prop · GQ03119 · 2003-05-28 00:00:00 — I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . 2 Lagen omtryckt 1992:1474. Den som genom missbruk av larm, nödsignal eller annan lik- nande anordning föranleder onö- dig utryckning av polis, organisation för räddningstjänst, ambulans, militär, sjöräddning eller annat organ för allmän be- vakningstjänst, döms för missbruk av larmanordning till böter eller fängelse . 3Förslag till lag om ändring i (1962:700) Härigenom föreskrivs att 16 kap. 15 § (1962:700) skall ha följande lydelse. Den som genom oriktig uppgift att det föreligger fara för en eller flera människors liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendom föranleder onödig säkerhetsåtgärd, döms för falskt larm till böter eller fängelse i högst . Är brott som avses i första stycket grovt, döms till fängelse, lägst och högst . Den som genom missbruk av larm, nödsignal eller annan lik- nande anordning föranleder onö- dig utryckning av polis, rädd- ningskår, ambulans, militär, sjö- räddning eller annat organ för all- män bevakningstjänst, döms för missbruk av larmanordning till böter eller fängelse . Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1993:207. 4Förslag till lag om ändring i (1998:808) Härigenom föreskrivs att 33 kap. 3 § (1998:808) skall ha följande lydelse. Från saneringsförsäkringen be- talas, enligt vad som närmare an- ges i försäkringsvillkoren, ersätt- ning för saneringskostnader som har uppkommit med anledning av att en tillsynsmyndighet har begärt verkställighet enligt 26 kap. 17 § eller meddelat förordnande om rättelse enligt 26 kap. 18 §, om den som är ansvarig enligt denna balk inte kan betala. Ersättning som sagts skall dock inte beta- las för kostnader som har upp- kommit med anledning av rädd- ningsinsatser enligt räddnings- tjänstlagen (1986:1102). Från saneringsförsäkringen be- talas, enligt vad som närmare an- ges i försäkringsvillkoren, ersätt- ning för saneringskostnader som har uppkommit med anledning av att en tillsynsmyndighet har begärt verkställighet enligt 26 kap. 17 § eller meddelat förordnande om rättelse enligt 26 kap. 18 §, om den som är ansvarig enligt denna balk inte kan betala. Ersättning som sagts skall dock inte beta- las för kostnader som har upp- kommit med anledning av rädd- ningsinsatser enligt lagen (0000:000) om skydd mot olyckor. Denna lag träder i kraft . 5Förslag till lag om ändring luftfartslagen (1957:297) Härigenom föreskrivs att 11 kap. 1 § luftfartslagen (1957:297)1 skall ha följande lydelse. ningstjänst finns i räddnings- tjänstlagen (1986:1102). (0000:000) om skydd mot olyckor. Ett luftfartygs ägare eller innehavare och de som tjänstgör på luftfartyg eller vid flygplatser eller andra anläggningar för luftfarten är skyldiga att delta i flygräddningstjänsten. Regeringen meddelar bestämmelser om ersättning av allmänna medel för deltagandet. I fråga om ersättning vid personskador gäller lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada m. m. Denna lag träder i kraft . 1 Lagen omtryckt 1986:166. 2 Senaste lydelse 1991:472. 6Förslag till lag om ändring i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1977:265) om statligt personska- deskydd skall ha följande lydelse. Denna lag gäller ersättning av staten vid personskada och tillämpas på 1. den som tjänstgör enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt el- ler inställer sig till mönstring, eller annan uttagning enligt den lagen eller till antagningsprövning enligt lagen (1994:1810) om möjlighet för kvin- nor att fullgöra värnplikt eller civilplikt med längre grundutbildning, 2. den som medverkar i rädd- 2. den som medverkar i rädd- ningstjänst eller i övning med ningstjänst eller i övning med en tjänstlagen (1986:1102) eller i räddningstjänst enligt 11 kap. 1 § (0000:000) om skydd mot olyckor eller i räddningstjänst enligt 11 (1957:297), kap. 1 § andra stycket luftfartsla- gen (1957:297), 3.den som är intagen för vård i kriminalvårdsanstalt, i ett hem som av- ses i 12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, i ett hem som avses i 22 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall samt den som är häktad eller anhållen eller i annat fall intagen eller tagen i förvar i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest, 4.den som utför samhällstjänst på grund av en föreskrift som medde- lats med stöd av 27 kap. 2 a § eller 28 kap. 2 a § , 5.den som utför ungdomstjänst på grund av en föreskrift som medde- lats med stöd av 31 kap. 1 § tredje stycket 2 , 6.den som utför oavlönat arbete enligt en föreskrift som har meddelats med stöd av 8 § första stycket 2 lagen (1994:451) om intensivövervak- ning med elektronisk kontroll. Regeringen får föreskriva att lagen skall tillämpas även på den som i annat fall än som avses i första stycket frivilligt deltar i verksamhet inom totalförsvaret eller i verksamhet för att avvärja eller begränsa skada på människor eller egendom eller i miljön. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1998:613. 7Förslag till lag om ändring i lagen (1981:1104) om verk- samheten vid vissa regionala alarmeringscentraler Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1981:1104) om verksamheten vid vissa regionala alarmeringscentraler skall ha följande lydelse. Den som svarar för alarmerings- Den som svarar för alarmerings- centraler som anges i 1 § får inte centraler som anges i 1 § får inte utan tillstånd av regeringen spela utan tillstånd av regeringen spela in telefonsamtal, varigenom någon in telefonsamtal, varigenom någon avser att tillkalla eller annars avser att tillkalla eller annars komma i förbindelse med polis, komma i förbindelse med polis, brandkår, ambulans eller något annat hjälporgan och som beford- ningstjänst, ambulans eller något ras via ett allmänt tillgängligt tele- annat hjälporgan och som beford- nät till eller från en sådan central. ras via ett allmänt telefonnät till eller från en sådan central. Tillstånd får även i den utsträckning som krävs för snabba och effekti- va hjälpinsatser innefatta rätt att 1.avlyssna och spela in sådana telefonsamtal som avses i första stycket och som har kopplats vidare av en alarmeringscentral till ett hjälporgan, 2.avbryta pågående telefonsamtal för att samtal skall kunna kopplas vidare från en alarmeringscentral till ett hjälporgan. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1993:610. 8Förslag till lag om ändring i lagen (1988:868) om brand- farliga och explosiva varor Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Lagen gäller inte sådan transport av brandfarliga eller explosiva varor som omfattas av lagen (1982:821) om transport av farligt gods. ser avsedda att förebygga andra ser avsedda att förebygga andra skador än sådana som kan upp- skador än sådana som kan upp- komma genom brand eller explo- komma genom brand eller explo- sion vid hantering av brandfarliga sion vid hantering av brandfarliga eller explosiva varor. eller explosiva varor. ser om skyldighet för arbetsgivare ser om skyldighet för arbetsgivare och arbetstagare att vidta skydds- och arbetstagare att vidta skydds- åtgärder mot skador som kan upp- åtgärder mot skador som kan upp- komma genom brand eller explo- komma genom brand eller explo- sion vid hantering av brandfarliga sion vid hantering av brandfarliga eller explosiva varor finns i ar- eller explosiva varor finns i ar- betsmiljölagen (1977:1160). betsmiljölagen (1977:1160). räddningstjänstlagen (1986:1102) gen (0000:000) om skydd mot finns bestämmelser om skyldighet olyckor finns bestämmelser om för ägare eller innehavare av skyldighet för enskilda att vidta byggnad eller andra anläggningar åtgärder för att förebygga brand att vidta olycks- och skadeföre- och för att hindra eller begränsa byggande åtgärder vid brand. skador till följd av brand. I fråga om sprängning och användning av pyrotekniska varor finns be- stämmelser i 2 kap. 20 § och 3 kap. 6 och 7 §§ ordningslagen (1993:1617). Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1998:842. 9Förslag till lag om ändring i prisregleringslagen (1989:978) Härigenom föreskrivs att 8 § prisregleringslagen (1989:978) skall ha följande lydelse. Om det av någon annan orsak än krig eller krigsfara finns risk för en allvarlig prisstegring inom landet på en eller flera viktiga varor eller tjänster, får regeringen föreskriva att en eller flera av 1.bestämmelserna i 13, 14, 19, 2226, 28 och 29 §§ skall tillämpas på varor och tjänster som tillhandahålls i näringsverksamhet, 2.bestämmelserna i 13, 14 och 19 §§ skall tillämpas på avgifter som tas ut i annan verksamhet hos staten än näringsverksamhet, 3. bestämmelserna i 13, 14 och 19 §§ skall tillämpas på avgifter som tas ut i annan verksamhet hos kommunerna än näringsverksam- het enligt föreskrifter i lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggning- ar, 27 kap. 47 §§ , lagen (1981:1354) om allmän- na värmesystem, räddningstjänstlagen (1986:1102), (1987:10). 3. bestämmelserna i 13, 14 och 19 §§ skall tillämpas på avgifter som tas ut i annan verksamhet hos kommunerna än näringsverksam- het enligt föreskrifter i lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggning- ar, 27 kap. 47 §§ , lagen (1981:1354) om allmän- na värmesystem, lagen (0000:000) om skydd mot olyckor, (1987:10). Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1998:823. 10Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1720) om civilt försvar Härigenom föreskrivs att 5 kap. 4 § lagen (1994:1720) om civilt för- svar skall ha följande lydelse. En räddningsledare enligt 31 § räddningstjänstlagen (1986:1102) får under höjd beredskap ta i an- språk verkskydd inom kommunen för räddningstjänstuppgifter som rör annat än den anläggning där verkskyddet organiserats. En räddningsledare enligt 3 kap. 16 § eller 4 kap. 9 § lagen (0000:000) om skydd mot olyckor får under höjd beredskap ta i an- språk verkskydd inom kommunen för räddningstjänstuppgifter som rör annat än den anläggning där verkskyddet organiserats. Denna lag träder i kraft . 11Förslag till lag om ändring i lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning Härigenom föreskrivs att 8 § lagen (1998:150) om allmän kameraöver- vakning skall ha följande lydelse. En polismyndighet eller den som är räddningsledare enligt räddningstjänstlagen (1986:1102) får bedriva allmän kameraöver- vakning utan tillstånd, om över- vakningen är av vikt för att avvärja en hotande olyckshändelse eller för att begränsa verkningarna av en inträffad olyckshändelse. En polismyndighet eller den som är räddningsledare enligt la- gen (0000:000) om skydd mot olyckor får bedriva allmän ka- meraövervakning utan tillstånd, om övervakningen är av vikt för att avvärja en hotande olyckshän- delse eller för att begränsa verk- ningarna av en inträffad olycks- händelse. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , regeringsrådet Enligt en lagrådsremiss (Försvarsdepartementet) har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om skydd mot olyckor, 2.lag om ändring i sekretesslagen (1980:100), 3.lag om ändring i , 4.lag om ändring i , 5.lag om ändring i luftfartslagen (1957:297), 6.lag om ändring i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd, 7.lag om ändring i lagen (1981:1104) om verksamheten vid vissa regionala alarmeringscentraler, 8.lag om ändring i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor, 9.lag om ändring i prisregleringslagen (1989:978), 10.lag om ändring i lagen (1994:1720) om civilt försvar, 11.lag om ändring i lagen (1998:150) om allmän kameraövervak-ning. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om skydd mot olyckor Remissen innehåller ett förslag till en ny lag om skydd mot olyckor, av- sedd att ersätta den nu gällande räddningstjänstlagen (1986:1102). Många av de föreslagna bestämmelserna är till innehållet identiska med eller i vart fall innehållsmässigt lika motsvarande bestämmelser i rädd- ningstjänstlagen. Lagrådet har, när det gäller sådana i sak oförändrade bestämmelser, inskränkt sig till att göra en mera översiktlig granskning, vilket också har motiverats av att remissen i allmänhet inte innehåller några närmare förklaringar till de gällande bestämmelser- na. Lagrådets granskning har alltså koncentrerats till de bestämmelser som innebär förändringar av gällande rätt. 1 kap. 2 § Av författningskommentaren (s. 98) framgår att paragrafen är avsedd att till innehållet överensstämma med 2 § räddningstjänstlagen. I tredje stycket har emellertid statens och kommunernas skyldighet att göra en arbetsinsats gjorts beroende av att det är nödvändigt att staten eller en kommun svarar för insatsen, medan det i 2 § räddningstjänstlagen krävs att detta är påkallat. Enligt Lagrådets mening är nödvändigt i detta sammanhang ett starkare ord än påkallat, varför ändringen av termino- logi kan anses medföra en viss inskränkning av statens och kommuner- nas ansvar. Lagrådet föreslår att ordet påkallat kvarstår och att tredje stycket efter en viss redaktionell justering får följande lydelse: Staten eller en kommun skall ansvara för en räddningsinsats endast om detta är påkallat av behovet av ett snabbt ingripande, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatsen och omständigheterna i övrigt. Eftersom det i andra bestämmelser i den föreslagna lagen talas om rädd- ningsinsatser utan närmare precisering, finns det ett behov av att klarläg- ga att lagen endast gäller sådana arbetsinsatser som är definierade i nu förevarande paragraf. Detta kan lämpligen ske genom att det i paragrafen tillfogas ett sista stycke av följande lydelse: I denna lag behandlas endast sådana räddningsinsatser som avses i den- na paragraf. 2 kap. 4 § I första stycket regleras skyldigheten att svara för särskilda skydds- åtgärder vid farlig verksamhet. Enligt förslaget skall ansvaret för skydds- åtgärderna ankomma på ägare eller den som utövar verksamheten. En- ligt vad som anförts vid föredragningen är avsikten med det på detta sätt delade ansvaret att, i de fall då ägaren och den som utövar verksamheten inte är samma person, ägaren skall ansvara för åtgärder som rör den fasta egendomen, medan den som utövar verksamheten skall ansvara för övri- ga behövliga åtgärder. Den angivna avsikten kan dock inte anses framgå av den föreslagna lagtexten. Uppdelningen är också oklar på ett sätt som kan medföra problem i praktiken vid exempelvis förelägganden. Att äga- ren av en anläggning skall bära ett primärt ansvar i förhållande till det allmänna för en verksamhet som han inte själv svarar för framstår inte heller som naturligt. Enligt Lagrådet talar starka skäl för att den som utövar verksamheten bör i förhållande till det allmänna ensam bära ansvaret för behövliga skydds- åtgärder. Enligt Lagrådets bedömning synes också avsikten med den nu- varande regeln om ansvar för ägare eller innehavare vara att peka ut den som faktiskt bedriver en verksamhet. Lagrådet förordar därför att ansvaret enligt första stycket läggs på ägaren eller annan som utövar verksamheten. I första stycket anges, som en övergripande regel, att kommunen skall främja säkerheten för dem som vistas i kommunen. Det är oklart om formuleringen också inbegriper skydd av egendom och av miljön. Att kommunernas ansvar skall omfatta även dessa skyddsintressen får emel- lertid anses framgå av andra bestämmelser. Ett förtydligande på denna punkt synes påkallat. Därtill kommer att förhållandet mellan de fyra meningarna i första styck- et delvis är oklart. Lagrådet föreslår att stycket får följande lydelse: För att skydda människors liv och hälsa samt egendom och miljön skall kommunen se till att åtgärder vidtas för att förebygga bränder och skador till följd av bränder samt, utan att andras ansvar inskränks, verka för att åstadkomma skydd mot andra olyckor än bränder. 3 och 8 §§ I 21-24 §§ räddningstjänstlagen finns bestämmelser om räddnings- tjänstplaner. I 21 § anges i punktform vad en sådan plan skall innehålla. Det ställs krav på att en rad faktiska förhållanden skall redovisas som sammantagna ger en bild av bl.a. kommunens resurser och beredskap på området. Enligt 24 § kan regeringen på framställning av den myndighet som regeringen bestämmer besluta om ändring av en räddningstjänstplan. Enligt den föreslagna nya lagen skall kommunen inte ha någon rädd- ningstjänstplan men däremot ett handlingsprogram för förebyggande verksamhet (3 §) och ett handlingsprogram för räddningstjänst (8 §). I handlingsprogrammen som kan redovisas i samma dokument skall anges kommunens mål för verksamheterna och de risker för olyckor som finns i kommunen och som kan leda till räddningsinsatser. Därtill skall i handlingsprogrammet för förebyggande verksamhet anges hur denna verksamhet är ordnad och hur den planeras och i handlingsprogrammet för räddningstjänst vilka resurser kommunen har och avser att skaffa sig. Detaljeringsgraden i de nya bestämmelserna är betydligt lägre än i 21 § räddningstjänstlagen. För båda slagen av handlingsprogram gäller att programmet skall antas av kommunfullmäktige och att regeringen på framställning av den myn- dighet som regeringen bestämmer får besluta om ändring av programmet. Regeringen förutsätts besluta om en sådan ändring bara i undantagsfall, något som i den föreslagna lagtexten markeras med att det krävs synner- liga skäl. I författningskommentaren (s. 104 och 106) nämns som exem- pel att någon organisation för förebyggande verksamhet inte redovisats eller att de resurser som kommunen säger sig ha eller avser att skaffa sig uppenbart inte räcker till för att uppfylla angivna mål. I ett tidigare skede förekom i en rad författningar bestämmelser om un- derställning av kommunala beslut. Regeln i 24 § räddningstjänstlagen ersatte sålunda en tidigare bestämmelse om underställning (prop. 1985/86:170 s. 58) och är nu ett av ganska få exempel på att ingrepp i det kommunala beslutsfattandet kan ske på annat sätt än genom prövning av överklaganden. Regler av liknande slag finns i 15 kap. 5 § skollagen (1985:1100), 12 kap. (1987:10) och 13 kap. 3 § ord- ningslagen (1993:1617). Ytterligare några sådana regler har tillkommit , och Lagrådet har yttrat sig över dessa reglers förenlighet med principerna för den kommunala självstyrelsen (se prop. 2001/02:58, bilaga 11). I propositionen med förslag till räddningstjänstlag framhölls att rädd- ningstjänsten till skillnad från andra kommunala verksamheter har en speciell karaktär genom dess stora betydelse för tryggheten i sam-hället och att regeringen borde ha en möjlighet att besluta om ändring av en plan med allvarliga brister (prop. 1985/86:170 s. 58). De nu föreslagna bestämmelserna har motiverats på motsvarande sätt. I förhållande till räddningstjänstlagen är det dock fråga om en viss utvidgning av reger- ingens möjligheter att ingripa med ändringar av kommunala beslut, vilket kan kritiseras utifrån principiella synpunkter. Lagrådet anser sig trots detta, med hänsyn särskilt till de föreslagna bestämmelsernas begränsade tillämpningsområde, inte ha grund för att hävda att regleringen är ofören- lig med principen om självstyrelse. Det hade emellertid varit önskvärt att principiella och praktiska aspekter på förslaget i denna del hade belysts närmare i lagrådsremissen, särskilt som någon motsvarande reglering inte ingick i det bakomliggande utredningsförslaget och regler- ingen därför inte har varit föremål för normal remissbehandling. I remissen har förutsatts att beslut av regeringen skall komma i fråga bara om kommunen inte rättat sig efter ett påpekande från och planen är behäftad med mycket allvarliga brister. Bristerna kan avse så- väl att det angivna målet är för lågt satt i förhållande till de övergripande mål som kommer till uttryck i 1 kap. 1 och 3 §§ som att de avsatta resur- serna är otillräckliga i förhållande till det angivna målet. Eftersom det i det första fallet är kommunen själv som bestämmer, är det lämpligt att ersätta det i den föreslagna lagtexten använda uttrycket "kommunens mål för verksamheten" med förslagsvis "målet för kommu- nens verksamhet". En för kommuner gemensam räddningstjänst kan handhas av ett kommu- nalförbund (3 kap. 13 §). Som Lagrådet uppfattar det kan handlingspla- ner komma att antas av förbundets beslutande församling. Det finns an- ledning att göra klart att den beslutande församlingen kan fatta ett sådant beslut. Lämpligen kan därför i en ny avslutande mening i andra stycket i de båda paragraferna anges att I ett kommunalförbund skall handlings- planerna antas av den beslutande församlingen. I andra stycket finns bestämmelser om delegation av viss beslutanderätt till andra än tjänstemän hos en kommun. Delegationen anges avse befo- genhet att på kommunens vägnar meddela vissa beslut. Liknande be- stämmelser finns också i 12 och 13 §§. Bestämmelserna avviker från 11 §räddningstjänstlagen som, mot bakgrund av innehållet i 10 § (2 kap. 11 §i förslaget), gäller beslut på nämndens vägnar. Den nuvarande termi- nologin är mer konkret och beskrivande. Lagrådet har dock förståelse för att det kan anses mindre tilltalande att före bestämmelsen i 11 § introdu- cera nämnderna i lagtexten. Lagrådet vill därför inte motsätta sig försla- get i denna del men noterar att det i praktiken kommer att vara kommu- nala nämnder som delegerar sin beslutanderätt. Förslaget, som anknyter till 10 § räddningstjänstlagen, har en utformning som kan ge intrycket att den nämnd eller de nämnder som handhar upp- gifter enligt lagen inte skulle kunna handha andra kommunala uppgifter. Vid föredragningen har bekräftats att detta inte varit avsett. Avsikten torde framgå tydligare om första meningen formulerades på exempelvis följande sätt: En kommuns uppgifter enligt denna lag skall fullgöras av en eller flera nämnder. Den föreslagna andra meningen innebär endast en erinran om att be- stämmelserna i kommunallagen gäller för kommunala nämnder och kan med fördel utgå. 12 och 13 §§ I 12 § anges att uppdrag att besluta på en kommuns vägnar inte får om- fatta förelägganden eller förbud vid vite eller verkställande av åtgärd på den försumliges bekostnad. Bestämmelsen tar sikte både på fall då en anställd i den egna kommunen får i uppdrag att besluta på kommunens vägnar och på det i 13 § tredje stycket behandlade fallet att ett sådant uppdrag ges till en anställd i en annan kommun. Lagrådet finner det lämpligt att bestämmelsen i 12 § som utgör en undantagsbestämmelse och bl.a. gäller en i 13 § behandlad situation placeras efter 13 § och att de båda paragraferna således får byta plats. I första stycket anges att den personal som ingår i en kommuns organisa- tion för räddningstjänst skall vara anställd i kommun. Det finns anled- ning att förtydliga bestämmelsen så att det framgår att det kan vara fråga om anställning antingen i den egna kommunen eller i annan kommun. Det kan också vara motiverat att i detta sammanhang särskilt ange att anställning i ett kommunalförbund är att likställa med anställning i en kommun. Första stycket bör därför formuleras på följande sätt: Den personal som ingår i en kommuns organisation för räddningstjänst skall vara anställd i egen eller annan kommun eller i ett kommunal- förbund. Kommunen får - - - särskild kompetens." 4 kap. 8 § I tredje styckets andra mening finns en bestämmelse om statens ansvar för saneringsåtgärder. Bestämmelsen är avsedd att innehållsmässigt mot- svara 2 a § räddningstjänstlagen. Liksom i 1 kap. 2 § tredje stycket har emellertid ordet påkallat utbytts mot nödvändigt, vilket kan anses vara en saklig ändring. Lagrådet hänvisar till vad som anförts i anslut- ning till 1 kap. 2 §. 7 kap. 4 § Enligt första stycket skall bl.a. den som frivilligt efter anmodan av räddningsledaren har medverkat i räddningstjänst ha rätt till viss ersätt- Lagrådet, som finner orden frivilligt och efter anmodan svår-