prop · GQ0341 · 2003-02-05 00:00:00 — Regeringens proposition 2002/03:41 Ändringar i fiskelagen, m.m. Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås vissa ändringar i fiskelagen (1993:787) och lagen (1994:1709) om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeri- politiken. Fiskelagens bemyndigande att meddela föreskrifter för fiskevården vidgas till att gälla också föreskrifter för fiskets bedrivande. Ändringen syftar till att göra det möjligt för att till gagn för konsumenterna och beredningsindustrin reglera fisket och hanteringen av fisk så att landningar kan ske utspritt över året och så att den fisk som landas är så färsk som möjligt. Det finns också anledning att av regionalpolitiska skäl kunna styra fisket till vissa platser och fördela fisket mellan fiskare. Fiskelagens bestämmelse om skyldighet för fiskare att lämna uppgifter om sina fångster ändras så att det blir klarlagt att i princip allt fiske som sker för försäljning skall rapporteras. Vidare ändras bestämmelserna om yrkesfiskelicens så att licens skall kunna ges för visst fiske. ger en licens fiskaren en generell rätt att fiska all tillåten fisk. Ändringen syftar till ökade möjligheter att bedriva ett småskaligt fiske och främja en föryngring av fiskarkåren. Fiskelagens tillsynsbestämmelser ändras så att befattningshavare vid och ges befogenhet att undersöka båtar och lokaler där det hanteras fisk och få upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. har fisketillsynsmän, och polisen den rätten. Det läggs till en bestämmelse om att polisen skall ge handräckning vid tillsynen om det behövs. Straffmaximum för brott mot fiskelagen och lagen (1994:1709) om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken höjs och om ett brott mot fiskelagen är att anse som grovt skall det dömas till fängelse i Vidare moderniseras och skärps bestämmelsen om Prop. 2002/03:41 normerade böter (böter som bestäms med ledning av fartygets Den typen av böter skall i fortsättningen tillämpas inte bara vid trålfiske utan även vid annat fiske med motordrivna fartyg. Lagen kompletteras med ytterligare administrativa påföljder vid överträdelser. Yrkesfiskelicens och fartygstillstånd skall kunna återkallas . Vid lindrigare överträdelser skall varning kunna meddelas. Vidare skall regeringen kunna föreskriva att en särskild avgift skall tas ut vid landning av en otillåten fångst. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Förslag till ändring i fiskelagen (1993:787)........................ 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1709) om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken......... Ärendet och dess beredning............................................................. Ändringar i fiskelagen, m.m............................................................ Föreskrifter för fiskets bedrivande.................................... och tillsynsansvar m.m....... Särskild avgift vid förbjudna landningar .......................... Konsekvenser för småföretag............................................ 7.2Lagen (1994:1709) om EG:s förordningar om den Bilaga 1 lagförslag .................. Förteckning över remissinstanserna ...................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i fiskelagen (1993:787), 2.lag om ändring i lagen (1994:1709) om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till ändring i fiskelagen (1993:787) Härigenom föreskrivs ifråga om fiskelagen (1993:787) dels att 31 § skall upphöra att gälla, dels att 19, 22, 30, 34, 37, 40 och 41 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas tre nya paragrafer, 40 a, 50 a och 50 b §§, samt närmast före 50 a § en ny rubrik av följande lydelse. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter för fiske- vården som förbjuder eller be- gränsar Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter för fiske- vården och fiskets bedrivande som förbjuder eller begränsar 1.fisket med avseende på vilken fisk som får fångas, 2.användningen av fiskefartyg, fiskemetoder eller fiskeredskap, 3.fiske inom vissa områden eller för vissa ändamål, 4.användningen av redskap, agn, båtar eller annat som kan sprida kräftpest eller någon annan sjukdom. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter för fiskevården som avser förbud mot att behålla fisk som fångats, bearbeta fisk ombord, förvara fisk i sump eller att omlasta, föra i land, föra in i landet eller saluhålla fisk. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldig- het för den som bedriver yrkes- mässigt fiske att lämna uppgifter om Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldig- het för den som innehar yrkes- fiskelicens enligt 30 § eller som utan stöd av sådan licens fiskar för att sälja fångsten att lämna upp- gifter om 1.fiskefartyg, fiskeredskap, fiskemetod, fångst, tid och plats för fångsten, omlastning, landning, försäljning, och 2.andra förhållanden rörande fisket som är av betydelse för tillämpningen av EG:s förordningar om den gemensamma fiskeri- politiken. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att ett fiskefartyg skall ha utrustning som automatiskt via satellit överför information om fartyget. Senaste lydelse 1995:1388. Senaste lydelse 1998:343. Yrkesfiskelicens får beviljas den Yrkesfiskelicens får beviljas den för vars försörjning fisket är av för vars försörjning fisket är av väsentlig betydelse, om fisket har väsentlig betydelse, om fisket har anknytning till svensk fiskeri- anknytning till svensk fiskeri- Licens får beviljas för viss Licensen får avse visst fiske och får beviljas . När en fråga om licens prövas första gången skall tillgången på fisk beaktas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om villkoret angående anknytningen till svensk fiskerinäring. För tillsyn över efterlevnaden av denna lag och föreskrifter meddelade med stöd av lagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer utse fisketillsynsmän. För kontroll av efterlevnaden av För kontroll av efterlevnaden av denna lag och föreskrifter som denna lag och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen samt meddelats med stöd av lagen samt föreskrifter om fisket i EG:s föreskrifter om fisket i EG:s förordningar om den gemensamma förordningar om den gemensamma man som förordnats därtill eller man som förordnats därtill och annan tjänsteman i vars uppgifter det ingår att övervaka efterlev- naden av bestämmelser om fiske annan myndighet i vars uppgifter det ingår att övervaka efterlev- naden av bestämmelser om fiske 1.få tillträde till fartyg, fordon, områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen där fisk och utrustning för fisket förvaras eller hanteras för att där göra de undersökningar och ta de prover som behövs för tillsynen utan att ersättning lämnas, 2.på begäran få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen, och 3.få den hjälp som behövs för tillsynen av den som är föremål för åtgärden. En fisketillsynsman får även ges förordnande att ta egendom i beslag enligt 47 §. skall på be- gäran lämna den hjälp som behövs vid tillsynen. Vid tillsyn för kontroll av efterlevnaden av EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken gäller bestämmelserna i andra stycket också för EG:s institutioner och av institutionerna utsedda inspektörer. 3Senaste lydelse 1998:343. 4Senaste lydelse 1995:1388. 37 §5 Den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.utan lov fiskar i vatten där annan har enskild fiskerätt, 2.utan någon myndighets tillstånd enligt denna lag fiskar där sådant tillstånd behövs, eller 3.sätter ut eller placerar ett fiskeredskap eller en anordning i strid med vad som gäller om fiskådra döms till böter eller fängelse i döms till böter eller fängelse i högst , om inte annat högst , om inte annat följer följer av 41 §. av 41 §. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Den som med uppsåt eller av Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot föreskrifter oaktsamhet bryter mot föreskrifter som meddelats med stöd av 19 §, som meddelats med stöd av 19 §, 20 § första stycket eller 2123 §§ 20 § första stycket eller 2123 §§ döms till böter eller fängelse i döms till böter eller fängelse i högst , om inte annat högst , om inte annat följer följer av 41 §. av 41 §. Till samma straff döms den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken genom otillåtet fiske eller genom att behålla fisk ombord, bearbeta fisk ombord, förvara fisk i sump eller omlasta, föra i land, föra in i landet eller saluhålla fångst i strid mot bestämmelserna eller genom att bryta mot bestämmelser om förvaring av fiskeredskap ombord eller om anmälnings- eller uppgiftsskyldighet. Vad nu sagts gäller bara om inte annat följer av 41 §. Till ansvar enligt första eller andra stycket skall inte dömas om gärningen är ringa. Den som gör sig skyldig till försök eller förberedelse till brott som avses i första stycket döms till ansvar enligt 23 kap. . Om ett brott enligt 37 eller 40 § är att anse som grovt döms till fängelse i högst i andra fall än som avses i 41 § första stycket. Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om det avsåg verksamhet av särskilt stor omfattning, fångst av betydande värde eller fångst ur särskilt skyddsvärda bestånd. 5Senaste lydelse 1998:848. 6Senaste lydelse 1995:1388. 41 §7Den som i ekonomiska zon begår brott enligt 37 eller 40 § döms till böter.Om någon har begått brott enligt Om någon vid fiske i närings- 37 eller 40 § genom att bedriva ett verksamhet har begått brott enligt otillåtet trålfiske skall, om påfölj- 37 eller 40 § genom att bedriva den bestäms till böter, böterna otillåtet fiske eller genom att bestämmas till lägst brista i skyldigheten att lämna och högst ett krontal som mot- uppgift om fisket skall, om gär- svarar etthundra gånger antalet ningen avser verksamhet som hästkrafter (DIN) i motorn på det innefattar användning av fiske- fiskefartyg som använts för bogse- fartyg försett med motor och ring av trålen. påföljden bestäms till böter,böterna bestämmas till ett krontal som motsvarar lägst tio och högst femhundra gånger antalet kilowatt i motorerna på fiskefartyget. Minsta bötesbelopp är ettusen kronor.Återkallelse av licens och tillstånd, varning och landningsavgift50 a §En yrkesfiskelicens får åter- kallas om den har meddelats på grund av felaktiga uppgifter i ansökan eller om licensinneha- varen vid upprepade tillfällen har fällts till ansvar för överträdelse av bestämmelser om fiske.En yrkesfiskelicens och ett så- dant fartygstillstånd som avses i 21 § andra stycket får återkallas , lägst och högst , om inneha- varen av licensen eller tillståndet i samband med yrkesmässigt fiske har fällts till ansvar för en allvarig överträdelse enligt denna lag.I stället för återkallelse får varning beslutas, om det kan anses vara en tillräcklig åtgärd.Ett beslut enligt denna paragraf meddelas av och gäller , om inte annat beslutas. Tiden för återkallelse7 Senaste lydelse 1996:532. räknas från den dag som anges i Prop. 2002/03:41 beslutet, dock tidigast från delgiv- ningen av beslutet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att den som landar en otillåten fångst skall åläggas att betala en särskild avgift. Avgiften skall beslutas av och bestämmas till ett belopp som motsvarar den otillåtna fångstens värde. Om det finns särskilda skäl, skall avgiften få sättas ned eller helt efterges. Denna lag träder i kraft . 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1709) om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken Härigenom föreskrivs att 11 § lagen (1994:1709) om EG:s förord- ningar om den gemensamma fiskeripolitiken skall ha följande lydelse. Till böter eller fängelse i högst Till böter eller fängelse i högst döms den som uppsåtligen uppsåtligen eller av grov oaktsam- eller av grov oaktsamhet bryter mot het bryter mot EG:s förordningar EG:s förordningar om den gemen- om den gemensamma fiskeri- samma fiskeripolitiken eller före- politiken eller föreskrifter med- skrifter meddelade med stöd av delade med stöd av denna lag i denna lag i fråga om 1. uppgiftsskyldighet, 1. uppgiftsskyldighet, 2. kvalitetsnormer och andra be- 2. kvalitetsnormer och andra be- stämmelser för handeln med fisk stämmelser för handeln med fisk Denna lag träder i kraft . 8 Senaste lydelse 1995:1389. Ärendet och dess beredning I regleringsbrevet för fick i uppdrag att redovisa erfarenheterna av den svenska användningen av sanktioner i ärenden om överträdelser av fiskebestämmelserna och att lämna förslag med anledning av redovisningen. Uppdraget gavs mot bakgrund av förordningen (EG) nr 2740/1999 av om fastställande av tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1447/1999 av om att upprätta en förteckning över sådana beteenden som utgör allvarliga överträdelser av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser. har redovisat uppdraget i en rapport daterad . Mot bakgrund av de erfarenheter som redovisas i rapporten föreslår att vissa ändringar görs i fiskelagen (1993:787) och lagen (1994:1709) om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Verkets lagförslag finns i bilaga 1. har härefter i en skrivelse föreslagit ytterligare ändringar i fiskelagen. lagförslag finns i bilaga 2. Rapporten och skrivelsen har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En remissammanställning finns tillgänglig i (Dnr 2001/3901 och 2002/1494). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har på flera punkter riktat kritik mot regeringens förslag och vad gäller den paragraf som reglerar tillfällig återkallelse av bl.a. yrkesfiskelicens har Lagrådet avstyrkt paragrafen i den utformning den fått i remissen. Regeringen återkommer till Lagrådets synpunkter i de följande avsnitten. Utöver de ändringar som föranleds av Lagrådets yttrande har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. De ändringar som föreslår i sin rapport innebär skärpta och utvidgade sanktioner mot överträdelser av fiskelagstiftningen. Förslagen har sin bakgrund i de krav som ställs på som medlem i EU. Av de två viktigaste EG-författningarna på fiskeområdet, rådets förordning (EEG) nr 3760/92 av om ett gemenskapssystem för fiske och vattenbruk (ersatt av rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken) och rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av om införande av ett kontrollsystem för den gemen- samma fiskeripolitiken, följer en skyldighet för medlemsstaterna att med Prop. 2002/03:41 nationella licenssystem och andra bestämmelser reglera fisket och att med kontroll och tillräckliga sanktioner säkerställa att fiskebestäm- melserna följs. När det gäller sanktioner ställs krav på att överträdelser skall beivras med påföljder som effektivt berövar de ansvariga det ekonomiska utbytet av överträdelsen eller framkallar effekter som står i proportion till överträdelsens allvar, i syfte att avskräcka från ytterligare överträdelser av samma slag. Som lämpliga påföljder anvisas böter, beslag av förbjudna fiskeredskap och fångster, beslag av fartyget, tillfälligt stillaliggande för fartyget, tillfällig indragning av licensen och återkallande av licensen. redovisar i sin rapport det svenska sanktionssystemet och hur detta har tillämpats efter EU-inträdet och gör också en jämförelse med förhållandena i andra medlemsländer. Den bedömning verket gör är att det finns brister både med avseende på hur våra sanktionsregler är utformade och hur de tillämpas. Verkets genomgång resulterar bl.a. i följande slutsatser. Vad beträffar sanktionsreglernas utformning ter sig de svenska straffskalorna låga i jämförelse med vad som stadgas i andra medlemsstater. När det gäller tillämpningen är, i likhet med vad som är fallet i vissa andra medlemsländer, de utdömda bötesstraffen låga i förhållande till värdet av den genom överträdelsen åtkomna fångsten. Ett annat tillämpningsproblem är den långa tid som åtgår för att utreda brott mot fiskelagstiftningen med de risker detta innebär att brottet preskriberas innan det har beivrats. Sammantaget finner att det kan ifrågasättas om det svenska sanktionssystemet lever upp till EG- lagstiftningens krav. I skrivelsen från hänvisar till det arbete som pågår med att integrera miljöskyddsfrågorna i fiskeripolitiken. Principen om en sådan integration slogs fast genom 1993. Integrationen kommer till uttryck både i internationella överenskommelser och i nationell lagstiftning. har ett sektorsansvar för miljön och det förutsätts att fiskelagstiftningen skall kunna användas för att bidra till att uppställda miljömål uppnås. 5 Ändringar i fiskelagen, m.m. Föreskrifter för fiskets bedrivande Regeringens förslag: Fiskelagens bemyndigande att meddela före- skrifter för fiskevården vidgas till att gälla också föreskrifter för fiskets förslag: Överensstämmer delvis med regeringens Verket föreslår att begränsningen i lagen, att föreskrifter om hänsyn till naturvårdens intressen inte får vara så ingripande att fisket avsevärt försvåras, bör tas bort. dela föreskrifter för fiskevården bör enligt verket vidgas till att gälla även Prop. andra insjövatten än de . Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran av i anser att föreskriftsrätten beträffande insjövattnen skall återföras till länsstyrelserna. föreslår att en vidgad föreskriftsrätt för skall kompletteras med ett obligatoriskt samrådsförfarande mellan och den berörda . universitet (SLU) befarar att förslaget beträffande begränsningen i bemyndigandet om naturvårdsföreskrifter kan medföra att varje enskilt fall måste underkastas en omfattande prövning med avsevärda kostnader () motsätter sig att begränsningen skall tas bort. att regeringen beaktar det förhållandet att den nämnda begränsningen inte kan tas bort utan vidare med hänsyn till regeringsformens Skälen för regeringens förslag: Fiskelagens bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter för fiskevården fick sin nuvarande utformning genom ett riksdagsbeslut (prop. 1995/96:8, bet. 1995/96:JoU5, rskr. 1995/96:85). Beslutet innebar att bemyndigandet vidgades så att alla föreskrifter som behövs för att reglera fisket skulle kunna meddelas med stöd av fiskelagen. Föreskrifter som är nödvändiga för att reglera marknads- och strukturfrågor på fiskets område kan meddelas med stöd av ett bemyndigande i lagen (1994:1709) om EG:s förordningar om den Redan i samband med ändring av fiskelagen ifrågasattes om inte bemyndigandet till stöd för föreskrifter om fiskevården borde vidgas till att gälla också fiskets bedrivande. regeringen till att avsikten med den då relativt nya lagstiftningen varit att begränsa och förenkla regelverket. Regeringen ansåg det därför inte lämpligt att utvidga föreskriftsrätten till att gälla också fiskets En sådan utvidgning borde enligt regeringens mening förutsätta mycket starkt vägande skäl. Frågan om befogenhet för att meddela föreskrifter för hur fisket skall bedrivas har på nytt aktualiserats. Verket pekar i sin framställning på att den gemensamma fiskeripolitiken innebär krav på medlemsstaterna att vidta också andra åtgärder än sådana som är direkt hänförliga till fiskevården. De åtgärder som åsyftas är närmast nationella föreskrifter som syftar till en hushållning med fiskeresurserna till gagn för konsumenterna och för beredningsindustrin. Det finns möjlighet att genom sådana regler för fisket tidsmässigt jämna ut landningarna av fisk vilket är till fördel för den industri som bereder fisken och gör att man kan undvika att fisk onödigtvis går till foderindustrin eller t.o.m. måste Det är vidare angeläget att fisket bedrivs och att fisken hanteras ombord på ett sätt som säkerställer att den fisk som landas är färsk och kan utgöra råvara för produkter av hög kvalitet. också till sitt ansvar för den regionala utvecklingen. kan göra det motiverat att meddela föreskrifter om särskild tilldelning av fiskeresurser eller att föreskriva att fisket skall delas upp, t.ex. genom individuell kvotfördelning, eller att fisket skall ske inom vissa bestämda områden. Vad anför får enligt regeringens mening anses utgöra tillräckligt starka skäl för att vidga fiskelagens bemyndigande om fiskevårdsföreskrifter till att gälla också föreskrifter för fiskets bedri- vande. Detta ställningstagande innebär självfallet inte annat än att strävan fortfarande skall vara att så långt möjligt begränsa omfattningen av regelverket. Efter mönster i annan lagstiftning, bl.a. skogsvårdslagen (1979:429), infördes i fiskelagen ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om den hänsyn som vid fiske skall tas till naturvårdens intressen. Bemyndigandet innehåller den begränsningen att föreskrifterna inte får vara så ingripande att fisket avsevärt försvåras. Syftet med begränsningsregeln är att markera att föreskrifterna inte får innebära sådana inskränkningar i fisket att utövarna blir berättigade till ersättning. Regleringen är i enlighet med den systematik som valts också för annan lagstiftning om de areella näringarna. Systematiken innebär att ersättningsgrundande ingrepp som görs av naturvårdsskäl regleras i miljölagstiftningen och inte i sektorslagarna. Det saknas anledning att välja någon annan ordning på fiskets område. En begränsnings- bestämmelse bör följaktligen finnas kvar, men det kan finnas skäl att i lämpligt sammanhang överväga om bestämmelsen bör få en annan utformning. När fiskelagen infördes var strävan att så långt möjligt förenkla regelverket och begränsa regelmassan. Av den anledningen redovisade regeringen i propositionen (prop. 1992/93:232 s. 41) vilka föreskrifter som enligt regeringens mening borde meddelas med stöd av bemyndigandet i fiskelagen. Av redovisningen framgår att föreskrifts- rätten skulle komma att begränsas till att gälla för och inte avse annat än fisket i havet och längs kusterna, inbegripet lax- och öringsförande vattendrag upp till första definitiva vandringshindret, samt fisket i , , , och i med dess tillflöden upp till första definitiva vandringshindret. I propositionen anfördes att det givetvis inte helt kunde uteslutas att det uppstår ett behov av att i undantagsfall meddela fiskevårdsföreskrifter också för något annat inlandsvatten än de . Vad som i så fall skulle komma i fråga var att låta meddela sådana föreskrifter för ett visst vatten med särskilt skyddsvärda stammar eller arter. Genom sektorsansvaret för ekologiskt hållbar utveckling har Fiskeri- verket ansvar för den biologiska mångfalden och därmed för ett rikt och varierat fiskbestånd. Detta innebär att verket skall integrera miljöhänsyn och resurshushållning i sin verksamhet och verka för att ekologisk hållbarhet förs framåt i hela fiskerisektorn. Enligt bör förordningen (1994:1716) om fisket, vatten- bruket och fiskerinäringen (fiskeförordningen) ändras så att verket får möjlighet att meddela föreskrifter också för andra inlandsvatten än de till skydd för hotade eller annars skyddsvärda arter. En sådan ändring skulle underlätta för att vidta åtgärder för bevarandet av den biologiska mångfalden och för hållbar utveckling i Det ankommer på regeringen att ställning till i vilken utsträck- Prop. 2002/03:41 ning och på vilket sätt det finns anledning att vidga nuvarande bemyndigande i fiskeförordningen.