prop · GR0343 · 2003-12-03 00:00:00 — Regeringens proposition 2003/04:43 Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås vissa ändringar i marknadsföringslagen (1995:450) vilka avser att stärka skyddet mot obeställd e-postreklam. Förslagets huvudregel innebär att en näringsidkare får vid marknadsföring till en fysisk person använda elektronisk post, bara om personen har samtyckt till det på förhand. Kravet på samtycke skall dock, under vissa angivna förutsättningar, inte gälla inom ramen för ett befintligt kundförhållande. Förslaget innebär vidare att ett reklammeddelande som sänds med elektronisk post alltid måste innehålla en giltig adress till vilken mottagaren kan sända en begäran om att marknadsföringen skall upphöra. Detta skall även gälla vid marknadsföring som riktas till juridiska personer. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (1995:450)....... Ärendet och dess beredning............................................................... Direktivet om integritet och elektronisk kommunikation ................. Överväganden och förslag............................................................... Direkt marknadsföring med hjälp av elektronisk post...... Begreppet elektronisk post................................................ Krav på giltig adress ......................................................... 6.4Andra metoder för individuell kommunikation på distans15 Skyddet för juridiska personer .......................................... Bilaga 1 och rådets direktiv /58/EG............ Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna ...................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 27 november 2003.39 Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (1995:450). Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (1995:450) Härigenom föreskrivs1 i fråga om marknadsföringslagen (1995:450) dels att 3, 13 b, 22 och 29 §§ skall ha följande lydelse, dels att rubriken närmast efter 13 § skall sättas närmast före 13 b §, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer,13 c och 13 d §§, av I denna lag avses med produkter: varor, tjänster, fast egendom, arbetstillfällen och andra nyttigheter, marknadsföring: reklam och andra åtgärder i näringsverksamhet som är ägnade att främja avsättningen av och tillgången till produkter, normer som syftar till att skydda normer som syftar till att skydda vid marknadsföring av produkter. vid marknadsföring av produkter, elektronisk post: ett adresserat eller på annat sätt individualiserat elektroniskt meddelande i form av text, röst, ljud eller bild som sänds via ett allmänt kommunikationsnät och som kan lagras i nätet eller i tills mottagaren hämtar det. person använda elektronisk post, eller andra liknande automatiska kommunikation som inte betjänas av någon enskild, bara om den inte betjänas av någon enskild, fysiska personen har samtyckt till bara om den fysiska personen har det på förhand. samtyckt till det på förhand. 1 Jfr och rådets direktiv /58/EG av om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) (EGT L 201, 31.7.2002, s. 37, Celex 32002L0058). 2 Senaste lydelse 2002:565 kommunikation på distans om inte den fysiska personen tydligt motsatt sig att metoden används. En näringsidkare som använder e-post vid icke begärd marknadsföring till fysiska personer skall respektera och regelbundet kontrollera register där personer som inte önskar få sådan marknadsföring med e-post kan registrera sig. elektronisk adress för elektronisk post i samband med försäljning av en produkt till personen, gäller inte kravet på samtycke enligt första stycket, om 1.den fysiska personen inte motsatt sig att uppgiften om elektronisk adress används i marknadsföringssyfte med användande av elektronisk post, 2.marknadsföringen avser näringsidkarens egna, likartade produkter och 3.den fysiska personen klart och tydligt ges möjlighet att kostnadsfritt och enkelt motsätta sig att uppgiften används i marknadsföringssyfte när den samlas in och vid varje följande marknadsföringsmeddelande. Vid marknadsföring med elektronisk post skall meddelandet alltid innehålla en giltig adress till vilken mottagaren kan sända en begäran om att marknadsföringen skall upphöra. Detta gäller även vid marknadsföring till en juridisk person. En näringsidkare får använda andra metoder för individuell kommunikation på distans än sådana som avses i 13 b §, om inte den fysiska personen tydligt motsatt sig att metoden används. En näringsidkare får åläggas att betala en särskild avgift (marknadsstörningsavgift), om näringsidkaren eller någon som handlar på näringsidkarens vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot någon bestämmelse i 5-13 §§. En näringsidkare får åläggas att betala en särskild avgift (marknadsstörningsavgift), om näringsidkaren eller någon som handlar på näringsidkarens vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot någon bestämmelse i 5-13 och 13 c §§. 3 Senaste lydelse 2002:812 Detsamma gäller om en näringsidkare eller någon som handlar på dennes vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot någon av bestämmelserna i 14 § första stycket andra och tredje meningen tobakslagen (1993:581), 4 kap. 10 § alkohollagen (1994:1738) eller 7 kap. 3, 4 eller 10 § radio- och TV-lagen (1996:844). Vad som sägs i första och andra stycket gäller också en näringsidkare som uppsåtligen eller av oaktsamhet väsentligt har bidragit till överträdelsen. Avgiften tillfaller staten. Den som uppsåtligen eller av Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot ett förbud oaktsamhet bryter mot ett förbud eller ett åläggande som har eller ett åläggande som har meddelats med stöd av 14, 15 eller meddelats med stöd av 14, 15 eller 16 a § eller mot en föreskrift i 5 16 a § eller mot en föreskrift i 5 13 b §§, skall ersätta den skada 13 d §§, skall ersätta den skada som därigenom uppkommer för en som därigenom uppkommer för en konsument eller någon annan konsument eller någon annan Vid bestämmande av ersättningen till näringsidkare får hänsyn tas även till omständigheter av annan än ekonomisk art. Denna lag träder i kraft . 4 Senaste lydelse 2002:565 Ärendet och dess beredning och Europeiska unionens råd antog direktiv /58/EG om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktivet om integritet och elektronisk kommunikation). Direktivet finns som bilaga 1. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppgift att föreslå en ny lagstiftning och myndighetsorganisation inom området för elektronisk kommunikation. I uppdraget låg bl.a. att föreslå de författningsändringar som föranleds av bestämmelserna om s.k. icke begärd kommunikation i artikel 13 i direktivet om integritet och elektronisk kommunikation. Utredningen, som antog namnet Utredningen om elektronisk kommunikation, överlämnade delbetänkandet Myndighetsfrågor m.m. (SOU 2002:109). De lagförslag som berör icke begärd kommunikation som läggs fram i betänkandet finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissvaren finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (Jo2003/832/KO). I de delar direktivet om integritet och elektronisk kommunikation inte berör frågor om icke begärd kommunikation har direktivet genomförts i huvudsak genom lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation som trädde i kraft (prop. 2002/03:110, bet. 2002/03:TU6, rskr. 2002/03:228). Propositionen bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiska regeringen och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet lämnade förslaget utan erinran. 4Direktivet om integritet och elektronisk kommunikation Direktivet om integritet och elektronisk kommunikation ersätter och rådets direktiv /66 av om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet och det skall komplettera och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter. Syftet med direktivet om integritet och elektronisk kommunikation är bl.a. att säkerställa ett likvärdigt skydd av de grundläggande fri- och rättigheterna när det gäller behandling av personuppgifter inom sektorn för elektronisk Direktivets bestämmelser om icke begärd kommunikation i artikel 13 skall nu genomföras inom ramen för förevarande lagstiftningsärende. Artikel 13 i direktivet om integritet och elektronisk kommunikation har rubriken icke begärd kommunikation. Enligt definitionen i artikel 2 i direktivet avses med kommunikation all information som utbyts eller överförs mellan ett begränsat antal parter genom en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst. Dock inbegrips inte information som överförs som del av en sändningstjänst för rundradio eller television till allmänheten via ett elektroniskt kommunikationsnät, utom i den mån informationen kan sättas i samband med den enskilde abonnenten eller användaren av informationen. Artikel 13 reglerar endast vad som benämns som direkt marknadsföring. Vad som avses med direkt marknadsföring i direktivets mening klargörs inte närmare. Av ingresspunkt 40 i direktivet följer emellertid att regleringen i artikel 13 gäller vissa former av icke begärd kommersiell kommunikation. I artikel 13.1 föreskrivs att användningen av automatiska uppringningssystem utan mänsklig medverkan (automatisk uppringningsutrustning), telefaxapparater (fax) eller elektronisk post för direkt marknadsföring kan tillåtas bara i fråga om abonnenter som i förväg har gett sitt samtycke, en s.k. opt-in-lösning. Med elektronisk post förstås enligt definitionen i artikel 2 ett meddelande i form av text, röst, ljud eller bild som sänds via ett allmänt kommunikationsnät och som kan lagras i nätet eller i mottagarens terminalutrustning tills mottagaren hämtar det. Begreppet omfattar enligt ingresspunkt 40 uttryckligen SMS-meddelanden, dvs. en mobil teletjänst som består i överföring av text. Även MMS-meddelanden, dvs. avancerade former av SMS-meddelanden som tillåter överföring av färgbilder, animationer samt ljud- och videosegment som ett komplement till textmeddelanden, omfattas av begreppet. Med den utformning som definitionen har är det klart att även vissa former av oadresserad kommunikation som sänds ut till allmänheten omfattas av begreppet. Exempel på sådana funktioner är text-TV och radiotidningar för synskadade. Genom direktivets definition av kommunikation begränsas emellertid tillämpligheten av artikel 13 till sådan kommunikation som inte överförs som del av en sändningstjänst för rundradio eller television till allmänheten via ett elektroniskt kommunikationsnät. Kan den överförda informationen sättas i samband med den enskilde abonnenten eller användaren av informationen omfattas den dock av kommunikationsbegreppet (se även ingresspunkt 16 i direktivet). I artikel 13.2 finns en undantagsbestämmelse från huvudregeln i artikel 13.1. Undantagsbestämmelsen innebär att det under vissa angivna förhållanden inte krävs samtycke på förhand vid användningen av elektronisk post inom ett befintligt kundförhållande. Enligt artikel 13.5 skall bestämmelserna i artikel 13.1 och 13.2 gälla för abonnenter som är fysiska personer. Det finns ingen definition av begreppet abonnent i direktivet om integritet och elektronisk 2 föreskrivs dock att om inte annat Prop. anges skall definitionerna i och rådets direktiv 2002/21/EG av om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektivet) gälla även i det förstnämnda direktivet. Med abonnent avses enligt artikel 2 i ramdirektivet varje fysisk eller juridisk person som har ingått avtal med en leverantör av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster om tillhandahållande av sådana tjänster. Enligt artikel 13.3 ges medlemsstaterna en valmöjlighet i fråga om vilken skyddsnivå som skall gälla vid användningen av andra former av icke begärd kommunikation som nyttjas för direkt marknadsföring. Den kommunikation det huvudsakligen är fråga om är telefonsamtal från en person till en annan (se även ingresspunkt 42 i direktivet). Enligt det ena alternativet är sådan marknadsföring inte tillåten om abonnenten har motsatt sig denna, en s.k. opt-out-lösning. Det andra alternativet innebär att marknadsföringen är tillåten endast om abonnenten gett sitt samtycke i förväg, d.v.s. en opt-in-lösning. Artikel 13.4 innehåller en bestämmelse som innebär ett förbud mot att skicka icke begärd marknadsföring med hjälp av elektronisk post om identiteten på meddelandets avsändare döljs eller hemlighålls eller giltig adress saknas till vilken mottagaren kan anmäla sin önskan att marknadsföringen upphör. Bestämmelsen är även tillämplig på abonnenter som är juridiska personer. Av artikel 13.5 följer att medlemsstaterna skall inom ramen för gemenskapslagstiftningen och tillämplig nationell lagstiftning säkerställa att berättigade intressen för abonnenter som inte är fysiska personer är tillräckligt skyddade när det gäller icke begärd kommunikation. Den som vill rikta direkt marknadsföring till enskilda personer har alltid att göra med personuppgifter. I personuppgiftslagen (1998:204) finns bestämmelser som reglerar frågor om integritetsskydd och behandling av personuppgifter. Lagen genomför i svensk rätt och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter. Syftet med lagen är enligt dess 1 § att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter. Med personuppgifter avses enligt 3 § all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Personuppgifter får enligt 10 § behandlas endast om den registrerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen. Med samtycke avses enligt 3 § varje slag av frivillig, särskild och otvetydig viljeyttring genom vilken den registrerade, efter att ha fått information, godtar behandling av personuppgifter som rör honom eller henne. Lagen innehåller dock ett antal undantag från kravet på samtycke. Ett sådant undantag gäller när Prop. 2003/04:43 behandling av personuppgifter är nödvändig för att ett ändamål skall kunna tillgodoses som rör ett berättigat intresse hos den personuppgiftsansvarige eller hos en sådan tredje man till vilken personuppgifterna lämnas ut, om detta intresse väger tyngre än den registrerades intresse av skydd mot kränkning av den personliga integriteten (10 § f). Däremot följer av 11 § att personuppgifter inte får behandlas för ändamål som rör direkt marknadsföring, om den registrerade hos den personuppgiftsansvarige skriftligen har anmält att han eller hon motsätter sig sådan behandling. Det saknar betydelse om marknadsföringen sker via vanlig post, elektronisk post, telefon eller telefax och om marknadsföringen sker i kommersiellt eller ideellt syfte. Bestämmelsen i 11 § ger den enskilde rätt att när som helst avböja personuppgiftsbehandling för detta ändamål genom en skriftlig viljeförklaring, oavsett om den enskilde tidigare samtyckt till behandlingen. Marknadsföringslagen (1995:450) syftar till att främja konsumenternas och näringslivets intressen i samband med marknadsföring av produkter och att motverka marknadsföring som är otillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. Lagen är tillämplig på all marknadsföring som sker i näringsverksamhet. Med marknadsföring avses reklam och andra åtgärder i näringsverksamhet som är ägnade att främja avsättningen av och tillgången till produkter. Det spelar ingen roll i vilket medium eller i vilken form marknadsföringen uppträder, vilket innebär att den inte är knuten till användande av elektroniska kommunikationer. Det skall dock vara fråga om kommersiell marknadsföring. Med produkter avses varor, tjänster, fast egendom, arbetstillfällen och andra nyttigheter. Marknadsföring skall stämma överens med god marknadsföringssed och även i övrigt vara tillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. I 13 b § marknadsföringslagen finns bestämmelser om obeställd reklam till fysiska personer. Med obeställd reklam avses sådan reklam eller marknadsföring som förs vidare till mottagaren utan att denne varit aktiv för att få reklamen (prop. 1999/2000:40 s. 40). I paragrafens första stycke uppställs ett krav på samtycke i förhand för att en näringsidkare vid marknadsföringen till en fysisk person skall få använda telefax eller sådana uppringningsautomater eller andra liknande automatiska system för individuell kommunikation som inte betjänas av någon enskild (opt- Enligt 13 b § andra stycket får en näringsidkare vid marknadsföringen till en fysisk person använda andra metoder för individuell kommunikation på distans än de som anges i första stycket, om inte den fysiska personen tydligt motsatt sig att metoden används (opt-out-lösning). De metoder som avses är bl.a. tryckt direktreklam, telefon med mänsklig betjäning och e-postreklam. Bestämmelserna i 13 b § första och andra stycket genomför artikel 12 i och rådets direktiv /66/EG av om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområde (teledataskyddsdirektivet) samt artikel 10 i och rådets direktiv /7/EG av om konsumentskydd vid distansavtal (distansavtalsdirektivet). I artikel 12.1 i teledataskyddsdirektivet föreskrivs att användning av automatiska uppringningssystem utan mänsklig medverkan och telefax för direkt marknadsföring kan tillåtas bara i fråga om abonnenter som i förväg har gett sitt samtycke. När det gäller användningen av andra teletjänster för direkt marknadsföring ger direktivets artikel 12.2 medlemsstaterna en valmöjlighet. Enligt den ena lösningen är sådan marknadsföring inte tillåten, om abonnenten motsatt sig denna. Den andra lösningen innebär att marknadsföringen är tillåten endast om abonnenten har gett sitt samtycke i förväg. Enligt artikel 12.3 gäller rättigheterna abonnenter som är fysiska personer. Distansavtalsdirektivet syftar till en tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om distansavtal mellan konsumenter och näringsidkare. Direktivet är ett s.k. minimidirektiv. Medlemsstaterna får således, inom de ramar som ges av EG-fördraget, bestämma ett starkare skydd för konsumenterna än det som direktivet ger. I artikel 10 finns bestämmelser om begränsningar i användningen av vissa tekniker för distansavtalskommunikation. Enligt artikel 10.1 förutsätter en leverantörs användning av automatiska uppringningssystem utan mänsklig betjäning (uppringningsautomater) och telefax att konsumenten gett sitt samtycke på förhand. Enligt artikel 10.2 skall medlemsstaterna säkerställa att sådana andra tekniker för distanskommunikation än de som anges i artikel 10.1 och som möjliggör metoder för kommunikation mellan enskilda parter (individuell kommunikation) endast får användas när konsumenten inte klart motsätter sig detta. I en bilaga till direktivet finns en vägledande förteckning över de tekniker som omfattas av direktivet. Förteckningen innehåller bl.a. oadresserad trycksak, adresserad trycksak, standardbrev, telefon med mänsklig betjäning och elektronisk post. Distansavtalsdirektivet skall enligt artikel 3.1 inte tillämpas på avtal som avser finansiella tjänster som omfattas av och rådets direktiv av om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter och om ändring av rådets direktiv /619/EEG samt direktiven /7/EG och 98/27/EG. Det sistnämnda direktivet skall vara genomfört . Det pågår ett arbete i med att upprätta en departementspromemoria som kommer att innehålla förslag till hur det nya direktivet skall genomföras i svensk rätt. I 13 b § tredje stycket finns en bestämmelse som stadgar att om e-post används vid icke begärd marknadsföring, skall näringsidkaren respektera och regelbundet kontrollera register där personer som inte önskar få sådan marknadsföring med e-post kan registrera sig. Bestämmelsen trädde i kraft (prop. 2001/02:150, bet. 2001/02:LU29, rskr. 2001/02:306) och var en del av genomförandet av och rådets direktiv /31/EG av om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (se artikel 7.2). 2003/04:43 finns det inget sådant opt-out-register för e-postreklam i . En överträdelse av bestämmelserna om obeställd reklam i marknadsföringslagen kan medföra ett vitesförbud samt skadestånd. 6 Överväganden och förslag 6.1Direkt marknadsföring med hjälp av elektronisk post Regeringens förslag: En näringsidkare får vid marknadsföring till en fysisk person använda elektronisk post bara om personen har samtyckt till det på förhand. Har näringsidkaren fått den fysiska personens uppgifter om hans eller hennes elektroniska adress för elektronisk post i samband med försäljning av en produkt till personen, skall kravet på samtycke inte gälla, om den fysiska personen inte motsatt sig att uppgiften om elektronisk adress används i marknadsföringssyfte med användande av elektronisk post, marknadsföringen avser näringsidkarens egna, likartade produkter den fysiska personen klart och tydligt ges möjlighet att kostnadsfritt och enkelt motsätta sig att uppgiften används i marknadsföringssyfte när den samlas in och vid varje följande marknadsföringsmeddelande. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: En övervägande majoritet tillstyrker utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag Krav på samtycke vid användning av elektronisk post Direktivet om integritet och elektronisk kommunikation innebär i förhållande till teledataskyddsdirektivet inte någon förändrad reglering av icke begärd marknadsföring som förmedlas med hjälp av automatiska uppringningssystem och telefax. Den befintliga regleringen i 13 b § första stycket marknadsföringslagen uppfyller direktivets krav såvitt avser dessa kommunikationsmetoder. Till gruppen av speciellt påträngande och därför känsliga förfaringssätt vid direkt marknadsföring har direktivet om integritet och elektronisk kommunikation fört upp distribution av icke begärd marknadsföring genom användning av elektronisk post. Genom direktivets artikel 13.1 föreskrivs ett krav på att en abonnent i förväg skall ha lämnat sitt samtycke till sådan marknadsföring med hjälp av elektronisk post. bör därför införas en opt-in-lösning även beträffande användningen av Detta kan lämpligen göras genom att lägga till elektronisk post som en av de kommunikationsmetoder som enligt 13 b § första stycket marknadsföringslagen kräver samtycke på förhand. sådan bestämmelse står också i överensstämmelse med distansavtalsdirektivet (se avsnitt 5.2.). Genom den föreslagna regleringen kommer konsumenter och fysiska personer som är näringsidkare att skyddas mot obeställd reklam via elektronisk post (prop. 1999/2000:40 s. 18). Eftersom det nu föreslås en opt-in-lösning för elektronisk post har bestämmelsen i 13 b § tredje stycket marknadsföringslagen avseende en näringsidkares skyldighet att respektera och kontrollera opt-out-register förlorat sin betydelse. Den bestämmelsen bör därför upphävas. Undantag från kravet på samtycke Artikel 13.2 i direktivet om integritet och elektronisk kommunikation innehåller en undantagsbestämmelse från kravet på samtycke på förhand när det gäller användningen av elektronisk post. För att undantag från kravet på samtycke skall få göras, krävs att vissa förutsättningar är uppfyllda.