prop · GQ03110 · 2003-03-27 00:00:00 — Medlemsstaterna skall säkerställa samtrafik mellan allmänt tillgängliga telenät som uppräknas i bilaga I till direktivet, nämligen det fasta allmänt tillgängliga telefonnätet, förhyrda förbindelser och allmänt tillgängliga mobiltelefonnät i den utsträckning som krävs för att säkerställa samver- kan mellan dessa tjänster för alla användare inom gemenskapen. I direktivet finns även regler om samlokalisering, delning av utrust- ning, nummerportabilitet och förval. Vidare finns regler om rätt för den nationella regleringsmyndigheten att granska samtrafikavtal och regler Prop. 2002/03:110 om hur tvister om samtrafik skall lösas. och rådets direktiv /10/EG av om tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och samhällsomfattande tjänster för telekommunikation i en konkurrensutsatt miljö (taltelefonidirektivet) gäller harmonisering av villkor för öppen och effektiv tillgång till och användning av fasta allmänt tillgängliga telefon- nät och fasta allmänt tillgängliga telefonitjänster på öppna och konkurrensutsatta marknader i enlighet med principerna om tillhanda- hållande av öppna nät (ONP). Syftet är att säkerställa tillgången till fasta allmänt tillgängliga telefonitjänster av god kvalitet inom hela gemenska- pen och att fastställa det utbud av tjänster som alla användare, inbegripet konsumenter, mot bakgrund av särskilda nationella förhållanden, till överkomliga priser skall ha tillgång till inom ramen för samhälls- omfattande tjänster. Direktivet skall, med undantag för vissa regler om abonnentförteckningar, tillgång till telefonisttjänster och nummer- upplysningstjänster, avgiftsfri tillgång till larmtjänster via numret 112, avtal om tjänst och offentliggörande av standardvillkor, inte tillämpas på allmänt tillgängliga nät för mobiltelefoni och allmänt tillgängliga tjänster för mobiltelefoni. Termen fasta allmänt tillgängliga telefoninät specificeras i bilaga I till samtrafikdirektivet. Däri anges att det fasta allmänt tillgängliga telefon- nätet avser det allmänna kopplade telenät som stöder överföring mellan nätanslutningspunkter på fasta ställen av tal och bandbredds audioinformation till stöd för bl.a. taltelefoni, telefaxkommunikation och datakommunikation inom talbandet via modem med en hastighet av lägst 2 400 bit/s. Termen allmänt tillgängliga telefonitjänster omfattar både fasta allmänt tillgängliga telefonitjänster, såsom det definieras i bilaga I till samtrafik- direktivet, och allmänt tillgängliga tjänster för mobiltelefoni i taltelefoni- direktivet. Medlemsstaterna skall säkerställa att varje rimlig begäran om anslutning till det fasta allmänt tillgängliga telefonnätet via fast anslut- ning och tillgång till fasta allmänt tillgängliga telefonitjänster tillmötes- gås av åtminstone en operatör och de får, om det är nödvändigt, i detta syfte utse en eller flera operatörer så att hela deras territorier är täckta. Medlemsstaterna skall vidare enligt direktivet säkerställa att abonnenter har rätt att bli införda i allmänt tillgängliga abonnentförteckningar. Samtliga användare skall ha tillgång till en nummerupplysningstjänst som omfattar alla förtecknade abonnentnummer. Tillhandahållande av den begärda nätanslutningen och dessa avgifter skall följa principerna för kostnadsorientering i bilaga II till ONP-ramdirektivet. och rådets direktiv /13/EG av om gemensamma ramar för allmän auktorisation och individuella till- stånd på teletjänsteområdet (tillståndsdirektivet) gäller förfaranden i samband med beviljande av auktorisation. Det behandlar vidare de vill- Prop. 2002/03:110 kor som är knutna till auktorisation för att tillhandahålla teletjänster, in- begripet auktorisation för att etablera och/eller driva de telenät som krävs för att tillhandahålla tjänsterna, och de villkor som är knutna till sådan auktorisation. Det är frivilligt för medlemsstaterna att tillämpa auktorisationsförfarande för tillhandahållande av teletjänster. Väljer medlemsstaterna att använda ett sådant förfarande gäller att: Auktorisation får endast innehålla de villkor som upptas i bilagan till direktivet. Sådana villkor skall vara sakligt motiverade i förhållande till tjänsten i fråga, icke-diskriminerande, proportionerliga samt genom- blickbara. Medlemsstaterna skall säkerställa att teletjänster och/eller telenät kan tillhandahållas, antingen utan auktorisation eller på grundval av allmän auktorisation som vid behov kan kompletteras med rättigheter och skyl- digheter med individuell bedömning av ansökningar och beslut om indi- viduella tillstånd. Medlemsstaterna skall utforma och tillämpa sina auktorisations- förfaranden så att de underlättar tillhandahållandet av teletjänster mellan medlemsstaterna. Medlemsstaterna får utfärda individuella tillstånd endast i följande syften: För att ge tillståndshavaren tillgång till radiofrekvenser eller num- mer. För att ge tillståndshavaren speciella tillträdesrättigheter till allmän eller privat mark. För att ålägga tillståndshavaren skyldigheter och krav när det gäller obligatoriskt tillhandahållande av allmänt tillgängliga teletjänster och/eller allmänna telenät, inbegripet skyldigheter som kräver att till- ståndshavaren skall tillhandahålla samhällsomfattande tjänster och andra skyldigheter enligt lagstiftningen om tillhandahållande av öppna nät. För att ålägga tillståndshavaren särskilda skyldigheter, i enlighet med gemenskapens konkurrensregler, om tillståndshavaren har ett betydande marknadsinflytande enligt samtrafikdirektivet avseende tillhanda- hållandet av allmänna telenät och allmänt tillgängliga teletjänster. Individuella tillstånd får utfärdas för att tillhandahålla allmänt till- gängliga taltelefonitjänster och för att etablera och tillhandahålla all- männa telenät och andra nät där radiofrekvenser utnyttjas. De villkor, utöver dem som gäller för allmän auktorisation, som i berättigade fall får knytas till individuella tillstånd anges i bilagan. Vidare finns regler om avgifter och kostnader för allmän auktorisation och individuella tillstånd. och rådets direktiv /66/EG av 1997 om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet (teledataskyddsdirektivet) syftar till att sä- kerställa en likvärdig nivå på skyddet för de grundläggande fri- och rät- tigheterna, i synnerhet rätten till privatliv, med avseende på behandling av personuppgifter inom telekommunikationsområdet samt för att säker- ställa fri rörlighet för sådana uppgifter och av teleutrustning och tele- tjänster inom gemenskapen. Bestämmelserna är avsedda att precisera och Prop. 2002/03:110 komplettera det generella dataskyddsdirektivet 96/46/EG samt för att skydda berättigade intressen hos abonnenter som är juridiska personer. Direktivet innehåller bestämmelser om säkerhet i nät och tjänster, tele- hemlighet vid kommunikation, behandling av trafik- och fakturerings- data, specificerade räkningar, nummerpresentation, automatisk vidare- koppling, kataloguppgifter, icke begärda samtal m.m. EG-förordningen om tillträde till accessnät (LLUB-förordningen) och rådets förordning (EG) nr 2887/2000 av om tillträde till accessnät (LLUB-förordningen, Local Loop Unbundling) syftar till att intensifiera konkurrensen och stimulera det tekniska nyskapandet på den lokala marknaden för tillträde. I förord- ningen fastställs harmoniserade villkor för tillträde till accessnät för att på så vis främja ett konkurrensutsatt och vittomfattande utbud av elek- troniska kommunikationstjänster. Förordningen omfattar tillträde till anmälda operatörers accessnät och tillhörande faciliteter. Med anmäld operatör avses varje operatör av fasta allmänt tillgängliga telefonnät som av sina nationella reglerings- myndigheter har anmälts ha ett betydande inflytande på marknaden när det gäller att tillhandahålla fasta allmänt tillgängliga telefonnät och tjänster enligt bilaga I avsnitt 1 i direktiv /33/EG eller direktiv /10/EG. Förordningen omfattar således inte förädlade nätkapacitets- tjänster eller produkter såsom t.ex. s.k. bitströmstillträde (se avsnitt 17.3). Av förordningen framgår dock att tillämpningen av förordningen inte påverkar anmälda operatörers skyldigheter att, i enlighet med gemenska- pens bestämmelser, följa principen om icke-diskriminering vid använd- ning av det fasta allmänt tillgängliga telefonnätet för att till tredje part tillhandahålla tillträdes- och överföringstjänster med hög hastighet på samma sätt som de tillhandahåller dessa till sig själva och sina associe- rade företag. Anmälda operatörer skall ha ett offentligt referenserbjudande om till- träde till sina accessnät och tillhörande faciliteter, vilket skall innehålla åtminstone de punkter som anges i bilagan till förordningen och vara utformat så att mottagaren inte tvingas betala för nätkomponenter eller faciliteter som inte är nödvändiga. Anmälda operatörer skall bevilja rimliga framställningar från berätti- gade tredje parter om tillträde till deras accessnät och tillhörande facili- teter på villkor som är klara och tydliga, rättvisa och icke- diskriminerande. Ansökningar får avslås endast på grundval av objektiva kriterier som hör samman med teknisk genomförbarhet eller nödvändig- heten av att bevara nätverksintegriteten. Anmälda operatörer skall fastställa avgifterna för tillträdet till access- näten och tillhörande faciliteter på grundval av kostnaderna. Nedanstående direktiv på TV-området är genomförda i svensk rätt i huvudsak genom bestämmelser i radio- och TV-lagen (1996:844), lagen (1998:31) om standarder för sändning av TV-signaler och lagen Prop. 2002/03:110 (2000:171) om förbud beträffande viss avkodningsutrustning. regelverk för elektronisk kommunikation ersätter TV-standarddirektivet. Rådets direktiv /552/EEG av om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television (TV utan gränser-direktivet eller TV-direktivet) är ändrat genom Europa- parlamentets och rådets direktiv /36/EG av om änd- ring av rådets direktiv om samordning av bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television. TV-direktivet syftar till att säkerhetsställa fri rörlighet för TV-sänd- ningar inom den Europeiska unionen och ålägger därför medlemsstaterna att säkerställa fri mottagning och förbjuder dem att begränsa vidare- sändning inom sina territorier av TV-sändningar från andra medlems- stater. Det åligger också medlemsstaterna att säkerställa att alla TV- sändningar som sänds av programföretag inom medlemsstatens juris- diktion överensstämmer med den nationella lagstiftningen för TV-sänd- ningar avsedda för allmänheten. I direktivet fastställs vissa minimikrav som måste uppfyllas av medlemsstaternas nationella lagstiftning. Direk- tivet genomförs i svensk rätt genom bestämmelser i radio- och TV-lagen. Enligt TV utan gränser-direktivet skall den ansvariga medlemsstaten vara den som har programföretaget inom sin jurisdiktion. Program- företagets etablering skall vara huvudkriteriet för fastställande av en en- skild medlemsstats jurisdiktion. De materiella reglerna i direktivet innehåller regler för samordning av medlemsstaternas regelverk avseende främjande av produktion och dis- tribution av europeiska program, TV-reklam, sponsring och köp-TV, allmänhetens tillgång till viktiga (sport-)evenemang, skydd av underåriga och allmän ordning samt rätt till genmäle. Syftet med och rådets direktiv /47/EG av om tillämpning av standarder för sändning av televisionssignaler (TV-standarddirektivet) kan sammanfattas i följande huvudpunkter: -Direktivet skall fastställa standarder för TV-sändningar och främja övergången till bredbildsformat. -Direktivet skall underlätta anslutningen av tillbehör till TV-mottagare, bl.a. avkodare, genom fastställande av ett standardiserat gränssnitt mellan TV-mottagaren och avkodaren. -Direktivet skall skapa ett enhetligt regelverk för operatörer av digitala betal-TV-tjänster. Direktivet har genomförts till svensk lag genom lagen om standarder för sändning av TV-signaler. Medlemsstaterna åläggs att vidta lämpliga åtgärder för att främja en Prop. 2002/03:110 snabbare utveckling av avancerade TV-tjänster och att underlätta över- föringen av befintlig bredbilds-TV till digitala överföringsnät som är öppna för allmänheten. Direktivet föreskriver vilka sändningssystem som skall användas (oavsett om fråga är om kabeldistribution, satellitsändning eller markbunden sändning) vid både digital och inte helt digital utsänd- ning av TV. Helt digitala sändningar skall använda ett sändningssystem som har standardiserats av ett erkänt europeiskt standardiseringsorgan. Det anges även att helt digitala nät som är öppna för allmänheten bör vara utformade så att de kan överföra TV-tjänster i bredbildsformat. Vidare uppställs krav på att alla TV-apparater som saluförs eller hyrs ut inom EU och som har en inbyggd bildskärm med en synlig diagonal skall vara utrustade med minst ett öppet gränssnitt (vilket standardiserats av ett europeiskt standardiseringsorgan) som möjliggör enkel anslutning av kringutrustning, särskilt extra avkodare eller digitala mottagare. Direktivet innehåller de villkor som gäller för villkorad tillgång till di- gitala TV-tjänster som tillhandahålls publik i gemenskapen. Således upp- ställs krav på all konsumentutrustning som saluförs, hyrs ut eller på annat sätt tillhandahålls i gemenskapen och som kan avkoda digitala TV-sig- naler. Sådan utrustning skall ha kapacitet att avkoda digitala signaler i enlighet med den gemensamma kodningsalgoritm som administreras av ett erkänt europeiskt standardiseringsorgan och den skall kunna återge signaler som har sänts okodade. System för villkorad tillgång skall ha nödvändig kapacitet för att överföringskontroll till låg kostnad skall kunna ske vid huvudcentralerna. Vidare innehåller direktivet bestämmel- ser om vad som skall iakttas när tjänster för villkorad tillgång erbjuds och vilka krav som i övrigt ställs på sådan verksamhet, regler rörande immateriella rättigheter, utrustningskrav för TV-mottagare med integre- rad digital avkodare och tvistlösningsmekanismer. Direktivet säger att när TV-tjänster i bredbildsformatet 16:9 mottas och vidaresänds i kabel-TV-system skall vidaresändningen åtminstone ske i samma format. Direktivet om villkorad tillgång och rådets direktiv /84/EG av om det rättsliga skyddet för tjänster som bygger på eller utgörs av villkorad tillgång (direktivet om villkorad tillgång) syftar till att tillnärma bestämmelserna i medlemsstaterna om åtgärder mot olaglig utrustning som ger obehörig tillgång till skyddade tjänster. Genom direktivet säker- ställs att medlemsstaterna förbjuder bl.a. tillverkning och försäljning av privatdekodrar som sker i kommersiellt syfte. Yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) trädde i kraft och utgör tillsammans med tryckfrihetsförordningen (TF) de två grundlagar som ger medborgarna ett särskilt skydd för tryck- och yttrandefriheten. Med yttrandefrihet förstås frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. TF reglerar rätten att yttra sig och sprida information genom framför allt tryckta skrifter. YGL reglerar samma rätt avseende vissa andra me- dier, såsom radio, TV, film, ljudupptagningar och andra tekniska upptag- ningar. Termen tekniska upptagningar infördes genom en lagändring och omfattar bl.a. datordisketter och datorspel (prop. 1997/98:43 s. 154 f.). YGL är tillämplig bl.a. på radio- och TV-sändningar samt på vissa andra överföringar av ljud, bild och text som sker med hjälp av elektro- magnetiska vågor. I lagtexten används uttrycket radioprogram som sam- manfattande beteckning på de olika typer av överföringar som avses. Gemensamt för dem alla är att överföringen sker med hjälp av elektro- magnetiska vågor. Enligt 1 kap. 3 § tredje stycket YGL får det inte utan stöd i YGL före- komma att myndigheter och andra allmänna organ på grund av innehållet i radioprogram och tekniska upptagningar förbjuder eller hindrar innehav eller användning av sådana tekniska hjälpmedel som behövs för att kunna ta emot radioprogram eller för att kunna uppfatta innehållet i tek- niska upptagningar. Detsamma gäller förbud mot anläggande av trådnät för sändning av radioprogram. Enligt huvudregeln om radioprogram skall sändningar av radioprogram vara riktade till allmänheten och avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel för att omfattas av grundlagsskyddet (1 kap. 6 §). Med ut- trycket riktade till allmänheten menas att den sändande utan särskild be- gäran från mottagaren riktar sändningen till vem som helst som önskar ta emot den (prop. 1986/87:151 s. 164 f.). har tydliggjorts att tillhandahållande av direktsända och inspelade program ur en databas (via Internet) inkluderas. Gemensamt för de sändningar som enligt huvudregeln om radio- program omfattas av YGL är alltså att de startas av sändaren och inte på beställning av mottagaren. Det innebär att sådan informationsförmedling som sker genom att den som önskar ta del av informationen själv tar kontakt med informationsförmedlaren och begär viss information som regel inte omfattas av YGL. Viss användning av interaktiva medier, dvs. sådana där både sändare och mottagare kan påverka sändningen, skyddas dock genom den s.k. databasregeln (1 kap. 9 §). Enligt denna är YGL även tillämplig när tidningsredaktioner, nyhetsbyråer och andra särskilt angivna massmedieföretag på särskild begäran tillhandahåller allmän- heten upplysningar direkt ur en databas vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten. är grundlags- skyddet enligt databasregeln utvidgat till att gälla vissa nya tekniker, bland annat s.k. print on demand, som innebär framställning på kundens begäran av enstaka exemplar av skrifter, bilder och upptagningar genom överföring av information ur en databas. Dessutom har till gruppen massmedieföretag lagts företag för yrkesmässig framställning av tryckta och därmed jämställda skrifter, t.ex. bokförlag och tryckerier. Sådana företag erhåller därmed automatiskt grundlagsskydd för samma använd- ning av databaser som tidigare nämnda massmedieföretag. Därutöver kan numera andra aktörer än massmedieföretag få ett frivilligt grundlags- skydd för motsvarande verksamheter. Fysiska och juridiska personer som yttrar sig via Internet kan på frivillig väg omfattas av grundlags- bestämmelserna. Detta fordrar att en ansvarig utgivare utsetts samt att utgivningsbevis beviljats efter ansökan. Radio- och prövar frågor om sådant utgivningsbevis. Internet kan användas på olika sätt och för olika ändamål. Olika an- vändningar måste från grundlagsskyddssynpunkt ses och bedömas för sig. Om innehållet i en tryckt periodisk skrift helt eller delvis återges även på Internet kan den vara grundlagsskyddad enligt den s.k. bilage- regeln i 1 kap. 7 § andra stycket TF. Elektroniska tidningar som publice- ras på nätet kan alltså under vissa förutsättningar skyddas av antingen databasregeln eller bilageregeln. Om sändningar av ljudradio sker i real- tid över Internet kan de vara grundlagsskyddade enligt YGL:s huvud- regel om radioprogram. På området för sändning av radioprogram genom tråd/kabel råder det etableringsfrihet enligt 3 kap. 1 § YGL. Varje svensk medborgare och svensk juridisk person har en i grundlagen särskilt föreskriven rätt att sända radioprogram genom tråd. Etableringsfriheten på området för tråd- sändningar innebär att något krav på tillstånd för att sända radioprogram till allmänheten inte får ställas. Etableringsfriheten inskränks dock bl.a. genom ett undantag för skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för vissa program i den utsträckning som behövs med hänsyn till allmän- hetens intresse av tillgång till allsidig upplysning. En sådan skyldighet är den vidaresändningsplikt som en kabelnätinnehavare har enligt 8 kap. radio- och TV-lagen (1996:844) (se avsnitt 24.1), dvs. skyldighet att lämna utrymme i sina nät för sändning till bostäder. utformning av 3 kap 1 § YGL har ansetts oförenlig med och rådets förordning (EG) nr 2887/2000 av om tillträde till accessnät (se avsnitt 6.1). Även fören- ligheten av telelagens regler om samtrafik med den här grundlagsfästa etableringsfriheten har satts i fråga (se t.ex. SOU 2001:28, s. 244). Bland annat detta har föranlett att etableringsfriheten har inskränkts ytterligare. kan enligt en ny andra punkt i pa- ragrafen i lag meddelas föreskrifter om skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för överföringar i den utsträckning det behövs med hänsyn till intresset av konkurrens beträffande sådana överföringar i nätet eller allmänhetens intresse av tillgång till sådana överföringar. Regeln gäller oavsett om överföringen förmedlar ett privat innehåll eller ett sådant som avses i YGL och är avsedd att täcka t.ex. gällande och kommande be- stämmelser om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät (prop. 2001/02:74, s. 101). Enligt en ny tredje punkt kan dessutom i lag föreskrivas skyldighet för nätinnehavare att vidta åtgärder för att tillförsäkra mottagarkretsen in- flytande över programvalet. Detta avser t.ex. lagregler om skyldighet för en nätinnehavare att efterhöra mottagarkretsens önskemål om vilka pro- gram som skall förmedlas. Medgivandet till lagstiftning innefattar en möjlighet att föreskriva om ingripande mot åsidosättande av en sådan skyldighet. Ett förslag till sådan lagstiftning har tagits fram i departementspromemorian Abonnentinflytande i kabel-TV-nät (Ds 2001:52). Någon motsvarande etableringsfrihet finns inte på området för sänd- ning av radioprogram med hjälp av radiovågor enligt 3 kap. 2 § YGL. Skälet till detta är att bristen på frekvensutrymme inte tillåter fri etable- Prop. 2002/03:110 ring utan kräver en reglering med tillståndsförfarande för att ef- fektivt och ändamålsenligt kunna utnyttja det begränsade frekvens- utrymmet. På sistnämnda område skall därför i stället främjandet av vi- daste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet särskilt beaktas vid tillståndsgivningen. Härutöver har varje svensk medborgare och svensk juridisk person rätt enligt 3 kap. 8 § YGL att framställa och sprida tekniska upptagningar. För rätt att offentligt förevisa en film, ett videogram eller någon annan teknisk upptagning med rörliga bilder kan det dock krävas granskning och godkännande. Vidare gäller för de medier som omfattas av YGL tryckfrihets- förordningens principer om ensamansvar och källskydd, begränsning av möjligheter till kriminalisering samt särskild rättegångsordning med till- gång till jury. De principer som grundlagfästs i YGL har till stora delar även tidigare gällt den avgiftsfinansierade radio- och TV-verksamheten (prop. 2000/01:94). För varje radioprogram skall det finnas en utgivare som är i första hand ansvarig för eventuella yttrandefrihetsbrott i programmet. En utgivare som har ett sådant ansvar är också jämte programföretaget skadestånds- skyldig, dock endast i de fall framställningen i ett program innefattar ett yttrandefrihetsbrott. YGL kompletteras av lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryck- frihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. 6.4Konkurrenslagen (1993:20) Den nuvarande konkurrenslagen (1993:20), KL trädde i kraft . Lagen har till ändamål att undanröja och motverka hinder för en effektiv konkurrens i fråga om produktion av och handel med varor, tjänster och andra nyttigheter. Effektiv konkurrens kan enligt förarbetena i princip anses råda på en marknad där antalet säljare inte är för begrän- sat, de utbjudna produkterna inte är för differentierade, företagen inte handlar i samförstånd med varandra och inga väsentliga hinder finns för nyetablering av företag (prop. 1992/93:56, s. 66). KL bygger på den s.k. förbudsprincipen, vilket innebär att det i lag- texten finns preciserade förbud mot förfaranden som begränsar konkur- rensen. Den som bryter mot förbuden kan drabbas av sanktioner. har utgjort modell för nuvarande KL.