prop · GQ03150d2 · 2003-09-12 00:00:00 — De värdepappersfonder som godkänts enligt de äldre bestämmelserna kan med ett undantag fritt marknadsföras och säljas över gränserna efter det att de nya reglerna i UCITS-direktivet har genomförts inom EU. Här måste dock uppmärksammas att artikel 2.2 i direktiv /108/EG endast gäller fondföretag som var verksamma för direktivets ikraftträdande, dvs. Detta får till följd att de fonder som bildats enligt lagen om värdepappersfonder efter Prop. 2002/03:150 2002 inte med stöd av reglerna i UCITS-direktivet kan marknadsföras och säljas i andra länder inom EES efter , då de nya reglerna i direktivet skall vara genomförda. För att dessa fonder skall kunna marknadsföras och säljas inom EES måste de således anpassas till de nya reglerna i direktivet. Svenska värdepappersfonder som har godkänts enligt lagen om värdepappersfonder efter kan således komma att hindras av utländska tillsynsmyndigheter om fondbolaget försöker marknadsföra och sälja andelar efter . bör upplysa om detta om inspektionen mottar en underrättelse om att ett fondbolag har för avsikt att bjuda ut andelar i en sådan fond i ett annat land. Det finns enligt vår mening inte skäl att föreskriva att skall hindra marknadsföring och försäljning av andelar i utländska värdepappersfonder som har godkänts enligt de äldre reglerna i UCITS- direktivet, vare sig de godkänts före eller efter . Dessa utländska fonder bör få säljas här fram till . Senast då skall ju fondföretaget enligt tidigare redovisade bestämmelser ha anpassats till de nya reglerna i UCITS-direktivet. Regeringens förslag: Om fondbestämmelserna för en fond enligt 3 § lagen om värdepappersfonder inte har godkänts enligt den nya lagen om investeringsfonder skall fonden upplösas. Bestämmelserna om upphörande och överlåtelse av förvaltning av en investeringsfond i lagen om investeringsfonder skall tillämpas även i fråga om nationella fonder vars fondbestämmelser godkänts enligt lagen Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte om frågan. Skälen för regeringens förslag: De nuvarande nationella fonderna kommer att omfattas av nya bestämmelser. En del av dagens nationella fonder har placeringsramar som faller inom de nya placeringsbestämmel- serna för värdepappersfonder. Det gäller t.ex. vissa indexfonder, fondan- delsfonder och fonder som använder sig av derivatinstrument. nationella fonder blir specialfonder. Det kan även finnas nationella fon- der vars fondbestämmelser inte kan godkännas enligt lagen om investe- Eftersom ett fondbolag eller en annan fondförvaltare som driver verk- samhet enligt 3 § lagen om värdepappersfonder skall ansöka om och erhålla nytt tillstånd behövs inga särskilda övergångsbestämmelser avseende fonderna. skall såsom nämnts i avsnitt 14.5 bl.a. fondbestämmelserna godkännas av För de nationella fonderna torde det emellertid - åtminstone för de flesta fonder - bli nödvändigt att fondförvaltarna justerar fondbestäm- melserna för att skall kunna godkänna en fond som värdepappersfond eller specialfond enligt den nya lagen om investeringsfonder. För specialfonder gäller t.ex. att det i fondbestämmelserna skall anges på vilket sätt fonden avviker från bestämmelserna för värdepappersfonder. Även när det gäller denna typ av fonder är en förutsättning för att fondbestämmelser som har godkänts enligt lagen om värdepappersfonder även skall kunna godkännas enligt lagen om investeringsfonder att placeringsinriktningen inte ändras annat än i den utsträckning som kan anses vara skälig för fondandelsägarna. De nya fondbestämmelserna måste dock godkännas av . Övergångstiden kan synas lång men såsom utredningen har funnit är detta nödvändigt för att överensstämma med reglerna för värdepappersfonder. Om finner att fondbestämmelserna inte kan godkännas enligt lagen om investeringsfonder måste fonden upplösas. Om ett fondbolag eller ett värdepappersbolag som förvaltar en nationell fond inte får nytt tillstånd enligt lagen om investeringsfonder skall förvaltningen av fonden överlåtas till ett fondbolag som har tillstånd för fondverksamhet enligt lagen om investeringsfonder. I annat fall måste fonden upplösas. Förfarandet bör ske enligt bestämmelserna om upphörande och överlåtelse av förvaltning av en fond i lagen om investeringsfonder (9 kap.). Upplösning sker således genom att tillgångarna i fonden säljs och nettobehållningen i fonden skiftas ut till fondandelsägarna. Det är upp till fondförvaltaren (före ) eller förvaringsinstitutet att bestämma den exakta tidpunkten. Förslagen i propositionen har ingen direkt effekt på det offentliga åtagandet. Förslagen innebär framför allt en vidareutveckling av befintlig reglering av fondbolag och fonder. Genom den föreslagna lagen om investeringsfonder och de följdändringar i annan lagstiftning som föreslås kommer sådan verksamhet att omfattas av en reglering som är bättre anpassad till rådande förhållanden. Regelverket bör därmed bli enklare att hantera för marknadens aktörer, vilket borde leda till effektivitetsvinster. Dessutom innehåller den föreslagna lagen om investeringsfonder också en del förtydliganden av vad som enligt praxis anses gälla, vilket kan minska osäkerheten på marknaden och därmed underlätta dess funktion. De nya förslagen kommer emellertid att ställa större krav på vilket i sin tur kan kräva omprioriteringar. Fondbolagen kommer att behöva söka nya tillstånd och göra ändringar i fondbestämmelserna för att kunna verka i enlighet med det nya regelverket. Vidare kommer att behöva meddela nya föreskrifter i samband med en övergång till de nya reglerna. bedömer att förslagen medför ett behov av ytterligare resurser som totalt kan beräknas till motsvarande fem årsarbetskrafter. kommer att beröras av förslaget att fondbolag skall kunna få tillstånd även för individuell portföljförvaltning. Detta eftersom investerarskyddet blir tillämpligt på de fondbolag som beviljas sådana tillstånd. har i sitt remissvar framfört att det därför är sannolikt att nämndens resurs- och beredskapsbehov kommer att öka i någon mån. Regeringen avser att i budgetpropositionen föreslå ett resurstillskott till bland annat med anledning av förslagen i den här propositionen. För en del fondbolag kommer de större krav som ställs på bevakning av risken i fonderna att innebära en merkostnad i form av system för att bevaka och hantera riskerna (alternativt att de köper tjänsten externt). Många av fondbolagen har emellertid redan system för att klara av de krav som föreslås. Även andra skärpningar i lagstiftningen kommer att medföra ökade kostnader för fondbolagen. De samlade ökade kostnaderna torde dock inte vara större än att de täcks av medel som finns avsatta för utveckling av verksamheten. Konsekvenser för de mindre fondbolagen Förslagen innebär en skärpning av kapitalkraven för att starta och driva verksamhet i fondbolag och ställer också högre krav på de personer som driver fondverksamheten. Förslagen innebär också som nämnts större krav på riskhanteringssystem. Dessa skärpningar innebär i praktiken att det ställs högre krav för etablering på nya aktörer på marknaden. Kraven skall dock vägas mot att skyddet för konsumenterna stärks vilket kan förmodas leda till bättre produkter. Hindren är heller inte oöverstigliga och innebär i kostnader en relativt liten del av verksamheten. Fondverksamhet är starkt volymberoende. Det krävs många andelsägare för att kunna konkurrera med de avgifter som finns på marknaden. På marginalen är de fasta kostnaderna i fondverksamhet förhållandevis små om tillräcklig volym av fondandelsägare har uppnåtts. De extra kostnader som kommer för den som vill starta fondverksamhet torde inte vara ett avgörande hinder. 16.1Förslaget till lag om investeringsfonder Paragrafen innehåller vissa definitioner som är av central betydelse för bestämmelserna i lagen. I punkten 1 definieras vad som avses med behörig myndighet. I varje land inom EES finns en eller flera myndigheter som respektive land har utsett att fullgöra de uppgifter som anges i UCITS-direktivet; dessa uppgifter avser framför allt frågor som rör tillstånd och tillsyn. Även i länder utanför EES torde det finnas myndigheter som har anförtrotts motsvarande uppgifter. I finns en behörig myndighet och det är . Definitionen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I punkten 2 definieras vad som avses med derivatinstrument. I vid mening avses med derivatinstrument finansiella avtal vars värde beror på en eller flera underliggande tillgångar eller på ett index av sådana tillgångar. De i vanligaste derivatinstrumenten är optioner, terminer och swappar. Angående innebörden av optioner och terminer hänvisas till prop. 1990/91:142 s. 88 f. och 143 f. Med swapp avses avtal som innebär att förpliktelser byts, t.ex. kan en förpliktelse att betala rörlig ränta bytas mot en förpliktelse att betala fast ränta. En swapp kan avse t.ex. räntor, valutor, aktier eller aktieindex. Även andra likartade instrument som finns och tillkommande nya instrument med motsvarande egenskaper som optioner, terminer eller swappar omfattas av definitionen av derivatinstrument i denna lag. Derivatinstrument behandlas i avsnitt 10.7 och råvaror och råvaruderivat i avsnitt 11.4.2. I punkten 4 har på förslag av Lagrådet tagits in en definition av egna medel genom hänvisning till motsvarande definition i UCITS-direktivet. Enligt 11 kap. 1 § 2 får regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, meddela föreskrifter om vilka poster som får räknas in i egna medel. Definitionen i punkten 5 av filial motsvarar i sak vad som avses med filial i lagen om värdepappersfonder (7 a § första stycket). I enlighet med definitionen av filial i artikel 1a.7 i UCITS-direktivet skall flera driftställen som etableras i ett och samma land betraktas som en enda filial. Detta framgår uttryckligen av den nu införda definitionen. Definitionen i punkten 6 av finansiellt instrument motsvarar i sak definitionen av finansiellt instrument i 1 kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. Eftersom fondpapper, penningmarknadsinstrument och derivatinstrument definieras särskilt i punkt 2, 10 respektive 18 denna lag definieras även finansiellt instrument särskilt. I punkterna 8 och 13 definieras vad som avses med fondföretag respektive förvaltningsbolag. Ett fondföretag är ett utländskt företag som har tillstånd för verksamhet där det enda syftet är att göra kollektiva investeringar i sådana tillgångar som anges i 5 kap. 1 § andra stycket eller 6 kap. 2 § andra stycket med kapital från allmänheten eller från en särskilt angiven och avgränsad krets investerare, och som tillämpar principen om riskspridning samt vars andelar på begäran av innehavarna återköps eller inlöses med medel ur företagets tillgångar. Denna definition är utformad med artikel 1.2 i UCITS-direktivet som förebild. Eftersom både harmoniserade och oharmoniserade fondföretag samt såväl fondföretag som hör hemma inom EES som fondföretag som hör hemma utanför EES omfattas av definitionen hänvisas inte till UCITS-direktivet. Även oharmoniserade fondföretag som har en sådan placeringsinriktning som skulle kunna godkännas för en specialfond omfattas av definitionen. Ett förvaltningsbolag är ett utländskt företag som i sitt hemland har tillstånd att förvalta fondföretag. Genom denna definition omfattas såväl förvaltningsbolag som hör hemma inom EES som förvaltningsbolag som hör hemma utanför EES. I punkterna 9 och 14 definieras fondföretags hemland och förvaltningsbolags hemland. Dessa definitioner är utformade med artikel 1a.5 respektive 1a.3 i UCITS-direktivet som förebild. På motsvarande sätt som för definitionerna av fondföretag och förvaltningsbolag hänvisas inte till direktivet eftersom definitionerna skall bli tillämpliga även i fråga om fondföretag och förvaltningsbolag som hör hemma i länder utanför EES. Fondföretag kan aningen vara bildade på kontraktsrättslig grund, dvs. på motsvarande sätt som en investeringsfond, eller bildade på associationsrättslig grund. Definitionen av fondföretags hemland omfattar fondföretag av båda slag. I punkten 10 definieras vad som avses med fondpapper. Definitionen skiljer sig något från definitionen av fondpapper i 1 kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument genom att varken penningmarknadsinstrument eller fondandelar innefattas. Med hänsyn till utformningen av placeringsreglerna i UCITS-direktivet bör penningmarknadsinstrument och fondandelar anses utgöra särskilda slag av finansiella instrument vid tillämpningen av lagen och de kan därför inte innefattas i definitionen av fondpapper. Definitionen av fondverksamhet i punkten 11 har justerats något i jämförelse med den i 1 § första stycket 2 lagen om värdepappersfonder. Någon ändring i sak är dock inte avsedd. Genom den nya definitionen framgår det uttryckligen att de administrativa åtgärder som hänger samman med förvaltning av en investeringsfond samt försäljning och inlösen av andelar i fonden omfattas av fondverksamheten. Indirekt framgår att även förvaltning av specialfond enligt 6 § omfattas av definitionen genom att fondverksamhet inte längre omfattar bara sådan verksamhet som utövas av ett fondbolag. I bilaga II till direktiv /107/EG anges vilka funktioner som skall anses ingå i kollektiv portföljförvaltning, vilket får anses motsvara det svenska begreppet fondverksamhet. Uppräkningen i bilagan av vilka funktioner som skall anses ingå i kollektiv portföljförvaltning, som inte är uttömmande, bör kunna ligga till grund för tillämpningen av begreppet fondverksamhet. I punkten 12 definieras företagsgrupp i syfte att precisera placeringsbe- Prop. 2002/03:150 stämmelserna i 5 kap. I enlighet med Lagrådets förslag används begrep- pet företagsgrupp i stället för koncern. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 10.4.2. Definitionen i punkten 16 anknyter till rubriken på den nya lagen. Termen investeringsfond används här som ett samlingsnamn på de svenska fonder som omfattas av lagen. En stor del av lagens bestämmelser tillämpas också på båda fondtyperna. Terminologin stämmer också väl överens med den som finns i andra länder. Definitionen i punkten 17 av kvalificerat innehav motsvarar i sak definitionen i artikel 1a.10 i UCITS-direktivet. I punkten 18 definieras vad som menas med penningmarknadsinstrument. Definitionen är hämtad från UCITS-direktivet i syfte att skapa en enhetlig terminologi (se också avsnitten 10.2 och 10.4). I direktivet återfinns definitionen i artikel 1.9. För att tydliggöra vilka slags finansiella instrument som innefattas i definitionen har två av de exempel på penningmarknadsinstrument - statsskuldväxlar och bankcertifikat - som anges i punkt 4 i ingressen till direktiv /108/EG tagits in i definitionen av penningmarknadsinstrument i denna lag. Förutom nämnda instrument omfattar definitionen även andra sådana finansiella instrument, dvs. skuldförbindelser med en löptid som normalt omsätts på penningmarknaden. I punkterna 19 och 21 anges vad som menas med specialfond respektive värdepappersfond. Skillnaden mellan dessa fonder tydliggörs därmed. Värdepappersfonder riktar sig till allmänheten och fondmedlen får placeras enligt 5 kap. Specialfonder däremot kan rikta sig till en särskilt angiven och avgränsad krets investerare (se vidare avsnitt 11.6) För specialfonderna gäller särregleringen i 6 kap. Vad som inte anges här, men som är en följd av skillnaderna mellan de två fondtyperna, är att bara värdepappersfonder får säljas fritt inom EES. Definitionerna har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. I punkten 20 har på förslag av Lagrådet tagits in en definition av startkapital genom hänvisning till motsvarande definition i UCITS-direktivet. Enligt 11 kap. 1 § 1 får regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, meddela föreskrifter om vilka poster som får räknas in i startkapitalet. I paragrafen finns en bestämmelse som reglerar i vilka fall ett fondbolag skall anses ha nära förbindelser med ett annat företag. Beskrivningen av nära förbindelser motsvarar den som finns i annan finansiell lagstiftning. Den har främst betydelse för möjligheter att bedriva en effektiv tillsyn, se 2 kap. 2 § och 10 kap. 13 §. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 7.5. Allmänna bestämmelser om tillståndsplikt I paragrafen klargörs att fondverksamhet får drivas bara med stöd av denna lag (jfr 11 § första stycket lagen om värdepappersfonder). Fondverksamhet som drivs med stöd av denna lag är antingen sådan verksamhet som fordrar tillstånd av eller verksamhet som är undantagen från tillståndsplikt men som får påbörjas först efter anmälan till inspektionen. Fondverksamhet som fordrar tillstånd av regleras i 4, 5, 8 och 9 §§. Verksamhet som är undantagen från tillståndsplikt här i landet regleras i 6 och 7 §§. Ett svenskt aktiebolag får driva verksamhet enligt denna lag bara efter uttryckliga tillstånd. Tillstånd får ges för att driva fondverksamhet, dvs. förvaltning av värdepappersfonder och specialfonder, s.k. kollektiv förvaltning. Ett bolag kan därutöver ges tillstånd att förvalta någon annans finansiella instrument, dvs. individuell portföljförvaltning, och att utföra visst arbete eller vissa funktioner på uppdrag av ett fondbolag, ett förvaltningsbolag eller ett fondföretag. Med förvaltning av någon annans finansiella instrument avses detsamma som i 1 kap. 3 § första stycket 4 lagen (1991:981) om värdepappersrörelse. Skillnaden mellan att förvalta fonder med stöd av tillståndet att driva fondverksamhet och att förvalta fonder enligt uppdrag är den att fondbolag är ansvariga fullt ut för förvaltningen av de fonder som ingår i den huvudsakliga fondverksamheten. Möjligheten till, formerna för och konsekvenserna av uppdragsavtal regleras i 4 kap. 47 §§. Enligt de tidigare reglerna i UCITS-direktivet fick ett fondbolag förvalta harmoniserade värdepappersfonder (som uppfyllde direktivets regler i alla avseenden) och andra fonder under vissa förutsättningar. Dessa andra, s.k. nationella fonder (eller med den nu föreslagna terminologin specialfonder) skulle t.ex. vara öppna, rikta sig till allmänheten och investera i fondpapper och andra finansiella instrument, eller med terminologin i direktivet i överlåtbara värdepapper. En motsvarande beskrivning återfinns dock inte i de nya reglerna i UCITS-direktivet. I stället talas om fonder som inte uppfyller UCITS-direktivets krav. Ett tillstånd enligt denna paragraf kan mycket väl avse bara förvaltningen av specialfonder, oavsett hur dessa ser ut. Som anges i avsnitt 7.2.1 måste dock fondbolaget förvalta minst en värdepappersfond för att omfattas av UCITS-direktivets regler. Frågor om tillstånd behandlas också i avsnitt 7.2. Enligt första stycket får tillstånd för fondverksamhet som avser specialfonder ges även till värdepappersbolag och . En förutsättning för detta är att värdepappersbolaget eller kreditinstitutet har tillstånd för förvaltning av någon annans finansiella instrument enligt 1 kap. 3 § första stycket 4 lagen (1991:981) om värdepappersrörelse. Enligt andra stycket skall för värdepappersbolags eller kreditinstituts fondverksamhet tillämpas där angivna bestämmelserna i lagen om investeringsfonder. För fondförvaltningen skall således tillämpas samma regler oavsett om en specialfond förvaltas av ett värdepappersbolag, kreditinstitut eller ett fondbolag. Detta gäller även i fråga om överlåtelse av förvaltningen av en specialfond. Däremot framgår av bestämmelserna i 9 kap. att förvaltningen av en investeringsfond endast kan överlåtas till ett fondbolag och inte till ett värdepappersbolag eller kreditinstitut. De bestämmelser i lagen som avser t.ex. startkapital, krav på ledning och ägare av fondbolag eller fondbolags verksamhet i andra länder skall således inte tillämpas på värdepappersbolag och kreditinstitut; i dessa delar gäller bestämmelserna i de närings- och associationsrättsliga lagar där sådan verksamhet regleras, dvs. lagen om värdepappersrörelse, bankrörelselagen (1987:617) och lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet. Vad gäller kapitalkrav under pågående verksamhet måste dock även ett värdepappersbolag eller ett svenskt kreditinstitut som ges tillstånd att förvalta en specialfond uppfylla det krav på ytterligare egna medel som uppställs i 2 kap. 9 §. Fjärde stycket motsvarar 2 kap. 7 § andra stycket. På motsvarande sätt som för fondbolag krävs ett uttryckligt tillstånd från för att värdepappersbolag eller kreditinstitut skall få börja driva fondverksamhet. Bestämmelserna behandlas även i avsnitt 11.2. Utländska företags verksamhet i I dessa paragrafer regleras möjligheten för förvaltningsbolag och fondföretag att verka i . Förvaltningsbolag och fondföretag definieras i 1 § 13 respektive 8. Förvaltningsbolag är således de bolag som har hand om fondförvaltningen, motsvarande de svenska fondbolagen. Fondföretag kan vara fonder som inte är juridiska personer, som de svenska investeringsfonderna, eller fondföretag som är juridiska personer, såsom franska SICAV:er. En utförligare redogörelse för de legala skillnaderna mellan fondföretag som inte är juridiska personer och fondföretag som är juridiska personer finns i avsnitt 4. finns möjligheten för utländska fondföretag att driva verksamhet i . Som en konsekvens av de nya reglerna i UCITS-direktivet införs i 6 § en möjlighet för förvaltningsbolag att verka i . Förvaltningsbolag som hör hemma inom EES och som har tillstånd att driva verksamhet enligt reglerna i UCITS-direktivet får med stöd av auktorisationen i hemlandet driva verksamhet här. Det kan ske från hemlandet (gränsöverskridande) eller från filial här. För att dessa förvaltningsbolag skall få sälja andelar i fondföretag i fordras dock därutöver att fondföretagen anmäls till , vilket framgår av 7 §. Förvaltningsbolag som hör hemma utanför EES eller som, om de hör hemma inom EES, inte omfattas av UCITS-direktivet får efter tillstånd av driva verksamhet från filial i . Tillstånd får lämnas bara om bolaget i sitt hemland driver likartad verksamhet och där står under betryggande tillsyn av en myndighet eller annat behörigt organ samt att den myndigheten eller det organet har medgett att bolaget etablerar sig här i landet. Vidare krävs att det finns skäl att anta att den planerade verksamheten här i landet kommer att drivas på ett sätt som är förenligt med 2 kap. 1 § 2-6 samt 2 och 4 §§. Härvid bör krav motsvarande de som ställs på ett fondbolag ställas även på ett förvaltningsbolag. Som har utländska fondföretag möjlighet att marknadsföra och sälja sina andelar i . Bestämmelserna i 7 och 9 §§ motsvarar i huvudsak de som finns i 7 b och 7 a §§ lagen om värdepappersfonder. En skillnad är att 7 och 9 §§ reglerar möjligheten att marknadsföra och sälja fondandelar här och bestämmelserna i lagen om värdepappersfonder avser möjligheten att driva fondverksamhet respektive driva verksamhet i . Någon materiell ändring åsyftas dock inte. Detta gör t.ex. att vid tillståndsprövningen enligt 9 § bl.a. skall bedöma om det finns en betryggande tillsyn i hemlandet och om det går att etablera ett tillfredsställande informationsutbyte mellan inspektionen och den utländska tillsynsmyndigheten (prop. 1992/93:90 s. 69). Det nya uttryckssättet avser att bättre återspegla den terminologi som används i UCITS-direktivet (artikel 44). Enligt 10 § första stycket tillämpas angivna bestämmelser på motsvarande sätt för förvaltningsbolags och fondföretags verksamhet här i landet. När det gäller bestämmelsen i 2 kap. 17 § om sundhetskrav kommer tillämpningen dock att skilja sig åt beroende på om det är fråga om verksamhet som omfattas av UCITS-direktivet eller inte. Enligt UCITS- direktivet är det nämligen hemlandet som skall upprätta sundhets- och uppföranderegler för förvaltningsbolag (artiklarna 5f.1 och 5h). Värdlandet har enligt direktivet endast en begränsad rätt att föreskriva uppföranderegler (jfr artiklarna 5f.1b, 6a.4, 44 och 45).