prop · GR0312 · 2003-09-30 00:00:00 — Enligt punkten c skall med datorsystem avses en apparat eller grupp av sammankopplade apparater eller apparater som står i samband med var- andra, där en eller flera av dem, enligt ett program, utför automatisk da- tabehandling. Enligt punkten d skall med juridisk person avses varje enhet som har denna ställning enligt tillämplig lagstiftning, med undantag för stater el- ler andra offentliga organ vid utövande av de befogenheter som de har i egenskap av statsmakter samt offentliga internationella organisationer. Betydelsen av dessa definitioner för svensk lagstiftning behandlas ned- an i samband med de artiklar där definitionerna används. 4.4Artikel 2 Brott som har samband med sexuellt utnyttjande av barn I artikel 2 anges vilka brott som har samband med sexuellt utnyttjande av barn och som skall vara straffbara i medlemsstaterna. Enligt artikeln skall varje medlemsstat vidta nödvändiga åtgärder för att straffbelägga följan- de avsiktliga handlingar: a) Att tvinga ett barn till prostitution eller deltagande i pornografiska föreställningar, eller att dra av eller på något annat sätt utnyttja ett barn för sådana ändamål. b)Att rekrytera ett barn till prostitution eller deltagande i pornografis- ka föreställningar. c)Att ägna sig åt sexuell aktivitet med ett barn, om (i)tvång, våld eller hot brukas, eller (ii)pengar eller andra former av betalning eller ersättning lämnas som betalning för barnets sexuella aktivitet, eller (iii)missbruk av en erkänd förtroendeställning eller av makt eller inflytande över barnet förekommer. Svensk rätt innehåller ett flertal bestämmelser som kan bli tillämpliga på förfaranden som anges i artikel 2. För människohandel för sexuella ändamål döms, enligt 4 kap. 1 a § , den som med användande av olaga tvång, vilseledande eller något annat sådant otillbörligt medel förmår någon att bege sig eller låta sig transporteras till ett annat land i syfte att personen där skall utsättas för våldtäkt, grov våldtäkt, sexuellt tvång, grovt sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande, grovt sexuellt utnyttjande, sexuellt utnyttjande av underårig eller grovt sexuellt utnyttjande av underårig enligt 6 kap. 1, 2, 3 eller 4 § samma balk, utnyttjas för tillfälliga sexuella förbindelser eller på annat sätt utnyttjas för sexuella ändamål. För samma brott döms också den som tar emot, transporterar eller inhyser en person som kommit till ett land under angivna förhållanden, om det sker med användande av sådant otillbörligt medel och i sådant syfte som anges där. Om gärningen be- gåtts mot en person som inte har fyllt krävs inte att något otill- börligt medel använts. Straffet är fängelse i lägst två och högst . Om brottet är mindre grovt döms till fängelse i högst . Försök, förbere- delse och stämpling till människohandel för sexuella ändamål är också straffbelagt. Människohandelsbestämmelsen tar sikte på sådan handel som syftar till olika former av sexuell exploatering av människor. Vad som avses är vanligen prostitution men även andra slags sexuella utnyttjanden såsom uppträdande på en sexklubb eller medverkan i en pornografisk film om- fattas. I detta sammanhang kan nämnas att en departementspromemoria avses remitteras med förslag på lagändringar som be- döms nödvändiga för att skall kunna tillträda det fakultativa pro- tokollet till angående handel med barn, barnprosti- tution och barnpornografi, det inom FN utarbetade protokollet om före- byggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, sär- skilt kvinnor och barn samt kunna genomföra det inom EU upprättade rambeslutet om åtgärder för att bekämpa människohandel. Inom ramen för det arbetet övervägs en utvidgning av människohandelsbrottet till att avse även människohandel som inte är gränsöverskridande och männi- skohandel som syftar till andra former av exploatering, t.ex. tvångsarbe- te. För olaga tvång döms, enligt 4 kap. 4 § , den som genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar annan att göra, tåla eller underlåta något. Detsamma gäller om någon med sådan verkan övar tvång genom hot att åtala eller ange annan för brott eller att om annan lämna menligt meddelande, om tvånget är otillbörligt. Straffet är böter eller fängelse i högst . Är brottet grovt är dock straffet fängelse i lägst och högst . Vid bedö- mande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningen innefat- tat pinande till bekännelse eller annan tortyr. Försök och förberedelse till olaga tvång som är grovt är straffbart. Om någon lyfter vapen mot annan eller eljest hotar med brottslig gär- ning på sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla allvarlig fruktan för egen eller annans säkerhet till person eller egendom, döms, enligt 4 kap. 5 § , för olaga hot till böter eller fängelse i högst . Är brottet grovt, döms till fängelse, lägst och högst . Att tvinga någon till sexuellt umgänge kan bedömas som våldtäkt, grov våldtäkt, sexuellt tvång eller grovt sexuellt tvång enligt vad som anges i 6 kap. 1 och 2 §§ . Straffskalorna är för våldtäkt fängelse i lägst två och högst eller, om brottet är att anse som mindre allvarligt, fängelse i högst , för grov våldtäkt fängelse i lägst fyra och högst , för sexuellt tvång fängelse i högst och för grovt sexuellt tvång fängelse i lägst och högst . Försök, förberedelse och stämpling till våldtäkt och grov våldtäkt är, lik- som underlåtenhet att avslöja sådant brott, straffbart. Försök till sexuellt tvång och grovt sexuellt tvång är också straffbart. För sexuellt utnyttjande döms, enligt 6 kap. 3 § , den som förmår någon annan till sexuellt umgänge genom att allvarligt missbruka hans eller hennes beroende ställning. Detsamma gäller den som har sexu- ellt umgänge med någon annan genom att otillbörligt utnyttja att denna person befinner sig i vanmakt eller annat hjälplöst tillstånd eller lider av en psykisk störning. Straffet är fängelse i högst . Om brottet är att anse som grovt döms dock för grovt sexuellt utnyttjande till fängelse i lägst och högst . Försök till sexuellt utnyttjande och grovt sexuellt utnyttjande är straffbart. För sexuellt utnyttjande av underårig döms, enligt 6 kap. 4 § brottsbal- ken, den som har sexuellt umgänge med någon som är och som är avkomling till eller står under fostran av honom eller henne eller för vars vård eller tillsyn han eller hon har att svara på grund av en myn- dighets beslut. Detsamma skall gälla om någon, utan att gärningen faller under bestämmelserna i 13 §§, har sexuellt umgänge med barn . Straffet är fängelse i högst . Om brottet är att anse som grovt skall dock dömas för grovt sexuellt utnyttjande av underårig till fängelse i lägst två och högst . Försök, förberedelse och stämpling till grovt sexuellt utnyttjande av underårig är, liksom underlåtenhet att avslöja så- dant brott, straffbart. Vidare är försök till sexuellt utnyttjande av under- årig straffbart. Av 6 kap. 6 § framgår att den som i annat fall än som av- ses i ovanstående bestämmelser i 6 kap. , har samlag med eget barn eller dess avkomling, kan dömas för sexuellt umgänge med avkomling till fängelse i högst . Vad som sagts gäller dock inte för den som förmåtts till gärningen genom olaga tvång eller på annat otillbörligt sätt. För sexuellt ofredande döms, enligt 6 kap. 7 § , den som i annat fall än som avses förut i kapitlet, sexuellt berör barn eller förmår barnet att företa eller medverka i någon handling med sexuell innebörd. För samma brott döms även den som genom tvång, förledande eller annan otillbörlig påverkan förmår någon som har fyllt femton men inte att företa eller medverka i en handling med sex- uell innebörd, om handlingen är ett led i framställning av pornografisk bild eller utgör en posering i annat fall än när det är fråga om framställ- ning av en bild. För brottet är stadgat böter eller fängelse i högst . För koppleri döms, enligt 6 kap. 8 § , den som främjar el- ler på ett otillbörligt sätt ekonomiskt utnyttjar att annan har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. Om en person som med nyttjande- rätt har upplåtit en lägenhet får veta att lägenheten helt eller till väsentlig del används för tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning och inte gör vad som skäligen kan begäras för att få upplåtelsen att upphöra, skall han eller hon, om verksamheten fortsätter eller återupptas i lägenheten, anses ha främjat verksamheten. Straffet är fängelse i högst . Är brottet grovt skall dock, enligt 6 kap. 9 § , dömas för grovt koppleri till fängelse i lägst två och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om den som har begått gärningen främjat tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning i större omfattning eller hänsynslöst utnyttjat annan. Försök, förberedelse och stämpling till grovt koppleri är, liksom underlåtenhet att avslöja sådant brott, straffbart. Försök till koppleri är också straffbart. För förförelse av ungdom döms, enligt 6 kap. 10 § , den som genom att utlova eller ge ersättning skaffar eller söker skaffa sig tillfälligt sexuellt umgänge med någon som är till böter eller fängelse . 6 kap. 11 § innehåller en särskild bevislättnadsregel som anknyter till de föregående bestämmelserna i kapitlet om ansvar för gär- ning som begåtts mot en person under viss ålder. Enligt paragrafen skall ansvar även ådömas den som inte insåg men hade skälig anledning att anta att barnet uppnått sådan ålder. Enligt arbetsmiljölagen (1977:1160) får en minderårig inte anlitas till eller utföra arbete på sätt som medför risk för skadlig inverkan på den minderåriges hälsa eller utveckling (5 kap. 3 § första stycket). Med min- derårig avses den som inte har fyllt (5 kap. 1 §). Det strider således mot nämnda lag att utnyttja barn genom att anlita dem för arbete på sexklubb. Detsamma gäller om barn utnyttjas som fotomodeller för pornografiskt material eller anlitas på massageinstitut eller poseringsateljéer. har möjlighet att ingripa med föreläggande eller förbud i fall då en minderårig har arbetsuppgifter av sådant slag som avses i 5 kap. 3 § (7 kap. 7 §). Den som bryter mot ett sådant föreläggande eller förbud kan dömas till böter eller fängelse i högst (8 kap. 1 §). Av 2 kap. 14 § ordningslagen (1993:1617) framgår att offentlig till- ställning som utgör pornografisk föreställning inte får anordnas. Enligt förarbetena till den lagen avses med pornografisk föreställning en före- ställning med levande aktörer, där sexuella situationer eller händelseför- lopp framställs på ett ohöljt och utmanande sätt. För frågan om en före- ställning skall anses vara pornografisk är de sexuella inslagens karaktär och omfattning av betydelse. I begreppet får också anses ingå att det pri- Prop. 2003/04:12 mära syftet med föreställningen skall vara att förmedla pornografi. staka inslag av striptease eller liknande framställningar i t.ex. en teater eller varietéföreställning gör inte föreställningen pornografisk (prop. 1973:115 s. 108). Vid införande av förbudsbestämmelsen i ordningslagen sades att förbudet även omfattar enskild posering, om den kan anses ut- göra eller vara en del av en tillställning, som anordnas på sådant sätt att allmänheten äger tillträde (prop. 1981/82:187 s. 73). Den som uppsåtli- gen eller av oaktsamhet anordnar en offentlig tillställning i strid mot för- budet i 2 kap. 14 § ordningslagen kan dömas till böter eller fängelse . Reglerna om anstiftan och medhjälp i 23 kap. är tillämp- liga i fråga om samtliga svenska ansvarsbestämmelser som angivits ovan i avsnittet. Samtliga gärningar faller också under allmänt åtal. Under avsnitt 6.2 behandlas frågan om eventuella lagstiftningsåtgärder i anledning av rambeslutets bestämmelser i denna del. Enligt artikel 3 punkten 1 skall varje medlemsstat vidta nödvändiga åt- gärder för att straffbelägga följande avsiktliga handlingar, oavsett om de utförs med hjälp av ett datorsystem eller inte, när de begåtts orättmätigt: a)Framställning av barnpornografi. b)Distribution, spridning eller överföring av barnpornografi. c)Utbjudande eller tillhandahållande av barnpornografi. d)Förvärv eller innehav av barnpornografi. Enligt punkten 2 får en medlemsstat göra undantag från straffrättsligt ansvar för sådana handlingar avseende barnpornografi a)som aves i artikel 1 b (ii), när den verkliga människa som ser ut att vara ett barn i själva verket var eller äldre vid avbildningstillfäl- let, b)som avses i artikel 1 b (i) och (ii), när det gäller framställning och innehav, om bilder på barn som uppnått sexuell myndighetsålder fram- ställs och innehas med dessa personers medgivande och endast för deras privata bruk. Även när det fastställs att ett medgivande har förelegat, skall detta inte anses giltigt om t.ex. högre ålder, mogenhet, position, ställning, erfarenhet eller offrets beroende av förövaren har missbrukats för att uppnå detta medgivande, c)som avses i artikel 1 b (iii), när det fastställs att en persons fram- ställning och innehav av det pornografiska materialet endast sker för pri- vat bruk, om inget pornografiskt material som avses i artikel 1 b (i) och 1 b (ii) har använts för dess framställning, och förutsatt att handlingen inte medför någon risk för spridning av materialet. Enligt svensk rätt är i stort sett all befattning med barnpornografi krimi- För barnpornografibrott döms, enligt 16 kap. 10 a § brottsbal- ken, den som 1. skildrar barn i pornografisk bild, 2. sprider, överlåter, upplåter, förevisar eller på annat sätt gör en sådan bild av barn tillgänglig för någon annan, 3.förvärvar eller bjuder ut en sådan bild av barn, 4.förmedlar kontakter mellan köpare och säljare av sådana bilder av barn eller vidtar någon annan liknande åtgärd som syftar till att främja handel med sådana bilder, eller 5.innehar en sådan bild av barn. Detsamma gäller den som i yrkesmässig verksamhet eller annars i för- värvssyfte av oaktsamhet sprider en barnpornografisk bild. Med barn avses en person vars pubertetsutveckling inte är fullbordad eller som, när det framgår av bilden och omständigheterna kring den, är . Straffet för barnpornografibrott är fängelse i högst , eller, om brottet är ringa, böter eller fängelse . För grova upp- såtliga brott döms för grovt barnpornografibrott till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om det har begåtts yrkesmässigt eller i vinstsyfte, utgjort ett led i brottslig verksamhet som utövats systematiskt eller i större om- fattning, avsett en särskilt stor mängd bilder eller avsett bilder där barn utsätts för särskilt hänsynslös behandling. Försök till uppsåtligt barnpornografibrott är, om brottet inte är ringa, straffbart, liksom försök eller förberedelse till grovt barnpornografibrott. Även anstiftan och medhjälp är straffbart i enlighet med vad som anges i 23 kap. . Brottet faller under allmänt åtal. Undantag från kriminaliseringen görs endast för hantverksmässig framställning och efterföljande innehav av teckningar och liknande som inte är avsedda att göras tillgängliga för andra samt för gärningar som med hänsyn till omständigheterna är försvarliga. Utrymme för att anse gärningar som försvarliga är litet. Undantaget för försvarliga gärningar tar primärt sikte på sådana innehav som kan vara nödvändiga för nyhets- förmedling, forskning och opinionsbildning (se betänkande 1998/99:KU4 s. 56). Om skildringar av barn i pornografisk bild förs in eller ut ur döms enligt lagen (1998:1443) om förbud mot införsel och utförsel av barnpornografi för brott mot lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Straffet för smuggling är böter eller fängelse eller, i ringa fall, penningböter. För grov smuggling är straffet fängelse i lägst och högst . För försök till smuggling samt för försök, förberedelse och stämpling till grov smuggling döms till ansvar enligt 23 kap. brotts- balken. Brotten faller under allmänt åtal. Även anstiftan och medhjälp är straffbart. Den vidsträckta svenska kriminaliseringen av olika befattningar med barnpornografi har möjliggjorts genom att barnpornografibrottet har flyt- tats ut från mediegrundlagarnas, dvs. tryckfrihetsförordningen och ytt- randefrihetsgrundlagen, tillämpningsområden. Alla tidigare bestämmel- ser om barnpornografi i dessa grundlagar har upphävts. Av mediegrund- lagarna framgår numera uttryckligen att de inte är tillämpliga på skild- ringar av barn i pornografisk bild (1 kap. 10 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 13 § yttrandefrihetsgrundlagen). Huvudskälet för detta prin- cipgenombrott och den utvidgade kriminaliseringen är att varje företeen- de av en barnpornografisk bild utgör en straffvärd kränkning av såväl det avbildade barnet som barn i allmänhet. Bestämmelsen gäller bilder av alla slag. Hit hör bilder i tryckta skrifter, tecknade bilder, fotografiska bilder och bilder som förmedlas med TV-teknik eller videogram. Även tecknade bilder med barnpornografiskt motiv omfattas av förbudsregeln. Bestämmelsen omfattar även pornografiska bilder på Internet. En bild kan framställas på olika sätt, exempelvis genom att ett verkligt barn foto- graferas eller filmas eller tecknas av i en verklig situation. Genom olika tekniker kan också mer eller mindre verklighetstrogna artificiella bilder skapas, i regel genom collage eller montage utifrån bilder av verkliga barn. Nya framställningar kan också skapas genom att redan befintliga skildringar mångfaldigas, t.ex. med hjälp av video- eller datateknik (prop. 1997/98:43 s. 163). Ljudupptagningar och framställningar i text utan bilder faller däremot inte inom ramen för det område som har lyfts ut ur grundlagarna. För sådana framställningar som inte kan anses utgöra skildringar av barn i pornografisk bild gäller i stället, inom tryckfrihetsförordningens och ytt- randefrihetsgrundlagens respektive tillämpningsområden, skyddet enligt dessa grundlagar. När det gäller bedömningen av vad som avses med pornografisk bild finns vägledande motivuttalanden. En bild är pornografisk om den, utan att ha några vetenskapliga eller konstnärliga värden, på ett ohöljt och utmanade sätt, skildrar ett sexuellt motiv (prop. 1970:125 s. 79 f.). Straffbarheten begränsas inte till handlingar som uppenbart har en sexu- ell innebörd. Även pornografiska bilder där barn förekommer tillsam- mans med en eller flera vuxna personer som utför sådana handlingar av- ses. Även bilder där barn, t.ex. genom speciella kameraarrangemang, framställs på ett sätt som är ägnat att vädja till sexualdriften utan att det avbildade barnet kan sägas ha deltagit i ett sexuellt beteende vid avbild- ningen kan avses. Dock kan viss försiktighet sägas vara påkallad. All avbildning av nakna barn eller alla bilder där ett barns könsorgan kan urskiljas omfattas inte av straffbestämmelsen, även om sådana bilder skulle kunna stimulera en del människors sexualdrift (prop. Som tidigare nämnts avses med barn enligt bestämmelsen i 16 kap. 10 a § en person vars pubertetsutveckling inte är fullbordad eller som, när det framgår av bilden och omständigheterna kring den, är . Huvudregeln för bedömningen av om en bild föreställer ett barn är således pubertetsutvecklingen, inte åldern. Den som utvecklas sent kan alltså vara att bedöma som barn även efter . Om det redan av bilden och omständigheterna kring bilden, exempelvis mark- nadsföringen, bildtexten eller omslaget till en videofilm framgår att per- sonen i fråga inte fyllt vid fotograferings- eller inspelningstillfället anses han eller hon vara ett barn även efter fullbordad pubertetsutveck- ling. Den nu behandlade regleringen av ålderskravet har fått formen av ett straffrättsligt rekvisit, men den är till stor del närmast att se som en av barnskydd motiverad särskild bevisregel. Den tar sikte på att hindra att viss bevisning anskaffas och förs på ett sätt som typiskt sett är skadligt för barnen som den syftar till att underlätta lagföring av miss- tänkta brott i sådana fall där personernas ålder inte kan bevisas. På detta sätt har man i velat undvika att polis och åklagare skall vara tvungna att identifiera de medverkande personerna och bevisa deras ål- Det är en mycket svår, ofta omöjlig, uppgift. Ett eftersökande och en Prop. 2003/04:12 identifiering samt därpå följande förhör skulle också med största sanno- likhet normalt innebära en ytterligare kränkning av barnet (prop. 1997/98:43 s. 86 f.). Under avsnitt 6.2 behandlas frågan om eventuella lagstiftningsåtgärder i anledning av rambeslutets bestämmelser i denna del. 4.6Artikel 4 Anstiftan, medhjälp och försök Artikel 4 ålägger medlemsstaterna att kriminalisera anstiftan, medhjälp och försök enligt följande. Enligt punkten 1 skall varje medlemsstat vidta nödvändiga åtgärder för att straffbelägga anstiftan och medhjälp till de brott som avses i artiklarna 2 och 3. Enligt punkten 2 skall varje med- lemsstat vidta nödvändiga åtgärder för att straffbelägga försök att begå de handlingar som avses i artikel 2 och artiklarna 3.1 a) och 3.1. b). Enligt den allmänna medverkansbestämmelsen i 23 kap. 4 § gäller ansvar som är föreskrivet för viss gärning inte endast den som har utfört gärningen utan även den som har främjat den med råd eller dåd. Regeln gäller vid alla brottsbalksbrott samt de brott i specialstraffrätten för vilka fängelse är föreskrivet eller för vilka särskild föreskrift finns att medverkan skall bestraffas. Med uttrycket råd eller dåd avses att främjandet skall ha skett med psykiska eller fysiska medel. Enligt normalt språkbruk främjas en gär- ning när någon har gjort något som underlättar eller i vart fall är ägnat att underlätta gärningens utförande. I har dock uttrycket givits en vidare betydelse och kan även innefatta medverkan som inte utgjort någon förutsättning för brottet. Att ett främjande av en gärning är straff- bart såsom medverkan, även om det inte är en betingelse för att gärning- en skall komma till stånd, medför att medverkansansvar kan drabba även den som endast obetydligt bidragit till gärningen. I paragrafens andra stycke föreskrivs att den som inte är att anse som gärningsman skall dömas för anstiftan av brottet, om han har förmått an- nan till utförandet, och annars för medhjälp till detta. Av detta följer att medverkan kan ha tre former enligt svensk rätt; gärningsmannaskap, an- stiftan och medhjälp. Mellan dessa olika former gäller en prioritetsord- ning. Gärningsmannaskap har företräde framför de båda andra medver- kansformerna och anstiftan ses som allvarligare än medhjälp. Varje med- verkande är självständigt ansvarig, dvs. oberoende av om det är möjligt att straffa någon annan medverkande. Ansvaret är dock beroende av att ett brott eller, i den mån det är straffbelagt, försök till brott, objektivt har begåtts. Kravet på subjektiv täckning innebär att medhjälparens uppsåt skall täcka det faktum att han eller hon har främjat en viss gärning med råd eller dåd. Det krävs att medhjälparen har uppsåt i förhållande till de fak- tiska omständigheter som utgör underlag för bedömningen att ett främ- jande föreligger. I paragrafen föreskrivs också att varje medverkande bedöms efter det uppsåt eller den oaktsamhet som ligger honom eller Prop. 2003/04:12 henne till last. I 23 kap. 1 § föreskrivs att den som påbörjat utförandet av visst brott utan att detta kommit till fullbordan skall, i de fall särskilt stadgande givits därom, dömas för försök till brottet om fara förelegat att handlingen skulle leda till brottets fullbordan eller sådan fara endast på grund av tillfälliga omständigheter varit utesluten. I avsnitt 4.4 och 4.5 anges i vad mån bestämmelserna i 23 kap. brotts- balken om anstiftan, medhjälp och försök till brott samt andra osjälvstän- diga brottsformer är tillämpliga i fråga om de straffbud som rambeslutet aktualiserar. Frågor om i vilka avseenden rambeslutets krav på kriminalisering för- anleder lagändringar i behandlas närmare i avsnitt 6.2. 4.7Artikel 5 Påföljder och försvårande omständigheter