prop · GQ0394 · 2003-03-20 00:00:00 — 1998/99:87 s. 177 och prop. 1999/2000:99 s. 40). Det svenska regelsystemet uppfyller således i den delen redan de krav som ställs i solvensdirektiven. Någon ändring i det avseendet är således inte nödvändig. Det anförda innebär att regeringen inte delar och Försäkringsförbunds bedömning att det krävs en lagändring för att inspektionen skall ha rätt att ingripa på sätt som föreskrivs i solvensdirektiven. Om kraven enligt den allmänna stabilitetsprincipen inte är uppfyllda föreligger en sådan avvikelse som avses i sanktionsbestämmelserna i 19 kap. 11 § FRL. Vad gäller det krav som finns i solvensdirektiven att de behöriga myndigheterna skall ha tillräckliga befogenheter för att kunna kräva en finansiell saneringsplan för försäkringsföretag, om myndigheterna bedömer att försäkringstagarnas rättigheter hotas så är läget ett annat. Som redogjorts för i avsnitt 4.4 har möjlighet Prop. 2002/03:94 att förelägga ett bolag att till myndigheten ge in en finansiell sanerings- plan om kapitalbasen understiger solvensmarginalen. Motsvarande möjlighet finns inte om försäkringstagarnas rättigheter hotas utan att kapitalbasen understigit solvensmarginalen. En bestämmelse mot- svarande vad som föreskrivs i solvensdirektiven bör därför införas i det svenska regelsystemet. I artikel 20a.5 i solvensskadedirektivet föreskrivs att om de behöriga myndigheterna krävt en finansiell saneringsplan för försäkringsbolaget i enlighet med samma artikel punkten 1, så skall myndigheten inte utfärda intyg i enlighet med artikel 10.3 andra stycket i första skade- försäkringsdirektivet, artikel 16.1 a i rådets andra direktiv av om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsäkring, och med bestämmelser avsedda att göra det lättare att effektivt utöva friheten att tillhandahålla tjänster samt om ändring av direktiv /239/EEG (andra skadeförsäkringsdirektivet) och artikel 12.2 i tredje skadeförsäkringsdirektivet. En liknande bestämmelse finns för livförsäkringsrörelse i artikel 24a.5 i solvenslivdirektivet. Artiklarna behandlar under vilka förutsättningar den behöriga myndigheten skall utfärda intyg som möjliggör sekundär- etablering, gränsöverskridande verksamhet samt beståndsöverlåtelse. Bestämmelser om vilka villkor som ställs upp för att tillåta ett försäkringsbolag att sekundäretablera sig i ett annat EES-land finns i 2 a kap. 2 § FRL. I bestämmelsens andra stycke 2 föreskrivs att Finans- inspektionen skall till den behöriga myndigheten i det land där sekundäretableringen avses bedrivas intyga att försäkringsbolaget har en tillräcklig kapitalbas enligt 1 kap. 8 § och 7 kap. 2227 §§ FRL. Detta gäller dock under förutsättning att bolagets finansiella situation är tillfredsställande med hänsyn till den planerade verksamhetens art och omfattning. Om krävt att bolaget skall ge in en finansiell saneringsplan är den finansiella situationen naturligtvis inte tillfredsställande, varför något intyg i enlighet med vad som föreskrivs i direktiven inte bör utfärdas. Svensk rätt uppfyller således redan de krav som ställs i artikel 20a.5 i solvensskadedirektivet respektive i artikel 24a.5 i solvenslivdirektivet. På motsvarande sätt förhåller det sig med förutsättningarna för att meddela intyg vad gäller gränsöverskridande verksamhet och beståndsöverlåtelse (se 2 a kap. 5 § fjärde stycket respektive 15 kap. 3 § andra stycket 2 FRL). Någon bestämmelse motsvarande vad som föreskrivs i solvensdirektiven behöver således inte införas i svensk rätt. Regeringens förslag: Ändringarna i försäkringsrörelselagen skall träda i För försäkringsbolag som meddelats koncession före får äldre bestämmelser om solvenskrav tillämpas till . Om ett sådant försäkringsbolag till det datumet inte har uppnått det föreskrivna solvenskravet, skall bolaget efter ansökan till Finans- inspektionen kunna beviljas en ytterligare tidsfrist . förutsättning gäller att försäkringsbolaget till överlämnat en plan med de åtgärder som skall vidtas för att uppnå detta krav. För ett försäkringsbolag som tillämpar sådana äldre föreskrifter gäller även äldre bestämmelser om möjligheten till undantag från försäkringsrörelselagen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna lämnar förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 3.1 första stycket i solvensdirektiven skall medlemsstaterna anta de lagar och andra författningar som krävs för att följa direktiven. Det innebär att senast detta datum måste ha antagit de lagar som genomför de ändringar som är nödvändiga med anledning av solvensdirektiven. Av artikel 3.2 följer att medlemsstaterna skall besluta om att de bestämmelser som avses i punkt 1 skall tillämpas först vid den tillsyn som sker med utgångspunkt från den redovisning för räkenskapsår som börjar eller under det kalenderåret. Detta leder till att de nya bestämmelserna bör träda i kraft . Av artikel 2 i solvensdirektiven följer att medlemsstaterna får medge försäkringsföretag som för direktivens ikraftträdande som var bedrev verksamhet inom en eller flera av de försäkringsklasser som anges i bilagan till första skadeförsäkrings- direktivet eller första livförsäkringsdirektivet, en tidsfrist från och med den dag då direktiven trädde i kraft för att uppfylla kraven i artikel 1 i direktiven. Med tanke på de kraftiga höjningar som föreslås ske av bl.a. garantibeloppen är det rimligt att den maximala övergångstiden utnyttjas så att försäkringsbolagen ges tid att anpassa sin verksamhet till de nya förutsättningar som kommer att gälla. Ett ytterligare skäl är att om den fulla övergångstiden utnyttjas ökar sannolikheten för att den genomgripande reformering av reglerna som förväntas med anledning av och solvens arbete kan stå klar innan löpt ut. Detta ger utrymme för att mer permanent lösa vissa problem som uppstår vid tillämpningen av de nya solvensreglerna, bl.a. för vissa små ömsesidiga försäkringsbolag. Något skäl till att inte utnyttja övergångstiden fullt ut har inte heller framkommit. En bestämmelse med innebörd att försäkringsbolag som meddelats koncession före direktivens ikraftträdande, dvs. , till får tillämpa äldre föreskrifter avseende solvenskraven bör därför införas. För ett försäkringsbolag som tillämpar sådana äldre föreskrifter bör även äldre föreskrifter avseende möjligheten till undantag från försäkringsrörelselagen tillämpas. Däremot bör ges möjlighet att tillämpa de utökade ingripande- möjligheterna direkt från lagens ikraftträdande. Därmed möjliggörs en så effektiv tillsyn som möjligt. Artikel 2.2 i direktiven ger dessutom som redogjorts för ovan en möjlighet att ge företag som vid femårstidens utgång inte har uppnått den föreskriva solvensmarginalen, en ytterligare tid för att göra detta, förutsatt att företagen i enlighet med artikel 20 i första skadeförsäkringsdirektivet eller artikel 24 i första livförsäkringsdirektivet till de behöriga myndigheterna har överlämnat en plan med de åtgärder Prop. 2002/03:94 som skall uppnås för att uppnå detta krav. Av samma skäl som anförts ovan bör också möjligheten till förlängd övergångstid utnyttjas. En förutsättning för att ett bolag skall kunna utnyttja den möjligheten skall dock, i enlighet med vad som föreskrivs i direktiven, vara att försäkringsbolaget till för godkännande överlämnat en plan med åtgärder för hur solvensmarginalen skall uppnås. Som nämnts i avsnitt 6 behandlar och solvens II- projektet i stor utsträckning samma frågor som aktualiseras vid genomförandet av solvensdirektiven. Mot denna bakgrund föreslås införlivandet av solvensdirektiven strikt följa den miniminivå som krävs enligt direktiven, vilket leder till att de förändringar som föreslås och därmed även de ekonomiska konsekvenserna blir begränsade. Genomförandet av de nya solvensdirektiven innebär dock att en utökad dispensrätt införs. påverkas genom att myndigheten har att handlägga och besluta i dispensärenden. Omfattningen och kostnaderna för dessa uppgifter beror naturligtvis på hur många ärenden som kan komma att aktualiseras. När det gäller det godkännande från som krävs för att bolagen skall få räkna in andra poster i kapitalbasen finns den möjligheten redan och föranleder således inga nya kostnader för inspektionen. Däremot kan möjligheten för ömsesidiga försäkringsbolag att enligt 1 kap. 10 § FRL helt eller delvis undantas från lagens bestämmelser komma att föranleda fler dispensansökningar till avseende kravet på minsta garantibelopp. Eftersom det föreslås frikostiga övergångsregler och behovet av en dispens bl.a. är beroende av utvecklingen på försäkrings- marknaden fram till dess övergångstiden löper ut, är det osäkert om dispensbestämmelsen alls kommer att få någon praktisk betydelse. I sammanhanget bör även beaktas att dispensordningen på området skall omprövas av . Det finns således inte anledning att tro att antalet dispensärenden kommer att mera markant belasta i resurshänseende. får vidare utökade möjligheter att kräva en finansiell saneringsplan samt ges under vissa förutsättningar befogenhet att minska avdraget för återförsäkring vid beräkningen av solvens- marginalen. Inspektionen kommer även att på några punkter behöva utfärda nya föreskrifter. I förhållande till totala verksamhet bör dock sammanfattningsvis dessa nya uppgifter bedömas som marginella. Kostnadsökningen för kan samman- taget inte bedömas som annat än försumbar och skall därför finansieras inom befintlig budgetram. 8.2Konsekvenser för små och medelstora företag Som redogjorts för i avsnitt 7.1.2 bör ett krav på uttaxering införas för att ömsesidiga skadeförsäkringsbolag skall kunna medges undantag från försäkringsrörelselagen. En del bolag kommer då att välja att i sina bolagsordningar införa ett krav på uttaxering för att på så sätt få möjlighet till undantag från de krav bl.a. på höjda garantibelopp som ställs enligt försäkringsrörelselagen. Förfarandet kan leda till en del merkostnader för de bolagen. Antalet lokala bolag som berörs är dock begränsat och kan uppskattas till cirka 20 stycken. Vidare föreslås beloppsgränsen för att undantag från försäkrings- Prop. 2002/03:94 rörelselagen skall kunna vara möjligt höjas från till fem Undantag kommer i fortsättningen således att kunna medges om premieinkomsten understiger och inte som enligt gällande rätt endast . Fler bolag kommer därigenom att få möjlighet till undantag från lagen. För de bolag som på så sätt har möjlighet till undantag kommer i enlighet med vad som föreskrivs i 1 kap. 10 § FRL kunna ställa upp lämpligt avvägda krav på bolagen med hänsyn till rörelsens omfattning och inriktning. Av avsnitt 7.1.6 och 7.1.7 framgår vidare att det öppnas en möjlighet för ömsesidiga bolag att efter ansökan till få garantibeloppet nedsatt med högst en fjärdedel. För att ansökan skall medges krävs särskilda skäl. Lagen föreslås träda i kraft . För bolag som beviljats koncession före finns dock en möjlighet att tillämpa äldre bestämmelser. Sammanfattningsvis bör de ovan angivna åtgärderna säkerställa att små och medelstora bolag kan fortsätta sin verksamhet som tidigare, vilket inte minst är viktigt ur konsument- och konkurrenssynpunkt. 9.1Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713) I bestämmelsens sjätte stycke ändras förutsättningarna för att skall kunna medge undantag från huvudregeln att uttaxering inte är tillåten i konsumentförsäkringssammanhang. För att undantag överhuvudtaget skall kunna komma i fråga gäller genom en hänvisning till 10 kap. 4 § att bolaget har en balansomslutning som uppgår till högst 1 000 basbelopp. Genom ändringen införs i stället en gräns innebärande att den årliga premieinkomsten från skadeförsäkringsrörelsen inte får överstiga ett belopp motsvarande samt att minst hälften av denna premieinkomst måste komma från bolagets delägare. Detta överens- stämmer med det krav som ställs i 10 § tredje stycket för att undantag från lagens bestämmelser skall vara möjligt. Särskilda skäl för att medge uttaxering kan t.ex. föreligga när försäkringar meddelas av mindre, lokala bolag och där det personliga ansvaret är en förutsättning för att kunna bedriva verksamheten vidare. Uttaxering kan vidare godtas för lokala bolag med blygsam verksamhet som uteslutande meddelar husdjursförsäkringar. Detsamma kan gälla för andra mindre, lokala bolag där den finansiella stabiliteten kan anses tryggad genom ett riskutjämnande samarbete inom en större företagsgrupp. I bestämmelsen ändras hänvisningarna till 7 kap. 26 § och 19 kap. 11 § på grund av ändrad styckeindelning i dessa paragrafer. Genom förtydligandet i tredje stycket, att undantag från lagen får medges helt eller delvis, klargörs att inte behöver medge undantag från hela lagen utan även kan göra det endast beträffande vissa delar av den, t.ex. bestämmelserna om garantibelopp i 7 kap. 26 §. Avsikten med den nya lydelsen är vidare att tydliggöra att också delvis kan bifalla en ansökan om undantag. Om ett försäkringsbolag t.ex. ansöker om att få garantibeloppet nedsatt till ett belopp motsvarande så kan i ett beslut uttala att bolaget endast medges undantag på så sätt att garantibeloppet bestäms till ett belopp motsvarande . Genom den nya lydelsen möjliggörs på så sätt för att ställa upp lämpligt avvägda krav på små bolag med hänsyn till rörelsens omfattning och inriktning. Beträffande det införda kravet på möjlighet till uttaxering från delägare Prop. 2002/03:94 och höjning av premieinkomsten hänvisas till avsnitt 7.1.2. I bestämmelsen, som behandlar kapitalbasens sammansättning för livförsäkringsrörelse, har vissa ändringar av teknisk karaktär gjorts. Posten hälften av ännu ej inbetalat aktie- eller garantikapital utmönstras och får fortsättningsvis bedömas inom ramen för Finans- inspektionens prövning enligt andra stycket. Till följd av ändringen har numreringen av efterföljande punkter ändrats. Posten övrigt eget kapital skall minskas med utdelning. Med utdelning avses i första hand av styrelsen föreslagen och senare av bolagsstämma fastställd utdelning. Det kan dock uppkomma situationer då bolagsstämman inte har fastställt utdelningen innan solvens- deklarationen i enlighet med 3 § föreskrifter (FFFS 1997:30) om svenska försäkringsbolags skyldighet att lämna solvensdeklaration skall lämnas in. I dessa fall bör kapitalbasen reduceras med den av styrelsen föreslagna utdelningen. Av 4 § i de nämnda föreskrifterna följer att om en uppgift i deklarationen bygger på en skattning och det senare visar sig att denna nämnvärt behöver korrigeras, skall inspektionen skyndsamt meddelas det nya värdet. Motiven för ändringarna utvecklas närmare i avsnitt 7.1.3. Bestämmelsen, som rör bestämmande av solvensmarginalen för livförsäkringsrörelse, har behandlats i avsnitt 7.1.5. Andra stycket har justerats på så sätt att bestämmelsen nu även formellt omfattar fondförsäkring. Detta har skett genom att försäkringsklass 3 i 2 kap. 3 b § första stycket lagts till bland de klasser som denna omfattar. Vidare har en ny fjärde punkt införts. Punkten avser främst fondförsäkring. Nettodriftskostnader innebär att kostnaderna skall beräknas exklusive återförsäkrares andel av driftskostnaderna. Syftet med bestämmelsen är att en viss buffert för ett antal månaders normala driftskostnader skall kunna byggas upp för att verksamheten skall kunna avvecklas under betryggande former i händelse av att nya inte flyter in. Ändringen i fjärde stycket innebär att kravet på solvensmarginal skärps genom att marginalen skall bestämmas till summan av ett belopp beräknat enligt andra stycket 1 och solvensmarginalen enligt 25 §. Bestämmelsen reglerar solvensmarginalen för den typ av sjuk- och olycksfallsförsäkringar som avses i 2 kap. 3 b § första stycket 4. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt sjunde stycket meddela närmare föreskrifter om hur beräkningen skall ske. I femte stycket föreskrivs att bestämmandet av solvensmarginalen för försäkringar enligt 2 kap. 3 b § första stycket klass 1 b (tilläggs- försäkring) i fortsättningen skall beräknas enligt 25 §, dvs. i enlighet med vad som föreskrivs för skadeförsäkringsrörelse. Bestämmelsens sjätte stycke medför att i ett enskilt fall får minska det avdrag som skett för återförsäkring om återförsäkringsavtalen har försämrats i betydande utsträckning sedan föregående räkenskapsår eller om det inte finns någon eller bara en obetydlig risköverföring i avtalen för återförsäkring. Det innebär att inspektionen kan vägra avdrag för återförsäkring om återförsäkringen konstruerats eller försämrats på sådant sätt att den i realiteten inte bidrar till en minskning av försäkringsbolagens exponering. Ett exempel skulle kunna vara att återförsäkringen avgetts till försäkringsgivare där kontrollen över återförsäkringsbolaget inte antas fylla tillräckligt högt ställda krav. beslut kan innebära att avdraget inte godtas till någon del eller att det godtas endast till en del av det återförsäkrade beloppet. Minskningen av avdraget skall således stå i proportion till återförsäkringsprogrammets kvalitetsförsämring eller till den bristande risköverföringen. I bestämmelsen, som behandlar kapitalbasens sammansättning för skadeförsäkringsrörelse, har vissa ändringar av teknisk karaktär gjorts. Posten under punkten 2 i första stycket hälften av ännu ej inbetalat aktie- eller garantikapital har tagits bort. Till följd av ändringen har numret på de efterföljande punkterna ändrats. Slopandet av punkten 2 föranleds av en ändring i artikel 16 i första skadeförsäkringsdirektivet. Av artikel 1.2 i solvenskadedirektivet framgår att posten numera får ingå i kapitalbasen endast efter ansökan från försäkringsbolaget och efter godkännande från den behöriga myndigheten. Det innebär att i enlighet med tredje stycket har att pröva om posten skall få inräknas i kapitalbasen eller inte. Av samma anledning tas posten som omfattar fordran på ett belopp som motsvarar vad som kan uttaxeras från en delägare (uttaxering) bort från bestämmelsens första stycke och skall även den prövas av inom ramen för tredje stycket. Det medför att i fortsättningen kommer att kunna värdera sannolikheten för att ett sådant extra kapitaltillskott kommer att vara tillgängligt om ett försäkringsbolag råkar i ekonomiska svårigheter. På så sätt stärks kapitalbasen. På samma sätt som för livförsäkringsbolag skall för skadeför- säkringsbolag övrigt eget kapital minskas med utdelning. I den delen hänvisas till kommentaren till 22 §. Ytterligare bestämmelser om kapitalbasen finns i 27 § fjärde stycket. Det nya andra stycket föranleds av artikel 16.2 tredje stycket i första skadeförsäkringsdirektivet i lydelse i enlighet med artikel 1.2 i solvens- skadedirektivet. Bestämmelsen behandlar problemet med diskontering av försäkringstekniska avsättningar för oreglerade skador. Sådan diskontering är i enlighet med de av , i enlighet med bemyndigandet i 1 § fjärde stycket, meddelade föreskrifterna (se 4 kap. 16 § tredje stycket föreskrifter och allmänna råd [FFFS 2000:22] om årsredovisning i försäkringsföretag), tillåten. Bolag som utnyttjar möjligheten till diskontering av försäkringstekniska avsättningar för oreglerade skador har tidigare haft en fördel vid Prop. 2002/03:94 beräkningen av solvensmarginalen. Bestämmelsen tar som närmare redogjorts för i avsnitt 7.1.3 delvis bort den fördelen. Bestämmelsen, som rör bestämmande av solvensmarginalen för skadeförsäkringsrörelse, har behandlats i avsnitt 7.1.4. I första stycket har lagts till att premie-, ersättnings-, avsättnings- och regressbelopp som avser försäkringsklasserna i 2 kap. 3 a § första stycket 1113 skall ökas . Detta motiveras med att dessa försäkringsklasser är förenade med risker som är mer svårbedömda än vanligt. Av tionde stycket följer att efter ansökan i ett enskilt fall får besluta att statistiska metoder används för bestämning av andelen , ersättningar, avsättningar och regressbelopp avseende dessa försäkringsklasser. Detta är värdefullt i det praktiska arbetet eftersom beloppskategorierna inte alltid följer en försäkringsklass. Enligt andra och tredje styckena skall premieindex grundas på det högsta av den beräkning som premieindex grundas på och, vilket är det nya, bruttovärdet av de intjänade premierna. Det senare syftar på utan avdrag för avgiven återförsäkring. Vidare skall premieindex utgöra av det högsta beloppet enligt andra stycket till den del beloppet motsvarar högst eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentprisindexet, som EG- kommissionen tillkännager. Detta i stället för som gäller. Att tröskelvärdet skall justeras följer av artikel 17a i första skadeförsäkringsdirektivet i lydelse enligt artikel 1.5 i solvens- skadedirektivet. Av direktivet framgår vidare att bara höjningar av tröskelvärdet kan komma i fråga samt att det är som offentliggör det europeiska konsumentprisindexet. tillkännager sedan de justerade beloppen till och rådet. Det ankommer på att i informera om dessa nya belopp. På motsvarande sätt föreskrivs i femte stycket beträffande skadeindex att detta utgörs av av ett belopp beräknat på visst sätt till den del beloppet motsvarar högst eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentprisindexet, som EG- kommissionen tillkännager. I sjätte och sjunde styckena sker justering av en hänvisning till ett stycke respektive förlängning av den tid som den kvot premieindex eller skadeindex skall multipliceras med för att solvensmarginalen skall erhållas. Det nya nionde stycket avser att täcka fall när ett försäkringsbolag drabbas av en väsentlig nedgång i omsättningen. Det kan t.ex. vara fråga om ett bolag som är på väg att avvecklas och inte träffar några nya avtal. Beträffande elfte stycket hänvisas till kommentaren till 23 §. Samma skäl gör sig gällande beträffande skadeförsäkringsrörelse. Bestämmelsen rör garantibelopp för livförsäkringsrörelse. behandlats i avsnitt 7.1.7. Ändringarna i andra stycket innebär att minsta garantibeloppet höjs från ett belopp motsvarande till ett belopp motsvarande eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentprisindexet, som Beträffande den justering av beloppet som skall ske och som har sin grund i artikel 20a i första livförsäkringsdirektivet i lydelse enligt artikel 1.3 i solvenslivdirektivet hänvisas till kommentaren till I tredje stycket öppnas en möjlighet för ömsesidiga livförsäkringsbolag att efter ansökan till få garantibeloppet nedsatt med högst en fjärdedel. får medge ansökan om det finns Mindre bolag kan främst komma i fråga för undantag. Prövningen får ske efter en helhetsbedömning. Det nya fjärde stycket motsvarar det nuvarande tredje stycket med den skillnaden att kraven nu har skärpts så att det krävs att kapitalbasen intill en tredjedel skall motsvaras av poster i 22 § första stycket 13. får, efter godkännande från , posten dolda nettoreserver som uppkommit genom värdering av tillgångar i den utsträckning sådana dolda reserver inte är av exceptionell natur ingå i kapitalbasen och garantibeloppet. Posten kunde redan tidigare efter ansökan och godkännande från ingå i kapitalbasen, dock med de begränsningar som följde av 7 kap. 26 § tredje stycket. nya är att posten efter godkännande från nu även kan ingå i garantibeloppet. Det innebär att bl.a. fonden för orealiserade vinster efter godkännande från får räknas in i kapitalbasen och garantibeloppet. Det nya första stycket anger att bestämmelsen är tillämplig på Den rör garantibelopp och har behandlats i har fyra olika garantibelopp tillämpats på skadeförsäkrings- Detta förenklas nu så att bara två olika belopp kan förekomma. För försäkringsklass 1015 är det nya garantibeloppet ett belopp motsvarande eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentprisindexet, som EG- För övriga klasser är beloppet ett belopp motsvarande eller det högre belopp som EG- kommissionen, i enlighet med vad som redogjorts för ovan, Detta klargörs i det nya andra stycket.