt bekämpning av missbruk av viseringar i samband med terroristhandlingar. Det anges att ett snabbt informationsutbyte om misstänkta personer och falska dokument är en viktig del i detta samarbete. Olika förslag diskuterades om att bl.a. förenkla bestämmel- serna när det gäller gränspassage mellan ett tredjeland och en medlems- stat, när resorna är av regelbunden karaktär. Vid ministermötet för rättsliga och inrikes frågor antogs, på förslag från ordföranden, rådslutsatser om integration. Rådslutsatserna (12621/02 MIGR 88) angav, förutom allmänt syfte och inriktning för integrationen av invandrare och flyktingar, vikten av att skapa ett nätverk på expertnivå för utbyte av erfarenheter och samverkan kring integra- tionsfrågor inom EU. Detta nätverksarbete kommer troligtvis igång , bl.a. genom att medlemsstaterna ska utse särskilda kontaktpunkter för integrationsfrågorna. Vid det Europeiska rådets informella möte i uppmanades rådet och kommissionen att gemensamt ta fram en handlingsplan för att förbättra unionens förmåga att skydda befolkningen och möta konsekvenserna av nukleär, radiologisk, biologisk och kemisk (NRBC) terrorism. bedrevs ett omfattande tvärsektoriellt Skr. 2002/03:60 arbete i avsikt att sammanställa planen. Resultatet blev ett politiskt dokument som syftar till att förbättra samordningen mellan unionens olika instrument för att förebygga och begränsa skador i händelse av en terroristattack med massförstörelsevapen. Den gemenskapsmekanism för samordning av katastrofinsatser som inrättades 2001 (beslut /792/EG, Euratom) sattes i bruk . Kommissionen använde sig av ett intensivt genomförandeprogram på olika nivåer för att säkerställa ett aktivt deltagande av medlemsstaterna och ett optimalt genomförande av mekanismen. De två första övningarna som genomfördes inom ramen för mekanismen lade tonvikten på NRBC- händelser. redovisade till EU, i enlighet med beslutet om mekanismen, de resurser som kan ställas till förfogande vid en katastrof inom eller utanför unionen samt inom ramen för EU:s krishanteringsför- måga (se avsnitt 7.3). DEL 5 SYSSELSÄTTNING OCH SOCIALPOLITIK, HÄLSO- OCH SJUKVÅRD, 19 Tillväxt och sysselsättning 19.1Prioriterade verksamheter och mål Sysselsättningsfrågan har fått en alltmer framskjuten plats i EU:s arbete. Regeringen prioriterar sysselsättningssamarbetet högt. EU:s gemen- samma sysselsättningsstrategi tog sin början i och med att stats- och regeringscheferna antog Amsterdamfördraget och syssel- sättningssamarbetet fördragsfästes. Syftet med sysselsättningssamarbetet är att främja en anpassningsbar arbetskraft och en arbetsmarknad mottaglig för ekonomiska förändringar. Vid i beslutades om gemensamma mål för sysselsättningen i EU. Behovet av en integrerad och samman- hållen politik för tillväxt och sysselsättning underströks och ett stort antal åtaganden inom flera politikområden gjordes. Enighet nåddes även om målet full sysselsättning samt ett nytt strategiskt mål ; att göra unionen till världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade region, med möjlighet till hållbar ekono- misk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning. Som delmål för sysselsättningen fastställdes att av befolkningen i arbetsför ålder, av kvinnorna och av de äldre ska vara sysselsatta . Ytterligare ett delmål fastställdes vid i . ska av befolkningen i arbetsför ålder och av kvinnorna vara sysselsatta. har sysselsättningsstrategin varit i kraft och en ut- värdering av strategin har genomförts både nationellt (, 3, 5 och slutrapport projekt 2 och 4 samt slutrapport projekt 6) och på EU-nivå (KOM (2002) 416, fakta- promemoria 2002/03:FPM01). Kommissionen konstaterar i sin utvär- dering att förändringarna på arbetsmarknaderna i delvis har varit strukturella. Den strukturella arbetslösheten har minskat, tillväxten är mer sysselsättningsvänlig och arbetsmarknaden svarar snabbare på ekonomiska och sociala förändringar än tidigare, men det är oklart till hur stor del detta är resultatet av sysselsättningsstrategin. 2002/03:60 Utvärderingen visar däremot att strategin har haft effekt på medlemsstaternas utformning av sysselsättningspolitiken då medlems- staterna i större utsträckning bedriver en aktiv arbetsmarknadspolitik, insatser görs för att öka kvaliteten i arbete, skatte- och bidragssystemen har delvis reformerats, livslångt lärande bedrivs i ökad utsträckning och insatserna för att förbättra jämställdheten mellan kvinnor och män har intensifierats. Resultatet från utvärderingen av sysselsättningsstrategin ligger till grund för arbetet med att utforma den framtida strategin . Sysselsättningssamarbetet inom EU är en svensk profilfråga som prioriteras högt av regeringen. välkomnar i stort kommis- sionens meddelande om utvärderingen och anser att bedömningen av de framsteg som gjorts av sysselsättningsstrategin är adekvat. anser att fördraget bör vara utgångspunkten i arbetet med att formulera den framtida sysselsättningsstrategin. verkar för att den framtida strategin ska fokusera på de viktigaste nyckelområdena för att skapa fler och bättre jobb och uppnå sysselsättningsmålen. En bred syn på sysselsättningspolitiken är nödvändig för att öka sysselsättningen. Flera politikområden måste samverka och strukturomvandlingar uppmuntras för att målen ska nås. Dessutom är det av stor betydelse att strategin förenklas och effektiviseras, särskilt mot bakgrund av utvidgningen och de strategiska Lissabonmålen. Rationalisering av processerna och dess effekter på sysselsättningssamarbetet har det ekonomisk-politiska samarbetet i EU diskuterats mot bakgrund av slutsatserna från i om att pro- cesserna bör rationaliseras, effektiviseras och förenklas. minst viktigt i ljuset av utvidgningen och de strategiska Lissabonmålen. antog och rådet för sysselsättning och socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor en rapport om strömlinjeformning (Streamlining Joint Report 14492/2002 fakta- promemoria 2002/03:FPM09). Den nya modellen, som träder ikraft från och med 2003, innebär bl.a. att riktlinjerna ska gälla i princip och att fokus på genomförande ska öka. Stats- och regeringscheferna kommer vid vårtoppmötena få en tydligare roll i att granska politiken som förts och att ge politisk vägledning inför kommande års arbete. modellen innebär också att sysselsättningsstrategin synkroniseras i tid med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. blir tydligare i och med att ett s.k. riktlinjepaket kommer och att uppföljning av politiken sker . Den nya modellen innebär att sysselsättningsriktlinjer och rekommendationer föreslås , beslutas av rådet efter att ha noterats av och att medlemsstaterna tar fram nationella handlingsplaner . Granskningen av de nationella handlingsplanerna kommer att ske under slutet av året och den gemensamma sysselsättningsrapporten antas av rådet i början av följande år som en del av kommissionens s.k.