prop · GQ0340 · 2003-01-16 00:00:00 — När det gäller skyldigheten att anmäla sig förregistrering, så är denna grundläggande för systemets funktion. Som framgår avavsnitt 4.12.2 skall elleverantörer, elanvändare som förbrukar el som de självaproducerat, importerat, eller köpt från den nordiska elbörsen samt elanvändareinom den s.k. elintensiva industrin självmant registrera sig som kvotpliktigahos . Myndigheten har visserligen en möjlighet att på egetinitiativ registrera dem som underlåtit att göra detta inom den tid som angivits i förslaget. Det är trots denna möjlighet viktigt att understryka det ansvarsom ytterst åligger dem som skall hantera kvotplikten i detta avseende, varfören straffbestämmelse är motiverad. En sådan bör dock, som Hovrätten för övreNorrland påpekat, begränsas till de allvarliga fall då den som skall hanterakvotplikten uppsåtligen underlåter att fullgöra denna skyldighet. I ringa fallbör dock inte dömas till ansvar.Deklarationsskyldigheten är också grundläggande för systemets funktion. Omoriktiga eller vilseledande uppgifter lämnats i en deklaration, kanEnergimyndigheten visserligen genom förelägganden kräva in korrekta uppgiftereller underlag som tillrättalägger felaktigheter. Det är dock även i detta fallangeläget att understryka den deklarationsskyldiges ansvar att förse myndigheten med ett korrekt beslutsunderlag. En straffbestämmelse bör därför införas somgäller de fall då en deklarationsskyldig uppsåtligen lämnar oriktiga ellervilseledande uppgifter om mängden förbrukad el till myndigheten, eller när enproducent, som vill tillgodoräkna sig produktionen av förnybar el för attavräkna denna mot sin kvotplikt, lämnar sådana uppgifter om sin produktion. Iringa fall bör dock inte dömas till ansvar.När det gäller oriktiga uppgifter som lämnas till rörande detpris som elcertifikat har överlåtits till föreslås i departementspromemorian att såväl uppsåtligen som oaktsamt lämnade oriktiga prisuppgifter skall föranledaansvar. Dessa prisuppgifter är av stor betydelse för marknadens aktörer, så attdessa vid omsättningen av elcertifikat skall kunna skapa sig en uppfattning ommarknadsvärdet på certifikaten och därmed kunna göra korrekta bedömningar i sinprissättning av dessa. Därtill kommer att prisuppgifterna skall ligga till grund för kvotpliktsavgiftens storlek och de sanktionsavgifter som producenterna kantvingas erlägga om de på felaktiga grunder tilldelats elcertifikat. Det ärdärför av stor vikt att de prisuppgifter som lämnas är korrekta. Att uppsåtligen lämna oriktiga prisuppgifter kan skada systemet som sådant och förringatilltron till detta. Ett oaktsamt beteende, bestående i att den uppgiftsskyldige exempelvis inte ordentligt kontrollerar de lämnade uppgifterna eller på annatbrister i sina förutsättningar att lämna korrekta uppgifter, kan leda till samma resultat som ett uppsåtligt handlande. Det finns därför anledning att föreslåett ansvar för såväl uppsåtligen som av oaktsamhet lämnade oriktiga uppgifter. I ringa fall bör dock inte dömas till ansvar.De angivna gärningarna kan utgöra brott även enligt bestämmelser.I en sådan situation kan inte den föreslagna lagens bestämmelser om straffansvar tillämpas jämsides med bestämmelser. Den föreslagna lagensbestämmelser om ansvar skall således tillämpas subsidiärt. Den som åsidosatt ett vitesföreläggande enligt lagen om elcertifikat skall inte kunna dömas tillansvar för en sådan gärning som omfattas av föreläggandet.Svenska kraftnät har föreslagit en kriminalisering av ett handlande som innebäratt en certifikatberättigad producent lämnar felaktiga mätvärden tillmyndigheten. Det kan emellertid konstateras att en rapportering av felaktigamätvärden omfattas av den föreslagna bestämmelsen om en särskild avgift, somelproducenterna kan åläggas att betala om de lämnar oriktiga eller vilseledandeuppgifter i sin rapportering till . Att i sådana situationeräven kunna ådömas en straffrättslig påföljd väcker betänkligheter utifrånprincipen om "ne bis in idem". En sådan kriminalisering bör därför inteföreslås.4.15.2 SkadeståndRegeringens förslag: Den som lider skada på grund av tekniskt fel ielcertifikatsregistret skall ha rätt till ersättning av staten.En sådan ersättning skall sättas ned med skäligt belopp eller helt falla bort om den skadelidande har medverkat till skadan genom att utan skälig anledning låta bli att vidta åtgärder för att bevara sin rätt eller om den skadelidande pånågot annat sätt har medverkat till skadan genom eget vållande.En ägare eller rättighetshavare, som drabbas av skada till följd av ett beslutom rättelse i elcertifikatsregistret, skall ha rätt till ersättning av staten.Ersättning lämnas dock inte, om den skadelidande med hänsyn till felets arteller andra omständigheter hade bort inse att fel förekommit.Bestämmelserna i 48 § personuppgiftslagen (1998:204) om skadestånd gäller vidbehandling av personuppgifter enligt lagen om elcertifikat.Elcertifikatutredningens förslag: Utredningen föreslår att 7 kap. lagen(1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument, som innehållerbestämmelser om skadestånd, skall tillämpas i sin helhet.Remissinstanserna: Justitiekanslern har inte haft någon invändning motförslaget. har ifrågasatt att bestämmelserna om skadestånd iden nämnda lagen tillämpas på kontoföring av elcertifikat.Departementspromemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.Remissinstanserna: Justitiekanslern har inga invändningar mot förslaget, men har påpekat att inte är en sådan central förvaltningsmyndighet som skall handlägga anspråk med stöd av 3 kap. 3 § skadeståndslagen (1972:207).Skälen för regeringens förslag: Enligt utredningens förslag skall 7 kap. lagen(1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument (kontoföringslagen), sominnehåller bestämmelser om skadestånd, tillämpas i sin helhet.Det finns en grundläggande skillnad mellan kontoföringslagen och den föreslagnalagen om elcertifikat. Kontoföringslagen reglerar rättsförhållanden mellanenskilda parter och skadeståndsansvaret enligt den lagen vilar i första hand påkontraktsenlig grund. för elcertifikatsregistret i egenskap avmyndighet.När det gäller fel som kan uppkomma vid förandet av elcertifikatsregistret måste man skilja på två situationer. Skada kan dels uppkomma på grund av tekniskafel, dels på grund av fel eller försummelse vid handläggningen avregistreringsärenden, dvs. att anställda hos gör sig skyldigatill en skadegörande handling. Frågan om tekniska fel kan i sin tur indelas itvå kategorier, nämligen fel i innehållet i elcertifikatsregistret,programvaran, och fel i maskinvaran, dvs. apparaturen för den automatiseradebehandlingen, alltså datamaskinerna.Elcertifikatsregistret kommer att innehålla elcertifikat till inte obetydligavärden. Tekniska fel kan medföra felaktiga registreringar, att registreringarfördröjs eller t.o.m. innebära att elcertifikat som en gång registrerats påcertifikatkonton raderas ut och kan leda till ekonomiska förluster förkontohavaren. Det är således särskilt viktigt att ersätta skador som kanuppkomma vid tekniska fel. Det tryggar den allmänna omsättningen av elcertifikat och ger en rätt till ersättning för dem som har förlitat sig på uppgifter iregistret, som sedermera visat sig vara felaktiga. Sist, men inte minst, kanförlusten av elcertifikat det tar att med hjälp av sparadeverifikationer på nytt bygga upp ett register vara mycket ekonomiskt kännbar.Mot bakgrund av det anförda bör en särskild bestämmelse om statensskadeståndsansvar införas. Bestämmelsen bör utformas efter mönster av 19 kap. 37 § jordabalken, enligt vilken staten har ett strikt ansvar för ett tekniskt feli fastighetsregistrets inskrivningsdel. Ansvaret bör alltså vara strikt medmöjlighet till jämkning vid medvållande.Vid sidan av tekniska fel kan skada också uppkomma genom handläggningsfel.Handläggningen av registreringsärenden i elcertifikatsregistret måste ansesinnefatta myndighetsutövning. Om staten gjort sig skyldig till fel ellerförsummelse vid denna handläggning och därvid vållat skada är statenskadeståndsskyldig enligt den generella bestämmelsen om det allmännasskadeståndsansvar i 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207). Det finns inte behov av att vid sidan härav reglera statens ansvar för rena handläggningsfel.Regeln i 3 kap. 3 § skadeståndslagen om det allmännas ansvar för renförmögenhetsskada, som kan aktualiseras då en myndighet lämnat felaktigaupplysningar eller råd, täcker den situationen att någon anställd genom feleller försummelse lämnat oriktig information om innehållet ielcertifikatsregistret, eller, vilket i och för sig torde vara ovanligt,felaktiga råd rörande elcertifikaten. Den situationen kräver således inte heller någon särskild bestämmelse i den föreslagna lagen.En registreringsåtgärd som kan företas av är rättelse ielcertifikatsregistret. Även i detta sammanhang kan skada uppstå, som drabbarägaren till ett elcertifikat eller en rättighetshavare. En bestämmelse sominnebär att en ägare eller en rättighetshavare, som drabbas av skada till följdav ett beslut om rättelse i elcertifikatsregistret, har rätt till ersättning avstaten är därför motiverad. Sådan ersättning skall dock inte lämnas om denskadelidande med hänsyn till felets art, eller andra omständigheter, hade bortinse att fel förekommit. Bestämmelsen bör utformas efter mönster av 19 kap. 38 § jordabalken.Utöver vad som sagts bör ersättning kunna utgå enligt 48 §personuppgiftslagen vid behandlingar som strider mot den lagen och den lag somskall reglera elcertifikatsregistret.Förordningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten gäller sådana anspråk på ersättning för skador som riktas mot staten. Justitiekanslern skall enligt 3 § i den nämnda förordningen handlägga anspråk med stöd av 3 kap. 1 eller 2 § skadeståndslagen om anspråket grundas på ett påstående om felaktigt beslut eller underlåtenhet att meddela beslut. Samma myndighet skall ocksåhandlägga anspråk på ersättning med stöd av 48 § personuppgiftslagen. Det finnsinte anledning att frångå den angivna ordningen. När det gäller skada på grundav teknisk fel i elcertifikatsregistret enligt 5 §, eller på grund av rättelseenligt 6 §, skall Kammarkollegiet enligt 4 § i den nämnda förordningen handlägga anspråk med stöd av 19 kap. 37 eller 38 § jordabalken. Eftersom de föreslagnaskadeståndsbestämmelserna i 5 och 6 §§ i lagen om elcertifikat är utformade på - i princip - samma sätt som de nämnda bestämmelserna i jordabalken är detlämpligt att Kammarkollegiet, genom en ändring i den nämnda förordningen, kommer att handlägga även sådana anspråk.När det slutligen gäller skadeståndsanspråk med stöd av 3 kap. 3 §skadeståndslagen, skall andra anspråk än de som anges i 3 och 4 §§ i den nämndaförordningen handläggas av den centrala förvaltningsmyndighet inom varsverksamhetsområde skadan inträffat. Såsom Justitiekanslern påpekat är Svenskakraftnät inte en central förvaltningsmyndighet. Konsekvensen av detta blirdärför att Justitiekanslern skall handlägga även sådana anspråk.4.16 ÖverklagandeRegeringens förslag: beslut om- godkännande av anläggningar,- avvisning av anmälan om registrering eller upphävande av registrering,- registrering av kvotpliktiga som underlåtit att registrera sig,- kvotpliktsavgift,- begäran att få del av uppgifter och handlingar och andra förelägganden vidvite,- återkallelse av ett godkännande, eller- övriga avgifter får överklagas till allmän förvaltningsdomstol.Svenska kraftnäts beslut om- tilldelning av elcertifikat,- registreringar på ett certifikatkonto,- avvisning och avslag på ansökan,- rättelse i elcertifikatsregistret,- avslag på ansökan om information enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204),eller- annullering av elcertifikat på ett certifikatkonto får överklagas till allmänförvaltningsdomstol.Prövningstillstånd skall krävas vid överklagande till kammarrätten.Elcertifikatutredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringensförslag.Remissinstanserna: och Länsrätten i har intehaft några invändningar mot förslaget. Kammarrätten i har påpekat, att det bör klarläggas för vem talerätten gäller.Departementspromemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringensförslag.Remissinstanserna: Kammarrätten i har ifrågasatt om rätt tilldomstolsprövning i tre instanser bör gälla beträffande samtliga beslut som kanöverklagas.Skälen för regeringens förslag: De beslut som kan överklagas gäller enskildsställning i förhållandet till det allmänna. Det är därför naturligt attEnergimyndighetens och Svenska kraftnäts beslut skall överklagas hos allmänförvaltningsdomstol. Det kan i sammanhanget noteras, att nätmyndighetens besluti ett antal frågor enligt ellagens bestämmelser även skall överklagas hos allmän förvaltningsdomstol.Kammarrätten i har påpekat att det bör klarläggas för vem talerättengäller. Rätt att överklaga förvaltningsbeslut har enligt 22 § förvaltningslagen(1986:223) normalt bara den som beslutet gäller och som beslutet har gått emot.Regeringen anser att det i detta fall inte finns skäl att avvika från dessaregler eller att göra några preciseringar av vem som har talerätt. Kammarrätteni har vidare ifrågasatt om rätt till domstolsprövning bör föreliggabeträffande samtliga beslut som kan överklagas och att kammarrätten lämpligenborde vara högsta instans i åtminstone ett par av de uppräknande fallen. Det kan visserligen konstateras att ett antal av de överklagbara besluten är mycketenkla till sin karaktär och att en rätt till prövning i tre instanser av detangivna skälet kan synas överflödig. Elcertifikatssystemet är emellertid en helt ny företeelse och även sådana frågor som synes vara okomplicerade kan rymmarättsliga frågeställningar av principiell viktig karaktär. Det är av naturligaskäl omöjligt att på förhand göra en bedömning av i vilka fall sådanafrågeställningar inte aktualiseras och som därför, genom en avskureninstansordning, skall bedömas med kammarrätten som sista instans. Att i dettasammanhang göra avsteg från den gängse principen om rätt till prövning i treinstanser är därför inte lämpligt. Däremot torde den föreslagna bestämmelsen omatt prövningstillstånd skall krävas vid överklagande till kammarrätten ha entämligen begränsande effekt.Lagrådet har påpekat att den föreslagna bestämmelsen om att beslut om avslag påansökan om information enligt personuppgiftslagen (1998:204) får överklagas, avsystematiska skäl inte borde återfinnas i den föreslagna lagen om elcertifikat,utan i personuppgiftslagen. Regeringen konstaterar, i likhet med Lagrådet, attfrågan är föremål för överväganden i Utredningen om översyn avpersonuppgiftslagen (se dir. 2002:31). Behovet av en bestämmelse med angivetinnehåll finns och i avvaktan på resultatet av den nämnda utredningen bör,enligt regeringen, den föreslagna bestämmelsen ingå i den föreslagna lagen omelcertifikat, trots den bristande systematik som detta innebär.4.17 ÖvergångsbestämmelserRegeringens förslag: Lagen om elcertifikat skall träda i kraft den 1 maj 2003.Om ansökan om godkännande av produktionsanläggning inkommit tillEnergimyndigheten före och anläggningen godkänns senare, skallanläggningens innehavare tilldelas elcertifikat från och med den 1 maj 2003.Elleverantörer som har gällande avtal med elanvändare, som sträcker sig längreän till , skall av en elanvändare ha rätt att ta ut kostnadenför att hantera kvotplikten i dennes ställe.Beräkningen av kvotplikten skall baseras på åtta tolftedelar av enelanvändares förbrukning under år 2003.Elcertifikatutredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringensförslag.Remissinstanserna: är tveksam till att elleverantörer fåröverföra elcertifikatkostnaden på konsumenten när det föreligger ett långvarigtgiltigt avtal mellan parterna.Skälen för regeringens förslag: Lagen om elcertifikat föreslås träda i kraft . Certifikatsystemet, med rätt till tilldelning av elcertifikat ochhanteringen av kvotplikten, börjar gälla . Förfarandet medgodkännanden av anläggningar kan börja . Den innehavare av enanläggning som ansöker om godkännande före bör ha rätt atttilldelas elcertifikat , om ansökan leder till ettgodkännande.När certifikatsystemet träder i kraft torde det finnas ett antal gällande avtalmellan elleverantörer och elanvändare, som sträcker sig längre än till den 30april 2003. Eftersom det inte är sannolikt att leverantören och kunden träffatnågon överenskommelse om vad som skall gälla beträffande kvotplikten, behövs enbestämmelse som reglerar detta. Elleverantörer som har avtal med kunder somsträcker sig efter skall därför ha rätt att ta ut kostnadenför att hantera kvotplikten för dessa elanvändare.Eftersom lagen om elcertifikat träder i kraft och beräkningen avkvotplikten baseras på ett kalenderårs förbrukning, skall kvotplikten baraberäknas på de då systemet är i kraft . Beräkningenav kvotplikten skall således baseras på åtta tolftedelar av enelanvändares förbrukning under detta första år.4.18 Myndigheternas uppgifter4.18.1 , och FinansinspektionenRegeringens bedömning: Elcertifikatssystemet ställer delvis nya krav påverksamheten hos och och innebär enbegränsad, tillkommande uppgift för bedömning: Överensstämmer med regeringens.Remissinstanserna: tillstyrker utredningens förslag omansvarsfördelning mellan myndigheterna.Skälen för regeringens bedömning: Införande av ett certifikatsystem innebär attde uppgifter som myndigheterna har inom ramen för rådande stödformerupphör. I stället följer ett antal nya uppgifter, vilka beskrivits ovan iregeringens förslag.EnergimyndighetenEnergimyndigheten ansvarade bl.a. energipolitiska program, såvälvad avser investeringsstöd för förnybar elproduktion som det mer långsiktigaforskningsprogrammet och merparten av insatserna för en effektivareenergianvändning. Den administrerar dessutom det särskilda stödet till småskalig elproduktion. Även de åtgärder för t.ex. effektivare energianvändning, som ienlighet med energipolitiska beslut trädde i kraft ,hanteras i huvudsak av myndigheten. är dessutom nätmyndighetenligt ellagen (1997:857) och har därmed tillsynsansvar över nätoperatörernasverksamhet. Myndigheten har således en mycket bred kompetens på energiområdet.De uppgifter regeringen föreslår bör läggas på är att godkänna anläggningar och följa upp att anläggningarna uppfyller de krav som ställs föratt tilldelas elcertifikat, registrera dem som hanterar kvotplikten, granskadeklarationer och fatta beslut om kvotpliktsavgifter och sådanasanktionsavgifter som aktualiseras på grund av felaktig tilldelning avelcertifikat samt att lösa in certifikat till de garantipriser som föreslagits.Vidare föreslås myndigheten informera om certifikatsystemet och följautvecklingen på certifikatmarknaden, bl.a. vad avser kvotens storlek.Myndigheten skall särskilt följa situationen för de små företagen, i syfte attbedöma vilka effekter certifikatsystemet har för dessa.Att följa utvecklingen på certifikatmarknaden är en naturlig uppgift, eftersommyndigheten har en sådan uppgift även på andra delar av energimarknaden,nämligen el-, naturgas- och värmemarknaderna. Myndigheten bedriver en omfattande analys- och utredningsverksamhet på bl.a. dessa områden, men kompetens finnsäven på exempelvis klimatområdet, där utvecklingen går mot en handel medutsläppsrätter, vilket kan aktualisera frågor som har samband medelcertifikatssystemet. Uppgiften att godkänna anläggningar liknar till stor deluppgifter myndigheten har inom ramen för investeringsstöden tillbiobränslebaserad kraftvärme, vindkraft och småskalig vattenkraft. Myndighetenadministrerar bl.a. stödet till småskalig elproduktion, vilket utbetalasefter ansökan av elleverantören, som till myndigheten redovisar den mängd elfrån vindkraft han sålt till slutkund, och erhåller kompensation i motsvarandeutsträckning. Myndigheten har således vana att hantera utbetalningar av stöd.Myndigheten bedömer i sitt remissvar till att för deuppgifter som är av engångskaraktär åtgår sammanfattningsvis ca 12årsarbetskrafter vid myndigheten för uppbyggnad av systemet. Detta motsvarar ca8 milj. kr. Därtill kommer investeringar i IT-stöd vilket uppskattas till 16milj. kr.För den löpande driften behövs netto ca 9 årsarbetskrafter,motsvarande ca 6,3 milj. kr. Till detta kommer ca 2,4 milj. kr i externakostnader för utveckling, drift, webbhantering m.m. samt ca 1,6 milj. kr . För har godkänt regeringensförslag att utöka förvaltningsanslag med 10 miljoner kronorbl.a. med anledning av introduktionen av elcertifikatssystemet (prop. 2002/03:1, bet. 2002/03:NU3, rskr. 2002/03:73).Svenska kraftnätSåsom framgår av regeringens förslag, skall ansvara föravräkningen av den förnybara elproduktionen och tilldelningen av elcertifikatför motsvarande elproduktion. Myndigheten skall vidare upprätta ettelcertifikatsregister och i detta kontoföra de åtgärder med certifikaten somproducenterna och de kvotpliktiga vidtar. Slutligen skall myndigheten ha ettansvar för att offentliggöra certifikatpriserna.Elcertifikatutredningen har i sina överväganden funnit att de uppgifter Svenskakraftnät bör få är kopplade till produktionen av el från förnybara energikällor. har en operativ roll i elsystemet och äger och förvaltar detsvenska stamnätet och är systemoperatör.I uppgiften att vara systemansvarig ingår att samla in och bearbeta allamätvärden från nätägarna beträffande den el som matas in och levererats frånnätet. Det är naturligt att uppgiften om avräkningen av elproduktion frånförnybara energikällor läggs på . Ansvaret för tilldelningen och kontoföringen av elcertifikat kan betecknas som nära kopplat till mätningen avproducerad el, varför det varit naturligt att lägga ansvaret för detta påSvenska kraftnät.Svenska kraftnät har i en bilaga till uppskattatresursbehovet för föreslagna uppgifter. Uppgifter av engångskaraktör rörhuvudsakligen skapandet av ett elcertifikatsregister som skall föras medautomatisk behandling, föreskrifter och avtal, information samtkompetensuppbyggnad. Myndigheten avser att samverka med föratt i IT-systemet integrera funktioner som behövs för vissa avEnergimyndighetens uppgifter. kommer vidare behöva utarbetaföreskrifter om datasystemet för elcertifikat samt vara delaktig i framtagandeav annan författningstext rörande elcertifikat. Den information som Svenskakraftnät skall lämna till systemanvändare och andra intressenter införidrifttagandet av systemet bedöms i huvudsak kunna lämnas i anslutning tillordinarie informationsinsatser och -kanaler. Nödvändig kompetens kommer attbyggas upp i samband med genomförandet av arbetsuppgifterna vid etableringen avsystemet. bedömer att myndighetens kostnader för föratt förbereda införandet av elcertifikatssystemet kommer att vara cirka 12miljoner kronor. I summan ingår uppbyggnad av IT-stöd ()samt övriga kostnader (ca ). Kostnaderna för IT-stödet börskrivas av , vilket innebär en årlig kostnad påca . har inga medel förelcertifikaten , varför de övriga kostnaderna på ca 1,5 miljoner kronormåste belasta Svenska kraftnäts verksamhet 2003.För den löpande driften av verksamheten bedöms resurskraven uppgå till maximalt5 personår. Därutöver tillkommer övriga kostnader, t.ex. licenser ochserviceavtal samt IT-kommunikation. De löpande uppgifterna bedöms i stort settkunna begränsas till drift, övervakning och underhåll av datasystemet,tillsammans med information och stöd till systemanvändarna.FinansinspektionenDet kommer också att ha betydelse för att elcertifikaten börbedömas som finansiella instrument. Detta eftersom i sådantfall kommer att ansvara för tillsynen över handeln med elcertifikat.Som tidigare nämnts deltar ett stort antal svenska elbolag i handeln medelderivat, dvs. finansiella instrument, på . Det är dock endast ettfåtal av dessa bolag som är värdepappersbolag och som därmed står underFinansinspektionens tillsyn. Enligt uppgift från kanresursbehovet för tillståndsgivning och tillsyn beträffande dessa bolag samttillsyn över handeln med elderivat beräknas till ca en halv årsarbetskraft viden grov uppskattning.