prop · GQ0376 · 2003-03-11 00:00:00 — Regeringens proposition 2002/03:76 Regeringen överlämnar denna proposition till . Europeiska unionens råd antog förordning (EG) nr 1206/2001 om samarbete mellan medlemsstaternas domstolar i fråga om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur (bevisupptagningsförordningen). Syftet med bevisupptagningsförordningen är att underlätta för den som har en privaträttslig tvist i en medlemsstat och som behöver hjälp med bevisupptagning i en annan medlemsstat. För att uppnå detta mål finns i förordningen en rad bestämmelser som syftar till att underlätta gränsöverskridande bevisupptagning. En av dessa är en bestämmelse om att domstolarna skall kommunicera direkt med varandra i stället för som via en centralmyndighet. Andra bestämmelser syftar till att effektivisera samarbetet genom att förordningen erbjuder praktiska hjälpmedel. Ett sådant hjälpmedel är ett antal formulär som finns tillgängliga på samtliga medlemsstaters språk och som skall användas vid kommunikationen mellan domstolarna. I syfte att underlätta och påskynda kommunikationen skall domstolarna använda sig av modern teknik. För att effektivisera handläggningen av ett bevisupptagningsärende innehåller förordningen dessutom en rad tidsfrister inom vilka nödvändiga åtgärder skall vidtas. skall mottagandet av en framställning bekräftas och skall en bevisupptagning vara genomförd. Förordningen trädde i kraft och skall tillämpas fullt ut . Bevisupptagningsförordningen är direkt tillämplig i , men den Prop. 2002/03:76 kräver vissa kompletteringar. lagbestämmelser bl.a. rörande vilka svenska domstolar som skall vara behöriga att begära bevisupptagning i en annan medlemsstat och också rörande vilka domstolar som skall vara behöriga att ta emot begäran från andra medlemsstater. Vidare behöver det uttryckligen ges en rätt för parter och ombud att närvara vid bevisupptagning i en annan medlemsstat. I denna proposition föreslås att dessa regler införs genom en särskild lag. Bevisupptagningsförordningen föranleder därutöver några följdändringar i annan lagstiftning. Den föreslagna lagen och lagändringarna är avsedda att träda i kraft . Propositionen bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiska regeringen, och . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur .............. 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol ................................. 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol............................... Ärendet och dess beredning............................................................ Bestämmelser om bevisupptagning ................................................ Svenska bestämmelser om bevisupptagning.................... Internationella bestämmelser om bevisupptagning.......... En ny lag med kompletterande bestämmelser ................................ Bevisupptagning i en annan medlemsstat ........................ Närvaro och deltagande av parter och ombud 19 Närvaro och deltagande av företrädare från den Översättning av handlingar ............................ Kostnader för yttranden av experter............... Närvaro och deltagande från den andra Lagval och begäran om ett särskilt Ersättning till den som hörs............................ Video- och telefonkonferens ............................................ 6.5Sätt för mottagande av framställningar och meddelanden32 6.6Språk som godtas för framställningar och meddelanden . Beslut och tillkännagivande............................................................ Internationella avtal om bevisupptagning....................................... Förslaget till lag om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur ............ 12.2Lagförslag om 1946 års lagar om bevisupptagning åt respektive vid utländsk domstol....................................... Bilaga 1 RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1206/2001 av 2001 om samarbete mellan medlemsstaternas domstolar i fråga om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller Bilaga 2 Utkast till tillkännagivande................................................... Förteckning över remissinstanserna...................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur, 2.lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol, 3.lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller kompletterande bestämmelser till rådets förordning (EG) nr 1206/2001 av om samarbete mellan domstolar i fråga om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur1. Bevisupptagning i en annan medlemsstat 2 § Svenska domstolar får begära att en domstol i en annan medlemsstat skall ta upp bevisning. 3 § Parter och ombud får närvara när bevisupptagning äger rum vid en domstol i en annan medlemsstat. 4 § Svenska domstolar får ta upp bevisning direkt i en annan medlemsstat, om en begäran om det har godtagits av det centrala organet eller den behöriga myndigheten i den staten. De får dessutom utan särskild begäran ta upp bevisning direkt i en annan medlemsstat, om det sker på grund av ett särskilt avtal. 5 § Bevisupptagning på begäran av en domstol i en annan medlemsstat skall verkställas av en tingsrätt. Vid handläggningen tillämpas bestämmelser om bevisupptagning utom huvudförhandling, om inte annat följer av förordningen. 6 § Om framställningen gäller en åtgärd som avser en fysisk person, är den tingsrätt behörig inom vars område personen har sitt hemvist eller uppehåller sig. Om personen i fråga samtycker till att en annan tingsrätt verkställer framställningen, är den domstolen också behörig. 1 EGT L 174, 27.6.2001, s. 1 (Celex 32001R1206). Om framställningen gäller syn på en fastighet eller ett annat föremål Prop. 2002/03:76 som inte lämpligen kan flyttas, är den tingsrätt behörig inom vars område fastigheten eller föremålet finns. Andra åtgärder skall verkställas av den tingsrätt som tar emot framställningen. Denna lag träder i kraft . 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol skall ha följande lydelse. Har i visst mål eller ärende en utländsk domstol gjort framställning hos en svensk domstol om att det skall vidtas någon åtgärd som hör till rättegången, såsom upptagande av ed, anställande av förhör med part eller upptagande av bevis genom vittne, sakkunnig eller syn eller av skriftligt bevis, och överlämnas framställningen genom Justitie- departementet till den svenska domstolen, skall den begärda åtgärden vidtas i enlighet med denna lag. Lika med utländsk domstol anses i denna lag det europeiska patentverket och annan som enligt internationell överenskommelse som är bindande för får göra en sådan framställning. Denna lag tillämpas inte om Denna lag tillämpas inte om lagen (2000:562) om internationell lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål är rättslig hjälp i brottmål eller rådets förordning (EG) nr 1206/2001 av stolar i fråga om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur2 är tillämplig. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 2000:565. EGT L 174, 27.6.2001, s. 1 (Celex 32001R1206). Denna lag tillämpas inte om lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål eller rådets förordning (EG) nr 1206/2001 av om samarbete mellan medlemsstaternas dom- stolar i fråga om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur2 är tillämplig. 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol skall ha följande lydelse. I mål eller ärende vid en svensk domstol får domstolen besluta att bevis skall tas upp vid en utländsk domstol. Sådan bevisupptagning får avse syn, skriftligt bevis eller förhör med vittne, sakkunnig, part under sanningsförsäkran, målsägande eller den som avses i 36 kap. 1 § andra eller tredje stycket . Denna lag tillämpas inte om lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål är tillämplig. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 2000:566. EGT L 174, 27.6.2001, s. 1 (Celex 32001R1206). 3Ärendet och dess beredning Europeiska unionens råd antog förordningen (EG) nr 1206/2001 om samarbete mellan medlemsstaternas domstolar i fråga om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur (bevisupptagningsförordningen). Förordningen trädde i kraft och skall tillämpas fullt ut . Förordningen är publicerad i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (EGT L 174, 27.6.2001, s.1, Celex 32001R0174) och finns i svensk lydelse som bilaga 1. Bevisupptagningsförordningen är till alla delar bindande och direkt tillämplig i och övriga medlemsstater i Europeiska unionen (EU) utom . Den skall alltså inte genomföras genom nationell normgivning i medlemsstaterna. Den kräver dock vissa kompletterande bestämmelser, vilka föreslås i detta ärende. Inom utarbetades promemorian EG:s bevisupptagningsförordning. I promemorian föreslås en ny lag som innehåller nödvändiga kompletterande bestämmelser till bevisupptagningsförordningen. Därutöver föreslås att vissa kompletteringar sker genom regeringsbeslut som tillkännages samt vissa följdändringar. Promemorians lagförslag och utkast till tillkännagivande finns i bilaga 2 och 3. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. Remissvaren finns tillgängliga i (dnr Ju2002/4577/DOM). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Lagrådet har föreslagit en ändring av bestämmelsen om direkt bevisupptagning i en annan medlemsstat. Regeringen har i allt väsentligt följt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 6.1.4 och i författningskommentaren. 4.1 Svenska bestämmelser om bevisupptagning Frågor om bevisning regleras i 3541 kap. i . regler om bevisning finns i 35 kap. Bestämmelser om bevisning genom vittnesförhör, förhör med part och med målsägande som inte för talan, skriftliga bevis, syn och sakkunnig tas upp i särskilda kapitel. finns regler om bevisning till framtida säkerhet. betänkande (En modernare rättegång, SOU 2001:103) föreslås vissa Prop. 2002/03:76 ändringar bl.a. gällande reglerna om bevisning. Det föreslås att reglerna om bevisupptagning utom huvudförhandling ändras så att man i större utsträckning än vad som är möjligt skall kunna ta upp bevisning utom huvudförhandling. Frågor om bevisupptagning över nationsgränserna regleras i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol och i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol, med anslutande kungörelser (KK 1947:848 och KK 1947:847). Därutöver finns vissa specialförfattningar som enbart gäller i förhållande till vissa stater eller internationella organ. I fråga om bevisupptagning i internationella förhållanden i brottmål och med anledning av skiljeförfarande finns särskilda bestämmelser i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål respektive i lagen (1999:116) om skiljeförfarande. 4.2Internationella bestämmelser om bevisupptagning Det finns ett flertal internationella överenskommelser som reglerar frågor om internationell bevisupptagning, bl.a. om bevisupptagning i utlandet i mål eller ärenden av civil eller kommersiell natur. Det finns även en nordisk överenskommelse som bl.a. reglerar frågor om bevisupptagning. Den nordiska överenskommelsen kompletteras av cirkulär (1995:419) om inbördes rättshjälp mellan , , , och genom delgivning och bevisupptagning. De svenska bestämmelserna om bevisupptagning i de båda lagarna är generella till sin natur och skall tillämpas såväl i förhållande till konventionsanslutna stater som till icke konventionsanslutna stater. Syftet med förordningen är att underlätta för den som har en privaträttslig tvist i en medlemsstat och som behöver hjälp med bevisupptagning i en annan medlemsstat. För att uppnå detta mål finns i förordningen en rad bestämmelser som syftar till att underlätta gränsöverskridande bevisupptagning. En av dessa är en bestämmelse om att domstolarna skall kommunicera direkt med varandra i stället för att som ofta sker via en centralmyndighet. Andra bestämmelser syftar till att effektivisera samarbetet genom att förordningen erbjuder praktiska hjälpmedel. Förordningen tillhandahåller ett antal flerspråkiga formulär som skall användas vid kommunikationen mellan domstolarna. I syfte att underlätta och påskynda kommunikationen skall domstolarna använda sig av modern teknik. För att effektivisera handläggningen av ett bevisupptagningsärende innehåller förordningen dessutom en rad Prop. 2002/03:76 tidsfrister inom vilka nödvändiga åtgärder skall vidtas. Förordningen skall tillämpas i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur, när en domstol i en medlemsstat enligt sin nationella lagstiftning anmodar en behörig domstol i en annan medlemsstat att ta upp bevisning eller när den begär att få ta upp bevisning direkt i en annan medlemsstat. Det förutsätter således att det finns stöd i den nationella lagstiftningen för att en domstol skall kunna antingen begära att en annan domstol skall verkställa en framställan eller för att den skall kunna begära att få ta upp bevisning direkt i en annan medlemsstat. Man kan inte begära bevisupptagning med stöd av förordningen om bevisningen inte är avsedd att användas i ett inlett eller planerat rättsligt förfarande. Förordningen skall således inte tillämpas på vad som ibland i andra länder kallas för fishing expeditions. Som framgår av artikel 14 i förordningen kan verkställighet vägras för det fall en framställning ligger utanför förordningens tillämpningsområde. För det fall den anmodade domstolen t.ex. finner anledning ifrågasätta om bevisningen är avsedd att användas i ett inlett eller planerat förfarande kan kompletterande frågor ställas till den ansökande domstolen. Med ledning av erhållna kompletteringar kan beslut fattas om verkställighet skall vägras eller inte. Genom ett särskilt protokoll tillämpas inte avdelning IV i EG-fördraget på . Detta innebär att förordningen inte är tillämplig i förhållande till . I artikel 2 slås principen fast om direktkommunikation mellan domstolarna. Till skillnad från vad som gäller exempelvis enligt om bevisupptagning skall domstolarna således kunna kommunicera direkt med varandra utan att behöva gå via en centralmyndighet. Vilka nationella domstolar som är behöriga att ta upp bevisning enligt förordningen avgörs av varje medlemsstat. Medlemsstaterna är skyldiga att överlämna en förteckning över behöriga domstolar till kommissionen som i sin tur skall se till att dessa uppgifter finns tillgängliga i en handbok. Varje medlemsstat skall utse ett centralt organ. Det centrala organets uppgifter enligt förordningen är att ansvara för att information ges till domstolarna, att söka lösningar på svårigheter som kan uppstå i fråga om en framställning och att i undantagsfall och på begäran av den ansökande domstolen vidarebefordra en framställning till en behörig domstol. Hur begär man bevisupptagning? Två olika formulär kan användas vid framställning om bevisupptagning. Det ena formuläret, formulär A, avser en framställning om bistånd med Det andra formuläret, formulär I, skall användas om domstolen begär att få ta upp bevisning direkt i en annan När det gäller vilket språk som skall användas vid framställningen och vid övrig kommunikation ankommer det på den som har mest intresse av saken, dvs. den som gör framställningen, att se till att framställningen görs på den andra medlemsstatens officiella språk eller på de officiella språk eller andra språk den medlemsstaten har Framställningar och meddelanden skall överföras mellan domstolarnas på snabbast möjliga sätt. Vad gör domstolen när den får en begäran? Den anmodade domstolen skall från det att den mottagit framställningen sända ett kvitto till den ansökande domstolen genom ifyllande av formulär B. Tanken är att kontakt skall etableras så snabbt som möjligt mellan de aktuella domstolarna. krav inte är uppfyllda, t.ex. om den ansökande domstolen inte använt ett språk eller ett överföringssätt som accepteras av den anmodade domstolen skall en anmärkning göras på kvittot. domstolen skickat framställningen till en domstol som inte är behörig skall den domstolen vidarebefordra framställningen till en behörig Om framställningen är ofullständig för att den inte innehåller alla nödvändiga uppgifter, skall den anmodade domstolen utan dröjsmål och senast efter det att framställningen har kommit in underrätta den ansökande domstolen om detta med hjälp av formulär C och uppmana den ansökande domstolen att lämna de uppgifter som Om ett yttrande från en sakkunnig eller annan s.k. expert begärs och ett sådant yttrande enligt lagstiftningen i den medlemsstat där den anmodade domstolen är belägen förutsätter att säkerhet ställs eller förskott lämnas, skall den anmodade domstolen utan dröjsmål och senast underrätta den ansökande domstolen om att det är nödvändigt med sådan säkerhet eller förskott. Tidsfristen, inom vilken en framställning skall verkställas, börjar löpa först när en komplett framställning har inkommit. Allmänt om verkställighet av bevisupptagning Den anmodade domstolen skall verkställa en framställning utan dröjsmål och senast från det att framställningen kommit in (artikel Den anmodade domstolen skall verkställa en framställning om bevisupptagning enligt lagstiftningen i den medlemsstat där den anmodade domstolen är belägen. En domstol som skall bistå en annan domstol skall således enligt huvudregeln verkställa bevisupptagningen på det sätt som sägs i den nationella lagstiftningen. En anmodad domstol är dock i vissa fall skyldig att tillmötesgå en begäran om att en framställning skall verkställas i enlighet förfarande som föreskrivs i den medlemsstat där den ansökande Prop. 2002/03:76 domstolen är belägen. En förutsättning för att tillmötesgå en sådan begäran är att ett sådant tillvägagångssätt inte är oförenligt med lagstiftningen i den medlemsstat där den anmodade domstolen är belägen, eller skulle innebära betydande praktiska svårigheter. Detta innebär att en svensk domstol exempelvis i vissa fall kan komma att tillämpa andra förfaranden än sådana som föreskrivs i svensk lagstiftning, t.ex. genom att förestava en annan vittnesed än den som föreskrivs i 36 kap. 11 § . En anmodad domstol är under samma förutsättningar skyldiga att tillmötesgå en begäran om att kommunikationsteknik skall användas, t.ex. videokonferens. Närvaro och deltagande av parter, ombud och utländska domare Parterna och deras ombud har rätt att närvara när den anmodade domstolen verkställer den begärda bevisupptagningen om detta är föreskrivet i lagstiftningen där den ansökande domstolen är belägen (artikel 11). Förutom rätt att närvara har parterna och deras ombud också rätt att aktivt delta, exempelvis genom att själv få ställa frågor. Det är dock den anmodade domstolen i enlighet med lagstiftningen i det egna landet som bestämmer villkoren för deltagandet. När det gäller närvarorätten för företrädare för den ansökande domstolen är det tillräckligt att det är förenligt med lagstiftningen i den medlemsstat där den ansökande domstolen är belägen (artikel 12). Det fordras således inte någon uttrycklig föreskrift i nationell lagstiftning för närvarorätt för domstolsföreträdare. En företrädare för den ansökande domstolen skall dock vara utsedd av den ansökande domstolen. Den person som önskar närvara eller delta skall således ha någon form av mandat att uppträda i den andra domstolen. Den ansökande domstolen kan begära att den anmodade domstolen använder kommunikationsteknik, särskilt video- och telefonkonferenser. Det innebär exempelvis att den ansökande domstolen kan begära att parter, ombud och representanter för domstolen skall få närvara och delta vid en bevisupptagning genom videokonferens. Den anmodade domstolen skall om det är nödvändigt använda samma tvångsmedel som kan användas i ett motsvarande fall på nationell nivå. Artikel 14 behandlar två olika situationer då den anmodade domstolen inte kan verkställa en framställning. Den första situationen som avses är när det finns hinder mot verkställighet på grund av att en person som skall höras åberopar en rätt att vägra att avge vittnesmål eller att det finns ett förbud mot att avlägga ett vittnesmål antingen på grund av lagstiftningen i den medlemsstat där den anmodade domstolen är belägen eller om det följer av lagstiftningen i den medlemsstat där den ansökande domstolen är belägen. Den andra situationen avser ett fall då den anmodade domstolen inte kan verkställa en framställning på grund av följande fyra skäl som är angivna i artikeln: att framställningen inte ligger inom förordningens tillämpningsområde, då verkställigheten av en framställning inte ligger inom den anmodade domstolen behörighet, om Prop. 2002/03:76 den ansökande domstolen inte har följt en anmodad domstols föreläggande att komplettera framställningen inom angiven tidsfrist, eller om nödvändig säkerhet eller förskott inte ställts respektive lämnats inom begärd tidsfrist. En domstol får inte vägra verkställighet endast av det skälet att den anmodade domstolen enligt sin lagstiftning gör anspråk på exklusiv behörighet eller av det skälet att lagstiftningen i den egna staten inte medger rättslig prövning. Den anmodade domstolen skall vidare underrätta den ansökande domstolen om att framställningen inte har kunnat verkställas. Förseningar och kvitto efter utförd bevisupptagning Om den anmodade domstolen inte kan verkställa en framställning inom den föreskrivna tiden skall den underrätta den ansökande domstolen om detta, skälen till dröjsmålet samt den tid som den anmodade domstolen förväntar sig behöva för att kunna ta upp bevisningen. När framställningen är verkställd skall den anmodade domstolen utan dröjsmål översända de handlingar som utvisar att framställningen har verkställts tillsammans med en bekräftelse på att verkställighet har skett. Bekräftelse sker genom ifyllande av formulär H. I förekommande fall skall de handlingar som mottagits återsändas till den ansökande domstolen. Artikel 17 reglerar direkt bevisupptagning, dvs. när en domstol vill ta upp bevisning direkt i en annan medlemsstat utan att begära att en annan domstol skall ta upp bevisningen i dess ställe. En domstol som vill använda sig av detta förfaringssätt i stället för att begära hjälp av en annan domstol måste sända en framställning om att få ta upp bevisning direkt till en behörig myndighet i den aktuella medlemsstaten. Vilken myndighet som är behörig att ta emot framställningen avgörs av varje medlemsstat. Direkt bevisupptagning får ske endast om den kan genomföras på frivillig grund och utan användning av tvångsmedel. Om den direkta bevisupptagningen avser hörandet av en person är den ansökande domstolen, dvs. den domstol som önskar att ta upp bevisningen själv, skyldig att informera den berörda personen att bevisupptagningen sker på frivillig grund. Direkt bevisupptagning skall verkställas av en domare eller motsvarande. Den behöriga myndigheten har på sig att svara på en framställning. Av svaret skall framgå om framställningen accepteras eller inte.