prop · GR0320 · 2003-11-05 00:00:00 — fortsätta att aktivt bidra till att frågan om diskriminering på grund av funktionshinder uppmärksammas inom FN och andra internationella forum, och fortsätta att vara aktivt engagerat i utarbetandet av en internationell konvention till skydd för funktionshindrades rättigheter. verkar aktivt för att personer med funktionshinder ges möjlighet att, på lika villkor som personer utan funktionshinder, åtnjuta de mänskliga rättigheterna. Även om det inte finns en specifik konvention vad gäller mänskliga rättigheter och personer med funktionshinder så omfattas även personer med funktionshinder av FN:s konventioner om mänskliga rättigheter, inklusive det allmänna diskrimineringsförbudet. Även och dess diskrimineringsförbud omfattar personer med funktionshinder. I konventionen om barnets rättigheter finns handikapp upptaget som en av diskrimineringsgrunderna. Därtill finns en särskild artikel (artikel 23) som tillerkänner funktionshindrade barn särskilda rättigheter. arbetar aktivt för att uppmärksamma och driva frågan om funktionshindrade personers åtnjutande av de mänskliga rättigheterna i olika internationella forum. Inom ramen för detta arbete lade fram ett resolutionsförslag om mänskliga rättigheter och funktionshinder vid FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna 2003. antog en resolution om funktionshindrades rättigheter i vilken man beslutade att tillsätta en ad hoc-kommitté under generalförsamlingen för att överväga förslag till en internationell konvention för att främja och skydda funktionshindrades rättigheter och värdighet. är en pådrivande aktör både inom kommittén och i EU:s interna arbete i samma fråga. Ad hoc-kommitténs arbete förutspås ta i anspråk. deltar även aktivt i arbetet för genomförande av världsaktionsprogrammet för personer med funktionshinder i FN:s generalförsamling5, liksom i behandlingen av frågor relaterade till funktionshinder i FN:s kommission för social utveckling. deltog aktivt i framtagandet av för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet 1993. Reglerna är inte juridiskt bindande men utgör ett användbart verktyg i det nationella arbetet för att genomföra rättigheterna 5 "Implementation of the World Programme of Action concerning Disabled Persons: towards a society for all in the twenty-first century" i FN:s olika konventioner om mänskliga rättigheter. 2003/04:20 specialrapportör har på ett mycket framgångsrikt sätt lyft fram rättighetsperspektivet i det internationella arbetet för funktionshindrade. pågår ett arbete för att komplettera standardreglerna. verkar för att tydliggöra att även funktionshindrade personer har rätt att åtnjuta de mänskliga rättigheterna i alla FN:s aktiviteter, till exempel genom att be olika specialrapportörer särskilt beakta dessa personers rättigheter i sina landbesök och rapporter. Även FN:s konventionskommittéer skall ha ett handikapperspektiv i sitt arbete. Funktionshindrades rättigheter är både en särskilt uppmärksammad och en integrerad fråga i det utvecklingssamarbete som bedrivs av Sida. 4.2Svåra kränkningar av människors rättigheter kommer att såväl på egen hand som inom ramen för EU fortsätta att i både bilaterala och multilaterala sammanhang aktivt driva frågan om dödsstraffets universella avskaffande och, i avvaktan därpå, begränsningar och moratorier för användningen av dödsstraffet. Dödsstraffet är enligt svensk uppfattning ett djupt omänskligt straff. Dess grymhet och dess oåterkalleliga natur gör det till ett straff som inte bör ha någon plats i en modern och civiliserad rättsordning. har fortsatt att aktivt driva frågan om ett universellt avskaffande av dödsstraffet och, i avvaktan därpå, att användningen av dödsstraffet skall inskränkas och ske med iakttagande av de begränsningar som finns i internationell rätt. I FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna fortsätter tillsammans med övriga EU att driva och söka ökat stöd för den resolution mot dödsstraffet som antagits i kommissionen . var initiativtagare till utarbetandet av tilläggsprotokoll nr 13 till om mänskliga rättigheter om ett totalt avskaffande av dödsstraffet. Protokollet, som föreskriver avskaffande av dödsstraffet även i krigstid, antogs 2002 och ratificerades av . Antagandet 1998 av EU:s riktlinjer mot dödsstraffet (se även avsnitt 5.1.1) har inneburit att unionens bilaterala arbete inriktat på att påverka andra länder att avskaffa dödsstraffet eller begränsa dess användande har intensifierats. Uppvaktningar av ett lands myndigheter har ofta inriktats på användningen av dödsstraffet generellt, till exempel när ett land är på väg att återuppta användningen av dödsstraffet efter ett längre uppehåll (moratorium). Andra uppvaktningar inriktas på individuella dödsdomar. Vanligen publiceras uppvaktningens innehåll i inhemska media för att på så sätt bidra till att påverka opinionen mot dödsstraffet. EU regelmässigt upp enskilda fall där dödsstraff är aktuellt i Skr. 2003/04:20 deltagarländer. Genom att på detta sätt uppmana andra länder att avskaffa eller begränsa dödsstraffet kan och övriga EU bidra till att påskynda den internationella utvecklingen mot ett universellt avskaffande. fäster stor vikt vid detta arbete. Inom ramen för EU:s utvecklingssamarbete finns särskilda medel för detta arbete, vilket markerar frågans vikt och höga prioritering. 4.2.2Summariska avrättningar och ofrivilliga försvinnanden fortsätta att stödja det arbete som utförs av den särskilde rapportören om summariska avrättningar, och att slå vakt om rapportörens mandat från FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna, samt delta i arbetet för utarbetandet av en konvention om ofrivilliga försvinnanden. Enligt FN:s särskilde rapportör om summariska avrättningar förekommer utomrättsliga, summariska och godtyckliga avrättningar, och hot om sådana övergrepp, i alla världsdelar . Avrättningarna utförs av ett lands polis- och säkerhetsstyrkor, med regeringens goda minne, eller av andra personer eller grupper som samarbetar med, eller tolereras av, landets regering. En avrättning är summarisk då den verkställs trots att den inte föregås av en korrekt rättegång. stödjer den särskilde rapportörens arbete och är initiativtagare till en resolution i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna om utomrättsliga, summariska eller godtyckliga avrättningar. Ett motsvarande initiativ drivs av i . Det förekommer i flera länder i världen att människor frihetsberövas för att senare inte höras av. Skälet är ofta att den försvunne berövats livet summariskt eller genom tortyr. Sådana ofrivilliga försvinnanden innebär ett oerhört lidande för den enskilde och hans eller hennes familj. De utgör också ett medel för en repressiv politik. stödjer mot tvångsmässiga eller ofrivilliga försvinnanden liksom genomförandet av FN:s deklaration om skydd av alla personer mot tvångsmässiga försvinnanden i alla stater. Inom ramen för FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna pågår ett arbete som syftar till att utarbeta en separat konvention om ofrivilliga försvinnanden. verkar inom ramen för detta arbete särskilt för att konventionen skall innefatta en rätt för anhöriga till information om vad som hänt den försvunne, samt en rätt till skadestånd. 4.2.3 Kampen mot tortyr och annan grym, omänsklig och Skr. 2003/04:20 förnedrande behandling eller bestraffning fortsätta att enskilt och inom ramen för EU påtala och på olika sätt verka för att förebygga tortyr och annan grym, omänsklig och förnedrande behandling varhelst det förekommer, ratificera det nya FN-protokollet för förebyggande av tortyr och uppmana andra länder att göra sammalunda så att mekanismen möjligt kan börja verka, genom utvecklingssamarbetet fortsätta att stödja utbildning av polis och fängelsepersonal i syfte att tortyr skall kunna förebyggas, och uppmärksamma och stödja rehabilitering av tortyroffer. Inga former av tortyr eller annan grym eller förnedrande behandling kan någonsin accepteras i vilket syfte det än vara må. Förbudet mot tortyr finns i de centrala instrumenten om mänskliga rättigheter, samt i FN:s konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning (CAT) , liksom i den humanitära rätten, och kan sägas vara jus cogens, det vill säga en folkrättslig regel som staterna inte kan avtala bort. har fortsatt att aktivt verka mot alla former av tortyr och kroppsstraff. Under det svenska ordförandeskapet i den Europeiska unionen svarade för författandet av EU:s riktlinjer mot tortyr som antogs av unionens utrikesministrar . Riktlinjerna är framförallt avsedda att på samma sätt som riktlinjerna mot dödsstraffet utgöra underlag för uppvaktningar i tredje land om bruket av tortyr. Till skillnad från dödsstraffet, som tillkännages i domslut, så utgör tortyr en dold verksamhet vars förekomst många länder anstränger sig för att dölja för omvärlden. EU-ländernas utrikesförvaltningar har därför påbörjat en process för att öka sina kunskaper vad gäller förekomsten av tortyr i enskilda länder samt dess underliggande orsaker. Riktlinjerna mot tortyr används också till stöd för utvecklingssamarbete inriktat på att genom bland annat utbildning av poliser stävja bruket av tortyr i individuella länder. kunde anta ett tilläggsprotokoll till som syftar till att stärka möjligheterna att förebygga tortyr. Genom protokollet skapas en internationell, preventiv besöksmekanism lik den som tillsattes av () i enlighet med Europakonvention mot tortyr. Därutöver innehåller FN-protokollet krav på kompletterande nationella övervakningsorgan. var drivande för att få igång förhandlingarna om ett protokoll och har aktivt deltagit i förhandlingarna. Tillsammans med övriga EU-länder bidrog till att mobilisera det stöd som krävdes för antagandet av protokollet i FN. börjar en viktig process för att uppmana världens länder att ratificera protokollet så att det kan träda i kraft och den Skr. 2003/04:20 internationella besöksmekanismen kan börja verka. stödjer ett antal organisationer som arbetar mot tortyr samt för rehabilitering av tortyroffer. Bland annat stödjer kurser inriktade på rättssystemet i ett antal länder och innefattade, bland annat, tortyrförebyggande undervisning av åklagare, domare, poliser och fängelseansvariga. kommer att genom konkreta initiativ vara aktivt engagerat i det arbete som pågår i olika delar av världen för att bekämpa människohandel. Människohandel är ett allvarligt och växande problem som förekommer över hela världen. drabbas hundratusentals människor. Handel med människor är en brottslig verksamhet som allvarligt försvårar den drabbades möjligheter att åtnjuta sina mänskliga rättigheter. Människohandel definieras i FN:s protokoll om förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn, (Palermoprotokollet)6. Människohandel innefattar flera olika led eller element och kan därför beskrivas som en typ av kedjebrottslighet. I regel innefattar brottsligheten att människor, ofta kvinnor och barn, genom hot om eller bruk av våld eller andra former av tvång eller missbruk av dessa personers utsatta belägenhet rekryteras och transporteras inom ett land eller mellan länder i syfte att de skall utnyttjas på olika sätt. Enligt definitionen kan människohandel förekomma för prostitution eller andra former av sexuellt utnyttjande, tvångsarbete eller tvångstjänst, slaveri eller med slaveri jämförbara bruk och sedvänjor, träldom eller avlägsnande av organ. Eftersom människohandel utgör ett missbruk av en persons utsatta belägenhet skall det anses som människohandel även när ett offer har samtyckt till den åsyftade exploateringen när något av de otillbörliga medel som räknas upp i protokollet har använts. engagemang för att bekämpa människohandel har vuxit snabbt både vad gäller problemet i vårt eget land, inom EU och i omvärlden i övrigt. Frågan har varit en svensk profilfråga i internationella sammanhang och var bland annat prioriterad under ordförandeskap i EU. Medlemsländerna enades då om hur man skall definiera straffbar människohandel för sexuell och arbetskraftsexploatering. har inom ramen för EU:s regionala samarbeten med och tagit initiativ till gemensamma åtgärder mot människohandel. En handlingsplan mot människohandel antogs inom ramen för samarbetet mellan och EU . verkar nu för att denna genomförs och följs upp. Även inom dialogen mellan och EU 6 Artikel 3. finns ett utkast till handlingsplan. har tillsammans med Skr. 2003/04:20 finansierat en studie genom som kartlägger handeln med kvinnor och barn i . har aktivt stött arbetet inom med att ta fram den handlingsplan mot människohandel som antogs . dimensionsöverskridande verksamhet och breda fältnärvaro stärker dess förmåga att agera i denna viktiga fråga. har antagit en serie rekommendationer till medlemsstaterna om åtgärder mot organiserad brottslighet och i synnerhet mot människohandel. genomfördes efter beslut av de nordiska och baltiska jämställdhets- och justitieministrarna en gemensam informationskampanj mot kvinnohandel i de åtta länderna. Målsättningen med kampanjen var att öka allmänhetens, myndigheters och organisationers kunskap och medvetenhet om handel med kvinnor och den svåra situation som offren lever i. Parallellt med denna genomfördes en nationell kampanj som huvudsakligen fokuserade på åtgärder för att motverka mäns efterfrågan på kvinnor och barn för sexuella ändamål. tog dessutom utrikesminister initiativ till en aktionsgrupp mot människohandel vid det nordisk-baltiska utrikesministermötet i . I deklarationen från i gjorde statsministrarna en utfästelse om gemensamma ansträngningar för att stoppa människohandeln i regionen. har tagit initiativet till ett samverkansprojekt i mot handel med kvinnor, som kommer att inledas . Inom utvecklingssamarbetet stödjer regeringen och Sida en rad insatser för att förebygga och bekämpa människohandel i särskilt drabbade regioner bland annat i , på västra , i och i . Stödet har gått genom internationella organisationer som IOM, , ESCAP och ECOWAS, men även till enskilda organisationer. För att svenska ansträngningar för att bekämpa människohandel skall få en långsiktig inriktning och institutionell förankring har en strategi utarbetats inom ramen för internationella utvecklingssamarbete. Strategin inriktar sig främst på handel med kvinnor och barn och fokuserar på de vanligaste och värsta formerna av exploatering såsom sexuellt utnyttjande, arbetskraftsexploatering samt skadligt barnarbete. Människohandel är ett sammansatt problem. För att förstå dess orsaker behöver man identifiera, analysera och bekämpa både de mer omedelbara och utlösande faktorerna och de underliggande och strukturella. Den globala människohandeln kan ses som en följd av bland annat efterfrågan på människor för olika former av exploatering, fattigdom (absolut och relativ), kvinnors och barns underordnade ställning och brist på makt samt bristande skydd av mänskliga rättigheter. Ett fungerande rättssystem med rättsliga garantier Rättsstatsprincipen är grundläggande för att säkra respekt för de mänskliga rättigheterna. i internationella sammanhang betona rättsstatens betydelse för skydd av de mänskliga rättigheterna, arbeta för att motverka straffrihet, och genom utvecklingssamarbetet och expertutbyten medverka till att informera och utbilda åklagare, domare och poliser i länder där rättsstaten behöver stärkas. Vikten av en rättsstat för att skydda de mänskliga rättigheterna betonas i inledningen till FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna. Det internationella arbetet för de mänskliga rättigheterna lyfter nu alltmer fram den centrala roll som rättsstatens principer spelar i skyddet för individen. Som framgår av artikel 6 av Fördraget om Europeiska unionen är rättsstatsprincipen (rule of law) en av de principer EU bygger på. Principen är gemensam för medlemsstaterna. I ESK:s (sedermera ) Köpenhamnsdokument fastslogs att demokrati och rättsstatsprincipen är grundläggande för att säkra respekt för de mänskliga rättigheterna. Rättsstatsprincipen innebär att ingen får stå ovanför eller utanför lagen, att staten och statsorganen är skyldiga att följa den gällande rätten och att det finns garantier mot missbruk av statsmakten. Det räcker dock inte med formell legalitet som innebär att lagar följs. Det krävs dessutom att lagar stiftas och tillämpas utan diskriminering och med respekt för individens värdighet och mänskliga rättigheter. Det krävs också ett fungerande rättsväsende som alla har tillgång till. Ett fungerande rättsväsende kräver okorrumperade poliser och åklagare, oberoende advokater samt en obunden och opartisk domarkår. Dessutom krävs det att domstolarnas beslut efterlevs. I FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna framgår det att alla människor har rätt till en rättvis och offentlig rannsakning inför en självständig och opartisk domstol. Flera av de internationella konventionerna som rör mänskliga rättigheter, framför allt FN:s konvention om de medborgerliga och politiska rättigheterna, innehåller en rad föreskrifter som bidrar till förverkligandet av rättsstatsprincipen. Exempel på sådana rättigheter är likhet inför lagen, rätten att få anklagelser om brott utredda och prövade inför domstol inom en rimlig tid, förbud mot godtyckligt frihetsberövande samt rätten till en korrekt och opartisk rättegång. Liknande bestämmelser finns i om mänskliga rättigheter. arbetar aktivt för en universell tillämpning av Vi stödjer initiativ, till exempel inom FN och , som ger individer tillgång till ett fungerande rättssystem med rättsliga garantier. Genom utvecklingssamarbetet stödjer arbetet att förbättra rättssystemets tillgänglighet och funktion. Utvecklingssamarbetet inbegriper även utarbetande, omarbetande och tillämpning av lagar, etablerande av rättshjälps- och ombudsmannafunktioner samt reformer av åklagar-, polis- och fängelseväsendena. En viktig aktör på detta område är det svenska för mänskliga rättigheter och humanitär rätt vid . Straffrihet (impunity), det vill säga statens underlåtenhet att beivra brott och bestraffa den som begått övergrepp förekommer världen över. Övergreppen har vanligen utförts av en regerings representanter, till exempel polis eller militär, eller med regeringens goda minne. Straffrihet utgör ett allvarligt hinder för upprättandet av demokrati och en rättsstat. Det är viktigt att en individ vars rättigheter kränkts har rätt och möjlighet att klaga inför en domstol, samt att den som begått kränkningen lagförs och straffas. kommer att fortsätta att arbeta för att motverka straffrihet och för att införa och upprätthålla respekten för rättsstatens principer. 4.4Rättigheter som främjar demokratin Respekt för mänskliga rättigheter bidrar till och är i hög grad en förutsättning för demokratisering. Det inbegriper bland annat människors möjlighet att delta i den demokratiska utvecklingen genom yttrandefrihet, mediafrihet och föreningsfrihet. Tillsammans med den allmänna rösträtten har dessa rättigheter en direkt koppling till det demokratiska beslutsfattandet. Det är en förutsättning för ett demokratiskt samhällsskick att alla kan ta del av sitt lands styrelse direkt, eller genom fritt valda ombud, och att det hålls periodiska, fria och rättvisa val där rösträtten är allmän och lika för alla. Även andra rättigheter har betydelse för demokratiseringsprocessen, till exempel de som tillsammans syftar till att bevara rättsstatens principer, inklusive likhet inför lagen, rätten till utbildning samt rättigheter som garanterar deltagande för kvinnor och för personer som tillhör minoriteter. Yttrandefrihet, föreningsfrihet och fria medier påtala och invända emot kränkningar av och begränsningar i organisations- och yttrande- och religionsfriheten varhelst de förekommer, uppmärksamma och invända emot fängslanden och andra förföljelser av journalister i syfte att begränsa yttrandefriheten, stödja det arbete som utförs av medierepresentant, och genom bland annat utvecklingssamarbetet stödja utvecklingen av fria och pluralistiska medier. Ett flertal rättigheter som direkt, eller indirekt, utgör grunden för ett demokratiskt samhälle återfinns i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, i konventionen om de medborgerliga och politiska rättigheterna samt även i regionala konventioner om mänskliga rättigheter. De grundläggande friheterna att fritt uttrycka sin mening, att bilda eller gå med i en organisation eller politiskt parti, samt att ordna möten utgör en förutsättning för att människor skall kunna bilda sig en uppfattning och delta i det politiska livet. I ett demokratiskt samhälle behövs även fria och oberoende medier. Politiker och andra makthavare behöver granskas för att de skall kunna hållas ansvariga för sin verksamhet. Fria och oberoende medier har därför en mycket viktig gransknings- och informationsfunktion som bidrar till att förbättra offentliga verksamheters öppenhet, legitimitet och ansvar. EU har i flera fall påtalat och uppmärksammat fängslanden och annan förföljelse av journalister. arbetar aktivt genom utvecklingssamarbetet för åsikts-, yttrande- och mediafrihet exempelvis genom att stödja utbildning av journalister i olika länder, samt genom ett omfattande mediestöd. Dessa frågor uppmärksammas också aktivt inom , vars medierepresentant följer utvecklingen inom medierna och yttrandefriheten inom , med uppdrag att stödja deltagarstaterna på dessa områden och att påtala brott mot åtagandena inom (se avsnitt 5.3.3). stödjer även valprocesser, partier och parlament i olika länder genom bland annat utvecklingssamarbetet samt normbildning och kunskapsutveckling genom (International ). 4.5Förverkligande av ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter kommer att på olika sätt arbeta för att skyddet för de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna skall ges ökad vikt i såväl bilaterala som multilaterala sammanhang. betona alla människors lika rätt till de ekonomiska och sociala rättigheterna (principen om icke-diskriminering), fortsatt verka för att frågan om skydd för de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna skall genomsyra FN:s arbete, inklusive det utvecklingssamarbete som utförs av FN:s olika fonder och program, ytterligare stärka rättighetsperspektivet i alla program kring utbildning, hälsa, arbetsliv och andra sociala frågor inom svenskt utvecklingssamarbete, delta i den arbetsgrupp som syftar till att utveckla ett tilläggsprotokoll om individuell klagorätt till konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, och fortsatt stödja arbete för universell ratifikation och uppfyllande av organisationens åtta kärnkonventioner om mänskliga rättigheter. I FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter stadgas bland annat rätten till social trygghet, rätten till en tillfredsställande levnadsstandard, rätten till utbildning, rätten till hälsa samt rätten till arbete. Dessa rättigheter återknyter således till centrala politiska frågor om ekonomisk fördelning, arbetsliv, hälsovård, utbildning och familjepolitik vid sidan av mer övergripande aspekter om en tillfredsställande levnadsstandard. Frågor rörande jämställdhet mellan könen, lika lön för likvärdigt arbete, fackliga rättigheter för att kunna hävda sin rätt, rätten till utbildning samt barnets rätt till skydd mot exploatering är exempel på tydliga rättighetskrav som också kan återspeglas i rättsregler. Andra rättigheter låter sig emellertid inte lika lätt ges en rättslig form. Särskilt vad gäller rätten till en tillfredsställande levnadsstandard fordras andra metoder för att ländernas efterlevnad skall kunna utvärderas. Konventionens artikel 2 tillåter ett gradvis uppfyllande av rättigheterna. Tillgängliga resurser skall dock utnyttjas maximalt. Det innebär att alla tillgängliga resurser, oavsett om de är inhemska eller kommer från utvecklingssamarbete, skall utnyttjas till fullo för att rättigheterna gradvis skall förverkligas.