prop · GQ03100d6 · 2003-04-15 00:00:00 — Budgetpolitiska mål och statsbudgeten 4 Budgetpolitiska mål och statsbudgeten I detta kapitel redovisas de av beslutade budgetpolitiska målen för åren 20032004. I kapitlet redovisas även regeringens bedömning av utgiftstaken och den offentliga sektorns finansiella sparande . Därefter redovisas centrala förutsättningar för budgetberäkningarna, såsom makroekonomiska antaganden, förslag till nya beslut samt tidigare fattade beslut med budgetmässiga konsekvenser. Vidare redogörs översiktligt för statens, kommunsektorns och ålderspensionssystemets finanser. Beräkningarna baseras på gällande regler och konsekvensberäkningar av fattade eller aviserade beslut . En detaljerad redovisning av statsbudgetens inkomster och utgifter återfinns i kapitel 5 och 6. Beräkningar för de delar av statsbudgeten som varken klassificeras som inkomster eller utgifter (exempelvis myndigheters in- och utlåning i ) redovisas dock i detta kapitel. Budgetpolitiken är inriktad på två övergripande och fleråriga mål, dels utgiftstaket för staten, dels den offentliga sektorns finansiella sparande (saldomålet). De budgetpolitiska mål som har beslutat ligger fast: 1.De takbegränsade utgifterna skall rymmas inom beslutade utgiftstak för staten. 2.Den offentliga sektorns finansiella sparande skall uppgå till av bruttonationalprodukten (BNP) i genomsnitt över en konjunkturcykel. fastställer i förväg ett utgiftstak för staten vilket sätter en övre gräns för statens utgifter. Regeringen har tidigare lämnat förslag om utgiftstak och saldomål i den ekonomiska vårpropositionen. Med anledning av beslut (förslag 2000/01:RS1, bet. 2000/01:KU23, rskr. 2000/01:274) kommer utgiftstak för det tredje året i stället att föreslås i budgetpropositionen. Regeringen avsåg att i budgetpropositionen lämna förslag om utgiftstak och saldomål . Emellertid ledde det parlamentariska läget efter valet till att beredningstiden för ställningstagandet avseende den långsiktiga budgetpolitiken blev för knapp. I stället aviserade regeringen sin avsikt att i förutvarande ekonomiska vårproposition återkomma med sin bedömning av utgiftstak och saldomål för såväl 2005 som 2006. Sådana bedömningar finns i avsnitt 4.1.1 och 4.1.2. Regeringen avser att i budgetpropositionen återkomma med förslag om utgiftstak . Erfarenheterna av att sätta upp ett årligt mål för överskottet för den offentliga sektorn (saldomålet) i förväg är inte entydigt goda. Överskottsmål som sträcker sig så långt fram i tiden är vanskligt att hantera eftersom det är svårt att göra träffsäkra konjunkturprognoser med en tidshorisont . Regeringen avser därför att fortsättningsvis i budgetpropositionen föreslå ett preciserat mål för det offentliga sparandet enbart för det kommande budgetåret (se avsnitt 4.1.2). Det övergripande överskottsmålet på av BNP över en konjunkturcykel ligger dock fast. Regeringen har lämnat förslag om en beräkning av utgiftstaket för den offentliga sektorn i budgetpropositionen. taket för den offentliga sektorn är avgörande för skatteuttaget. Regeringen avser att lämna förslag om beräkning av utgiftstak för den offentliga sektorn i budgetpropositionen . Utgiftstaket för staten omfattar utgifterna på statsbudgeten exklusive statsskuldsräntor (utgiftsområde 125 samt 27), utgifterna för ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten, samt en budgeteringsmarginal. De utgifter som utgiftstaket omfattar benämns takbegränsade utgifter och utgörs av faktiskt förbrukade anslagsmedel, vilket innebär att även myndigheternas utnyttjande av anslagsbehållningar och anslagskredit ingår. Skillnaden mellan utgiftstaket och de takbegränsade utgifterna benämns budgeteringsmarginal. Denna utgör en buffert mot såväl makroekonomisk osäkerhet som den osäkerhet som finns beträffande myndigheternas utnyttjande av anslagsbehållningar. Utgiftstaket för staten är ett viktigt budgetpolitiskt åtagande för och regeringen och främjar trovärdigheten i den ekonomiska politiken. Utgiftstaken kan bland annat förhindra att tillfälligt högre inkomster används för att finansiera varaktigt högre utgifter. Genom utgiftstaket ges och regeringen förbättrade möjligheter till kontroll och styrning över anvisade medel och utgiftsutvecklingen. Utgiftstaket för staten tydliggör behovet av prioriteringar mellan utgiftsområden, förebygger en utveckling där skatteuttaget måste höjas till följd av bristfällig utgiftskontroll och medför att interna budgetarbete kan styras mer effektivt. Dessutom stärks omvärldens tilltro till den svenska budgetpolitiken. Ett tak för statens utgifter infördes i samband med förändringarna av budgetprocessen 1997. Utgiftstaket har klarats samtliga år. var vissa utgiftsbegränsande åtgärder nödvändiga för att undvika överskridanden. I tabell 4.1 redovisas fastställda utgiftstak för åren 19992002 och utfallet för de takbegränsade utgifterna. Tabell 4.1 Utgiftstak för staten Takbegränsade utgifter (utfall) har beslutat att de offentliga finanserna skall visa ett samlat överskott på av BNP över en konjunkturcykel. Den demografiska utvecklingen kommer att leda till ökade resurskrav på den offentliga sektorn, främst efter 2010. Med ett överskott på av BNP ökar den offentliga nettoförmögenheten, vilket förbättrar möjligheterna att möta sådana krav. Tabell 4.2 Den offentliga sektorns finansiella sparande Målet för den offentliga Målen för den offentliga sektorns finansiella sparande överträffades med god marginal 1999 2001. En förklaring till det gynnsamma utfallet är att den svenska ekonomins potentiella har produktionsnivå ökat. Därmed kunde BNP- tillväxten öka utan att det hotade inflationsmålet. Dessutom har skatteintäkterna blivit högre än vad som förväntades när målen sattes upp. Enligt budgetpropositionen och beslut uppgick målet till av BNP . Om konjunkturen skulle utvecklas sämre än väntat 2002 skulle dock, enligt vad som anfördes i budgetpropositionen en motsvarande försämring av det finansiella sparandet accepteras så att de automatiska stabilisatorerna kunde verka. Jämfört med vad som förväntades i budgetpropositionen blev BNP-till- växten lägre. uppgick överskottet för den offentliga sektorns finanser preliminärt till ca eller till av BNP, vilket var lägre än målet på . Även om avvikelsen i ekonomisk tillväxt var måttlig jämfört med antagandena i budgetpropositionen så gör den allmänna konjunkturutvecklingen och den osäkerhet som rådde , att avvikelsen i finansiellt sparande bedöms vara förenlig med det av beslutade överskottsmålet . Erfarenheterna av de övergripande budgetpolitiska målen är goda. har utrymme skapats för utgiftsreformer och skattesänkningar som den offentliga sektorns nettoskuld har kunnat minskas. Tabell 4.3 Av beslutade budgetpolitiska mål Utgiftstak för staten, miljarder kronor Finansiellt sparande i offentlig sektor, De utgiftstak för staten och de årsvisa mål för den offentliga sektorns finansiella sparande som har fastställt för åren 20032004 redovisas i tabell 4.3. Budgeteringsmarginalerna för åren 19982002 har varit små. Till följd av fortsatt ökande utgifter inom främst ohälsoområdet riskerar utgiftstaken och 2004 att överskridas om inte åtgärder vidtas. Regeringen föreslår därför i denna proposition att besparingar och utgiftsbegränsningar med en total utgiftseffekt på ca 5 respektive ca genomförs inom främst ohälsoområdet (se avsnitt 4.3). Efter dessa åtgärder beräknas budgeteringsmarginalen uppgå till 2003 och till 2004. Mot bakgrund av bl.a. den stora osäkerhet som råder om såväl utvecklingen inom ohälsoområdet som konjunkturläget kommer regeringen att följa utgiftsutvecklingen mycket noga. Finns det risk för att ett beslutat tak för statens utgifter kommer att överskridas, kommer regeringen att vidta sådana åtgärder som den har befogenhet till eller föreslå nödvändiga åtgärder. Den offentliga sektorns finansiella sparande beräknas bli lägre än 2004. I denna beräkning har hänsyn tagits till de förslag till beslut om utgifter och inkomster som föreslås i denna proposition och till aviserade besparingar. I tabell 4.4 redovisas beräkningarna av överskottet i de offentliga finanserna och budgeteringsmarginalen . Tabell 4.4 Den offentliga sektorns finansiella sparande samt budgeteringsmarginalen Procent av BNP/Miljarder kronor Den offentliga sektorns finansiella sparande, procent av BNP Överskottet i de offentliga finanserna har försämrats jämfört med beräkningen i budgetpropositionen . I budgetpropositionen angavs att även ett lägre överskott än kan accepteras om konjunkturen skulle bli sämre än väntat. Jämfört med budgetpropositionen har tillväxten reviderats ned med . förutses BNP ligga kvar på en nivå som understiger ekonomins potentiella produktionsnivå. Med beaktande av detta och av periodiseringen av skatteinkomsterna, bedöms det underliggande strukturella överskottet uppgå till av BNP och till . De besparingsåtgärder som vidtas i denna proposition syftar dels till att undvika ett överskridande av utgiftstaken, dels till att säkerställa ett överskott på av BNP över en konjunkturcykel. Regeringens förslag: På grund av högre omslutning i det kommunala utjämningssystemet höjs utgiftstaket för staten inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten till 2003 och till 2004. Skälen för regeringens förslag: Betydande förändringar i förutsättningarna efter att ett utgiftstak fastställts, kan föranleda tekniska justeringar av taket. beslöt om en teknisk justering av utgiftstaket för åren 2002 2004. Utgiftstaken fastställdes till 819 respektive . tekniska justeringar av utgiftstaket har orsakats av förändringar som inte har någon effekt på utgifterna för den offentliga sektorn eller som inte påverkar den offentliga sektorns finansiella sparande, men som ändå påverkar storleken på de takbegränsade utgifterna. Jämfört med beräkningen i budgetpropositionen blir omslutningen i det kommunala utjämningssystemet högre 2003. Höjningen av det statliga utjämningsbidraget till kommuner och landsting under innevarande år motiverar en teknisk justering av utgiftstaket . Motsvarande tekniska justeringar har även gjorts tidigare i samband med att omslutningen i utjämningssystemet har ökat. Den tekniska justeringen innebär en uppräkning med innevarande år. Även 2004 beräknas utjämningsbidraget höjas med . Regeringen föreslår en beräkningsteknisk justering av utgiftstaket under dessa år med motsvarande belopp. I enlighet med tidigare praxis avrundas utgiftstaket till hela miljarder kronor. Regeringen föreslår därför att utgiftstaket höjs 2003 och 2004. I budgetpropositionen aviserade regeringen att den skulle återkomma med bedömning av lämpligt utgiftstak . Utgångspunkterna för den beräkning av utgiftstaken som här presenteras har bl.a. varit följande: Utgiftstaket har satts på nivåer som innebär att taket i stort sett är oförändrat som andel av BNP vid en trendmässig BNP-till- växt på . Den låga tillväxten innebär att utgiftstaket ökar något som andel av BNP. bedöms tillväxttakten öka till , vilket medför att utgiftstaket minskar något som andel av BNP. En utgångspunkt för regeringens överväganden om utgiftstaken och 2006 är att utgifterna bör hållas tillbaka för att målet om ett överskott på skall kunna upprätthållas. Beräkningar av den offentliga sektorns utgifter visar också att den demografiska utvecklingen med en åldrande befolkning kommer att leda till en växande utgiftskvot . Utgifterna bör därför hållas tillbaka under innevarande decennium för att undvika utgiftsbesparingar när det demografiska utgiftstrycket ökar. Detta bör avspeglas när nivån för de statliga utgiftstaken bestäms. Den senaste tidens ekonomiska utveckling understryker behovet av en säkerhetsmarginal vars syfte är att hantera de osäkerheter i utgiftsutvecklingen som följer av den makroekonomiska utvecklingen. En sådan säkerhetsmarginal skall användas för att hantera osäkerheter i utgiftsutvecklingen och skall inte användas för planerade utgiftsökningar. De statliga utgifterna påverkas av den makroekonomiska utvecklingen främst genom utgifter för arbetsmarknadspolitiken och utgifter som följer av prisutvecklingen. Genom en säkerhetsmarginal kan de automatiska stabilisatorerna verka fullt ut på utgiftssidan utan att utgiftstaket riskerar att överskridas. Till detta bör det också finnas en viss begränsad osäkerhetsmarginal för andra typer av osäkerheter (fel i prognosmodeller m.m.). Risken för att utgifterna skall hota att överskrida utgiftstaket skulle kunna reduceras om utgiftstaket och budgeteringsmarginalen sattes på en tillräckligt hög nivå. Å andra sidan skulle en större budgeteringsmarginal kunna leda till att utgiftstaket blir en mjukare budgetrestriktion med mindre styrande effekt på utgiftsutvecklingen. Regeringen avser att återkomma med riktlinjer för säkerhetsmarginalens storlek. Om utgiftstaken rent beräkningstekniskt är oförändrade som andel av BNP och tillväxten ligger på en trendmässig nivå skulle utgiftstaket bli och . Detta innebär att utgiftstaket växer med 2005 och med ytterligare 2006 eller med i fasta priser . beräknas utgiftstakets andel av BNP minska från till när tidigare tekniska justeringar beaktas. Tabell 4.5 Utgiftstak för staten, beräkningstekniskt utgiftstak för 20052006 Procent av BNP efter 1 För att skapa jämförbarhet över tiden har korrigeringar av utgiftstaket gjorts för de tekniska justeringar som tidigare beslutats om för åren 20032004. Det korrigerade utgiftstaket uppgår till för och till 2003. bedöms det finnas outnyttjade resurser i svensk ekonomi. BNP-till- växten kan därför under dessa år överstiga den trendmässiga tillväxten på . Den höga BNP-tillväxten innebär att utgiftstaket som andel av BNP minskar något. 4.1.2Överskott i den offentliga sektorns BNP i genomsnitt över en konjunkturcykel. ekonomiska vårproposition preciserades första gången målet för överskottet i de offentliga finanserna till av BNP i genomsnitt över en konjunkturcykel. föreslogs en successiv upptrappning av överskottet så att skulle nås 2001. I budgetpropositionen föreslogs att målet skulle nås . Finanspolitikens främsta uppgift är att upprätthålla ett stabilt överskott i de offentliga finanserna på medellång sikt för att skapa goda förutsättningar att möta de framtida demografiska påfrestningarna på de offentliga finanserna. Huvudansvaret för stabiliseringspolitiken vilar på penningpolitiken genom inflationsmål. Även finanspolitiken har dock betydelse för efterfrågan i ekonomin på kort sikt och påverkar därmed förutsättningarna för penningpolitiken. Allmänt sett gäller att de offentliga finanserna försvagas i en nedåtgående konjunktur. En låg ekonomisk tillväxt medför att skattebaserna och därmed de offentliga inkomsterna utvecklas svagt. som skatteinkomsterna blir lägre tenderar utgifterna att bli högre genom ökade kostnader för arbetslöshetsersättningen. En försvagning av de offentliga finanserna innebär att lågkonjunkturens effekter på hushållens inkomster dämpas. Efterfrågan på varor och tjänster kan hållas uppe. Det omvända gäller i en högkonjunktur. Det finns således automatiskt verkande faktorer i den offentliga ekonomin som bidrar till att dämpa konjunktursvängningarna. Saldomålet innebär att överskottet i de offentliga finanserna skall uppgå till av Tabell 4.6 Finansiellt sparande i offentlig sektor Överskottet kan därför tillåtas variera mellan enskilda år i takt med konjunkturen. Ett överskott i de offentliga finanserna på för varje enskilt år, oberoende av konjunkturläget, skulle förstärka konjunktursvängningarna. För att minska risken att finanspolitiken ges en konjunkturförstärkande snarare än en konjunkturdämpande inriktning bör konjunkturvariationernas effekter på de offentliga finanserna beaktas vid beslut om överskottets nivå . Även andra tillfälliga variationer i de offentliga inkomsterna och utgifterna bör beaktas. Det gäller i första hand förskjutningar i inbetalningarna av skatter och avgifter, som i vissa fall registreras med eftersläpning i nationalräkenskaperna. Genom att justera det redovisade överskottet för sådana faktorer kan ett underliggande, strukturellt, överskott beräknas. Med utgångspunkt i det övergripande målet om ett överskott på i genomsnitt över en konjunkturcykel har regeringen föreslagit ett mål för överskottet i förväg. Erfarenheterna är att detta har varit svårt att hantera eftersom det är svårt att göra träffsäkra prognoser för konjunkturutvecklingen . Regeringen avser därför att fortsättningsvis föreslå ett preciserat mål för det offentliga sparandet enbart för det kommande budgetåret. Målet för nästkommande budgetår skall bestämmas med hänsyn till såväl resursutnyttjandet i ekonomin som det övergripande överskottsmålet. Vid utvärderingen av måluppfyllelsen beaktas eventuella revideringar av konjunkturprognosen jämfört med beslutstillfället. Justering för skatteperiodisering m.m. -0,5 -0,7 -1,4 -1,0 -0,4 Om det strukturella överskottet i utgångsläget avviker markant från av BNP kan en anpassning behöva ske gradvis så att den finanspolitiska åtstramningen eller stimulansen inte blir alltför stark. Regeringen avser att återkomma i budgetpropositionen med en precisering av överskottsmålet . I tabell 4.6 redovisas överskottet i de offentliga finanserna åren 20002006. Periodiseringseffekterna i skatteuppbörden var betydande till följd av eftersläpningar i uppbörden av framför allt kapitalinkomstskatter. Medan det redovisade sparandet fortsatte att öka , minskade det strukturella sparandet till av BNP. Skattesänkningar och andra reformer bidrog till att det strukturella överskottet fortsatte att minska . Därtill kommer att kommunsektorns utgifter ökade kraftigt. Det strukturella överskottet beräknas därför 2002 ha uppgått till av BNP. För att klara utgiftstaket och säkerställa ett överskott på av BNP i genomsnitt över en konjunkturcykel, föreslås i denna proposition ett antal budgetförstärkande åtgärder. En alltför snabb åtstramning av finanspolitiken kan emellertid påverka den ekonomiska återhämtningen negativt. Förstärkningen av de offentliga finanserna genomförs därför gradvis. förutses överskottet uppgå till av BNP. Produktionsgapet bedöms emellertid vara relativt stort och justeringen för konjunkturläget beräknas motsvara ca . Det strukturella saldot beräknas därför uppgå till av BNP. Sammantaget medför de nu föreslagna budgetförstärkningarna att det redovisade överskottet 2006 uppgår till av BNP som BNP-gapet är slutet. Mot denna bakgrund bedöms de beräknade överskotten vara förenliga med målet om ett överskott på av BNP i genomsnitt över en konjunkturcykel. Efter de åtgärder som föreslås i denna proposition beräknas det genomsnittliga överskottet bli . De offentliga finanserna påverkas i hög grad av hur ekonomin utvecklas i och i omvärlden. En högre BNP leder normalt till ökade skatteinkomster, eftersom viktiga skattebaser såsom löner och hushållens konsumtionsutgifter är relaterade till BNP. De totala utgifterna reduceras vanligen av en högre BNP, eftersom exempelvis utgifterna för arbetslöshetsersättnigar minskar vid en högre aktivitet i ekonomin. Om BNP-nivån däremot blir lägre minskar normalt skatteinkomsterna som transfereringsutgifterna tenderar att öka. En tumregel är att högre BNP medför att den offentliga sektorns finansiella sparande som andel av BNP förbättras eller med ca . Det motsatta gäller vid en motsvarande minskning av BNP. Känsligheten varierar mellan åren beroende på hur olika BNP-komponenter utvecklas i förhållande till varandra. De statliga utgifterna är känsliga för förändringar av arbetslöshet och priser. En höjning av den öppna arbetslösheten med en tiondels procentenhet ökar utgifterna för arbetslöshetsförsäkringen med ca . Utgifterna för transfereringar och förvaltningsändamål är också känsliga för förändrade priser och löner. En ökning av pris- och lönenivån med en procent medför att utgifterna under utgiftstaket ökar med . Den fulla effekten av förändrade priser och löner inträffar med eftersläpning. I tabell 4.7 redovisas de centrala makroekonomiska förutsättningarna för budgetberäkningarna. Dessa förutsättningar finns i sin helhet återgivna i bilaga 1 Svensk ekonomi. Nationalräkenskapernas preliminära utfall visar att BNP-tillväxten uppgick till . väntas BNP-tillväxten minska till , vilket är väsentligt lägre än vad som antogs i budgetpropositionen . Nedrevideringen beror bl.a. på en mer dämpad utveckling av den inhemska efterfrågan. Hushållens konsumtionsutgifter ökade med , trots en god inkomstutveckling. bedöms konsumtionsutgifterna öka till , vilket är lägre än prognosen i budgetpropositionen. Trots att BNP-tillväxten väntas bli betydligt lägre än har prognosen för 2003 reviderats upp med ca . Förklaringen är att nationalräkenskaperna på grund av ny information och vissa definitionsförändringar reviderat utfallet för perioden 19932001. Nivån på BNP 2001 höjdes med . Av höjningen förklaras ca av definitionsförändringar. Tillfälligt höga el- och oljepriser har drivit upp inflationen , vilket medför högre prisbasbelopp 2004 jämfört med beräkningen i budgetpropositionen. Högre prisbasbelopp ökar transfereringsutgifterna. väntas inflationen minska. Lönesumman väntas bli betydligt lägre än vad som antogs i budgetpropositionen till följd av färre arbetade timmar. Inkomstindex har justerats upp 2004 till följd av högre genomsnittliga pensionsgrundande inkomster, vilket höjer utgifterna för ålderspensioner jämfört med beräkningarna i budgetpropositionen. Den öppna arbetslösheten beräknas uppgå till av arbetskraften, vilket är högre än vad som antogs i budgetpropositionen. Därefter väntas arbetslösheten minska för att 2006 uppgå till . Räntenivån har reviderats ned jämfört med bedömningen i budgetpropositionen, vilket medför lägre utgifter för bl.a. studiemedelsräntor och statsskuldsräntor. Tabell 4.7 Makroekonomiska förutsättningar Prognoser från budgetpropositionen anges inom parentes (2,1) (2,5) (2,5) (2,3) (2,3) (2,1) (37,9) (38,6) (39,5) (106,2) (111,8) (115,9) (2,0) (2,6) (2,5) (3,9) (3,8) (3,8) (2,6) (2,2) (2,0) -0,9 -0,4 (-0,5) (0,5) (0,6) (3,7) (3,5) (3,5) (3,7) (4,0) (4,2) (5,1) (5,1) (5,1) (4,4) (4,7) (4,7) 1Årlig procentuell volymförändring. 4Årlig procentuell förändring. 5Inkomstindexet visar den reala förändringen av genomsnittliga pensionsgrundande inkomster och inkomster över intjänandetaket multiplicerat med förändringen i KPI för . 6Procent av arbetskraften. 7Arbetade timmar i lönesumman skiljer sig definitionsmässigt från totalt arbetade timmar, bl.a. till följd av att egenföretagare inte ingår i lönesumman. har en rad reformer för ökad tillväxt och rättvisa beslutats eller föreslagits . Det försämrade ekonomiska läget och den fortsatt oroande utvecklingen inom ohälsoområdet innebär ett ansträngt statsfinansiellt läge. Vissa av de tidigare aviserade reformerna föreslås därför senareläggas i denna proposition. De budgetpolitiska målen ligger fast. Inriktningen ekonomiska vårproposition är att presentera åtgärdsförslag så att de budgetpolitiska målen kan nås. Åtgärdsförslagen fokuserar i första hand på att bryta utgiftsutvecklingen inom ohälsoområdet. Därutöver krävs ytterligare besparingar för att säkerställa att utgiftstaken . Förslagen på såväl arbetsmarknadssom ohälsoområdet motiveras också av behovet av att öka den långsiktigt hållbara sysselsättningsnivån. I redovisningen beaktas de besparingar som föreslås i denna proposition och som påverkar utgifterna för åren 20032006, samt vissa tillkommande satsningar. Därutöver redovisas i detta avsnitt översiktligt de satsningar samt förslag till finansiering som tidigare beslutats eller aviserats och som ligger fast. I tabell 4.8 redovisas såväl budgeteffekterna för de offentliga finanserna som effekterna på de takbegränsade utgifterna av nu föreslagna eller aviserade utgifts- och inkomstförändringar med ikraftträdande eller 2004. I tabellen redovisas även budgeteffekterna av de nu föreslagna eller aviserade förändringarna. Dessa budgeteffekter har beaktats i den konsekvensberäkning av utgifterna per utgiftsområde som presenteras i avsnitt 6.2.