prop · GQ0338 · 2003-02-13 00:00:00 — 2. med hänsyn till vad som är 2. med hänsyn till vad som är verksamhet och övriga omständig- verksamhet och övriga omständig- heter kan befaras att han kommer heter kan befaras att han kommer att begå eller medverka till brotts- att begå eller medverka till lig gärning som innefattar våld, terroristbrott enligt 2 § lagen hot eller tvång för politiska syften. (2003:000) om straff för terrorist- eller stämpling till sådant brott. Första stycket 2 gäller inte när fara föreligger för sådan gärning i annan stat som har övervägande karaktär av politiskt brott. Utlänningen får underkastas husrannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbesiktning, om det är av betydelse för att utröna om ut- länningen eller en organisation eller grupp som han tillhör eller verkar för planlägger eller förbe- reder någon gärning som innebär våld, hot eller tvång för politiska syften och som innefattar brott för vilket lindrigare straff än fängelse inte är föreskrivet. Det är också tillåtet att ta fingeravtryck av utlänningen och fotografera honom. Förordnande om åtgärder enligt första stycket meddelas av rikspolis- styrelsen eller en polismyndighet. I fråga om sådana åtgärder gäller i öv- rigt 28 kap. i tillämpliga delar. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1990:217) om skydd för samhälls- viktiga anläggningar m.m. skall ha följande lydelse. I denna lag ges bestämmelser om vissa åtgärder till skydd användning av våld, hot eller terroristbrott enligt 2 § lagen tvång för politiska syften (terro- (2003:000) om straff för terrorist- spioneri samt röjande i andra spioneri samt röjande i andra fall av hemliga uppgifter som rör fall av hemliga uppgifter som rör I lagen ges också bestämmelser om skydd för allmänheten mot skada som kan uppkomma till följd av militär verksamhet. Denna lag träder i kraft . 2.9Lag om ändring i säkerhetsskyddslagen (1996:627) Härigenom föreskrivs att 6 och 22 §§ säkerhetsskyddslagen (1996:627) skall ha följande lydelse. 1.skydd mot spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet, 2.skydd i andra fall av uppgifter som omfattas av sekretess enligt sek- retesslagen (1980:100) och som rör rikets säkerhet, och 3. skydd mot brott som innebär 3. skydd mot terroristbrott en- användning av våld, hot eller ligt 2 § lagen (2003:000) om straff tvång för politiska syften (terro- för terroristbrott (terrorism), även rism), även om brotten inte hotar om brotten inte hotar rikets säker- Vid registerkontroll enligt 14 § får utlämnandet omfatta alla uppgifter om den kontrollerade som finns i eller annars behandlas hos samt de uppgifter om den kontrollerade som finns i belastningsregistret och i misstankeregistret om dom eller misstanke om brott som avses i 3 kap. 1, 2, 5 och 6 §§ , 4 kap. 16 och 89 a §§ , 6 kap. 1 och 2 §§ , 8 kap. 46 §§ , 9 kap. 3 och 4 §§ , 12 kap. 3 § , 13 kap. 15 b och 7 §§ , 16 kap. 13, 5, 6 och 8 §§ , 17 kap. 1 § , 18 kap. 1 och 35 §§ , och 3 §§ narkotikastraffla- strafflagen (1968:64), och gen (1968:64), kap. 1 § vapenlagen (1996:67). (1996:67), och 2 § lagen (2003:000) om straff Även uppgift om försök och förberedelse till dessa gärningar får läm- nas ut. Denna lag träder i kraft . 7 Senaste lydelse 1998:625. 1. om den uppgifterna gäller kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva brottslig verk- samhet som innefattar hot mot rikets säkerhet eller terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:000) om straff för terroristbrott, Lag om ändring i polisdatalagen (1998:622) Härigenom föreskrivs att 32 och 33 §§ polisdatalagen (1998:622) skall ha följande lydelse. Säkerhetspolisen skall föra ett register () som har till ändamål 1. att underlätta spaning i syfte att förebygga och avslöja brott mot ri- 2. att underlätta spaning i syfte 2. att underlätta spaning i syfte att bekämpa terrorism och att bekämpa terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:000) om straff för 3. att utgöra underlag för registerkontroll enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627). Säkerhetspolisen är personuppgiftsansvarig för behandlingen av per- sonuppgifter i registret. får innehålla uppgifter som kan hänföras till en enskild person endast 1. om den uppgifterna gäller kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva brottslig verk- samhet som innefattar hot mot rikets säkerhet eller terrorism, 2.om personen har undergått registerkontroll enligt säkerhetsskydds- lagen (1996:627) eller 3.om det med hänsyn till registrets ändamål annars finns särskilda skäl till det. Av registret skall framgå på vilken grund registrering skett. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om vilka personuppgifter som får registreras. Denna lag träder i kraft . 2.11Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 5 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse. 1 §8 Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till 1.förundersökning i brottmål, 2.angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, 3.verksamhet som rör utredning i frågor om näringsförbud eller förbud att lämna juridiskt eller ekonomiskt biträde, 4.åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, eller verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, eller 5.Finansinspektionens verksamhet som rör övervakning enligt insider- strafflagen (2000:1086), om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs. För uppgift som hänför sig till sådan underrättelseverksamhet som avses i 3 § polisdatalagen (1998:622) eller som i annat fall hänför sig till Säkerhetspolisens verksamhet för att förebygga eller avslöja brott mot rikets säkerhet eller förebygga terrorism gäller sekretess, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den fram- tida verksamheten skadas. Det samma gäller uppgift som hänför sig till sådan underrättelseverk- samhet som avses i 2 § lagen (1999:90) om behandling av per- sonuppgifter vid skattemyndighe- ters medverkan i brottsutredningar samt sådan underrättelseverksam- het som avses i 2 § lagen (2001:85) om behandling av per- sonuppgifter i brotts- bekämpande verksamhet. För uppgift som hänför sig till sådan underrättelseverksamhet som avses i 3 § polisdatalagen (1998:622) eller som i annat fall hänför sig till Säkerhetspolisens verksamhet för att förebygga eller avslöja brott mot rikets säkerhet eller förebygga terroristbrott en- ligt 2 § lagen (2003:000) om straff för terroristbrott gäller sekretess, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att syftet med beslu- tade eller förutsedda åtgärder mot- verkas eller den framtida verk- samheten skadas. Det samma gäll- er uppgift som hänför sig till sådan underrättelseverksamhet som av- ses i 2 § lagen (1999:90) om be- handling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar samt sådan un- derrättelseverksamhet som avses i 2 § lagen (2001:85) om behand- ling av personuppgifter i Tullver- kets brottsbekämpande verksam- het. 8 Senaste lydelse 2002:1124. Sekretess enligt första och andra styckena gäller i annan verksamhet Prop. 2002/03:38 hos myndighet för att biträda åklagarmyndighet, polismyndighet, skatte- myndighet, eller med att förebygga, uppda- ga, utreda eller beivra brott samt hos tillsynsmyndighet i konkurs och inom exekutionsväsendet för uppgift som angår misstanke om brott. Utan hinder av sekretessen enligt andra stycket kan enskild få uppgift om huruvida han eller hon förekommer i Säkerhetspolisens register med anledning av den verksamhet som bedrevs med stöd av 1.personalkontrollkungörelsen (1969:446) och de tilläggsföreskrifter som utfärdats med stöd av den, 2.förordningen med vissa bestämmelser om verksamheten vid , eller 3.motsvarande äldre bestämmelser. Sekretess gäller inte för uppgift som hänför sig till sådan verksamhet hos som avses i andra stycket om uppgiften har införts i en allmän handling . I fråga om annan uppgift i allmän handling som hänför sig till sådan verksamhet som avses i andra stycket gäller sekretessen i högst . I fråga om uppgift i allmän handling i öv- rigt gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . 2.12Lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt Härigenom föreskrivs att 31 och 58 a §§ lagen (1974:203) om krimi- nalvård i anstalt skall ha följande lydelse. Regeringen får beträffande en viss intagen besluta om avvikelse från bestämmelserna i 2530 §§, om det är påkallat med hänsyn till rikets säkerhet eller till risken för att den intagne under verkställig- heten i anstalt medverkar till brott som innefattar användande av våld, hot eller tvång för politiska syften. Regeringen får beträffande en viss intagen besluta om avvikelse från bestämmelserna i 2530 §§, om det är påkallat med hänsyn till rikets säkerhet eller till risken för att den intagne under verkställig- heten i anstalt medverkar till terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:000) om straff för terrorist- brott. viss intagen besluta att ett ärende viss intagen besluta att ett ärende till regeringens prövning, om det till regeringens prövning, om det är påkallat med hänsyn till rikets är påkallat med hänsyn till rikets säkerhet eller till risken för att den säkerhet eller till risken för att den anstalt medverkar till brott som anstalt medverkar till terroristbrott innefattar användande av våld, hot enligt 2 § lagen (2003:000) om eller tvång för politiska syften. straff för terroristbrott. Denna lag träder i kraft . 9Senaste lydelse 1990:417. 10Senaste lydelse 2001:510. Lag om ändring i lagen (1991:1129) om Härigenom föreskrivs att 8 § lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård skall ha följande lydelse. Vid rättspsykiatrisk vård gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 16- 24 §§ lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. Beträffande den som är anhållen, häktad eller intagen i eller skall för- passas till kriminalvårdsanstalt får i särskilda fall, om det är påkallat från ordnings- eller säkerhetssynpunkt, besluta om särskilda inskränkningar i rätten att ta emot eller skicka försändelser, att ta emot besök eller att samtala i telefon med utomstående. Beträffande den som är intagen i eller skall förpassas till ett särskilt ungdomshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård enligt 31 kap. 1 a § får fatta motsvarande beslut. Brev som avses i 9 § första stycket första meningen lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. från den som är häktad eller anhållen, brev som avses i 25 § första stycket första meningen lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt från den som är intagen liksom brev som avses i 19 § andra stycket lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga skall dock alltid vidarebefordras utan föregående granskning. Beträffande den som ges rätts- Beträffande den som ges rätts- psykiatrisk vård efter beslut av psykiatrisk vård efter beslut av domstol eller som är intagen i kri- domstol eller som är intagen i kri- minalvårdsanstalt får regeringen i minalvårdsanstalt får regeringen i särskilda fall, om det är påkallat särskilda fall, om det är påkallat med hänsyn till rikets säkerhet med hänsyn till rikets säkerhet eller till risken för att denne under eller till risken för att denne under medverkar till brott som innefattar medverkar till terroristbrott enligt användande av våld, hot eller 2 § lagen (2003:000) om straff för tvång för politiska syften, besluta terroristbrott, besluta om särskilda om särskilda inskränkningar i rät- inskränkningar i rätten att ta emot ten att ta emot eller skicka försän- eller skicka försändelser, ta emot delser, ta emot besök eller samtala besök eller samtala i telefon med i telefon med utomstående. Denna lag träder i kraft . 11 Senaste lydelse 1998:617. 3 Ärendet och dess beredning Prop. I artikel 29 i Fördraget om Europeiska unionen (FEU) anges att unionens mål skall vara att ge medborgarna en hög säkerhetsnivå inom ett område med frihet, säkerhet och rättvisa genom att bl.a. utforma gemensamma insatser på områdena polissamarbete och straffrättsligt samarbete. skall uppnås genom förebyggande och bekämpande av brottslighet, vare sig denna är organiserad eller ej, särskilt terrorism, människohandel och brott mot barn, olaglig narkotikahandel och olaglig vapenhandel, korrup- tion och bedrägeri. Enligt artikel 31 e FEU skall det straffrättsliga samar- betet omfatta gradvisa beslut om åtgärder som fastställer minimiregler avseende brottsrekvisit och påföljder på områdena organiserad brottslig- het, terrorism och narkotikahandel. Artikel 34.2 b FEU anger att rådet genom enhälligt beslut på initiativ av en medlemsstat eller kommissionen skall fatta rambeslut om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och and- Rådet beslutade om en handlingsplan för att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i om upprät- tandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa (EGT C 19, 23.1.1999, s. 1). I punkten 46 anges bl.a. att EU efter det att Amsterdamfördraget trätt i kraft bör vidta åtgärder för att, om det anses nödvändigt, fastställa minimiregler avseende brottsrekvisit och påföljder på området terrorism. höll ett särskilt möte i om skapandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvi- sa i EU och enades därvid om ett antal slutsatser om hur detta mål skall förklarade att man kommer att placera detta mål högst upp på den politiska agendan och bibehålla det där. gav vidare att man fortlöpande kommer att se över vilka framsteg som görs med att genomföra de nödvändiga åtgärderna och hålla de tidsfrister som anges i Amsterdamfördraget, handlingsplanen av 1998 och slutsatserna från . komma med förslag till lämplig resultattavla för detta. Mot denna bakgrund har kommissionen arbetat med en re- sultattavla som innehåller en redogörelse för och uppdatering av de fram- steg som görs för att skapa ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i Varje halvår uppdaterar kommissionen resultattavlan genom ett meddelande till rådet och . I meddelandet för första , som presenterades , KOM (2001) 278 slutlig, anger kommissionen att man har för avsikt att presentera ett för- slag till rambeslut om gemensamma definitioner, åtal och straff för terro- rism före utgången av tredje kvartalet 2001. I enlighet härmed presente- rade kommissionen ett förslag till rambeslut om bekämpande av terrorism (EGT C 332 E, 27.11.2001, s. 300). förslaget var att, i enlighet med artiklarna 29, 31 e samt 34.2 b FEU, till- närma medlemsstateras lagstiftning när det gäller terroristbrott. promemoria har upprättats och överlämnats till (2001/02:FPM Rådet för rättsliga och inrikes frågor välkomnade vid sitt extra möte kommissionens initiativ och gav i uppdrag till den samordningskommitté av höga tjänstemän som inrättats i enlighet med artikel 36 i fördraget om Europeiska unionen (artikel 36 kommittén) att påbörja arbetet med en grundlig genomgång av förslaget, så att rådet vid sitt möte skulle kunna nå en vik- tig politisk överenskommelse om kommissionens förslag. samtyckte vid sitt extra möte till att en ge- mensam definition av terrorism antas och uppmanade rådet att precisera denna överenskommelse senast vid mötet . Förslaget till rambeslut behandlades av artikel 36 kommittén vid dess möten den 12, 89 och samt . Coreper behandlade förslaget vid sina möten samt . Rådet för rättsliga och inrikes frågor träffade därefter en preliminär överenskommelse om definitionen av terroristbrott samt bestämmelsen om behörighet och åtal. Efter denna preliminära överenskommelse behandlades förslaget av Coreper . lämnade sitt yttrande över förslaget den 29 novem- ber 2001 (A5-0397/2001 slutlig). Förslaget behandlades därefter av Co- reper . Rådet för rättsliga och inrikes frågor träffade en politisk överenskom- melse om innehållet i rambeslutet vid sitt möte . Vid mötet beslutades även att i enlighet med artikel 39.1 FEU skulle omkonsulteras på grundval av den politiskt överens- komna texten. godkände rådets förslag till rambeslut (P5_TAPROV(2002)0043). godkände rambeslutet (prop. 2001/02:135, bet. 2001/02:JuU22, rskr. 2001/02:267) och det antogs vid ministerrådet för rättsliga och inrikes frågor (EGT L 164, 22.6.2002, s. 3). Rambeslutstexten i svensk lydelse finns i bilaga 1 och rådets utta- lande, som togs till rådets protokoll i samband med rambeslutets anta- gande, finns i bilaga 2. Inom har därefter utarbetas en departementspro- memoria, Straffansvar för terroristbrott (Ds 2002:35). Departementspro- memorian innehåller förslag till de lagändringar som bör vidtas för att skall uppfylla åtagandena i rambeslutet. Promemorian har re- missbehandlats. Departementspromemorians lagförslag finns i bilaga 3 och en förteckning över remissinstanserna i bilaga 4. En sammanställ- ning av remissyttrandena finns tillgänglig i (Ju/2002/4942/L5). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttran- de över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bi- laga 6. Lagrådet har förordat att några av bestämmelserna i den remitterade lagtexten ändras. Det gäller dels de gärningar som enligt 3 § förslaget till lag om straff för terroristbrott skall utgöra terroristbrott (lagförslag 2.1), dels de föreslagna ändringarna i (lagförslag 2.2). Regering- en följer i propositionen i allt väsentligt Lagrådets förslag utom såvitt avser förslaget till ändring av bestämmelsen om kapning, 13 kap. 5 a § Regeringen återkommer till Lagrådets synpunkter och för- slag i berörda avsnitt samt i författningskommentaren till de lagrum som Lagrådet lämnat synpunkter på. Redan i detta sammanhang bör emellertid redovisas de synpunkter Lagrådet framfört beträffande ärendet och dess beredning samt regering- ens förhandlingsarbete under framtagandet av rambeslutet. Som framgår av redogörelsen ovan godkände ett utkast till rambeslut samt antog för rättsliga och inrikes frågor rambeslutet . Den proposition som före- gick godkännandet (prop. 2001/02:135) innehöll inga förslag till lagänd- ringar. Sådana presenterades i stället i en inom utarbetad departementspromemoria som remitterades efter det att rambe- slutet antagits och därmed blivit bindande för (Ds 2002:35). Som påpekas av Lagrådet har den beredning som därefter skett varit begrän- sad till frågan hur svensk lagstiftning bör anpassas till bestämmelserna i rambeslutet. Lagrådet framhåller att beredningen härigenom skiljer sig från vad som normalt tillämpas i samband med internationella överenskommelser som kräver lagstiftning. Lagrådet anför att den gängse principen är att frågor om följdlagstiftning till en internationell överenskommelse tas upp sam- tidigt som frågan om godkännande av överenskommelsen. Lagrådet an- ser att denna ordning är naturlig eftersom det först genom följdlagstift- ningen blir klart vilka de närmare konsekvenserna av ett godkännande blir. Lagrådet har förståelse för att det kan finnas anledning att i vissa hänseenden särbehandla rambeslut i förhållande till andra internationella överenskommelser. Lagrådet framhåller dock att det, från de synpunkter man har att beakta, framstår som angeläget att framhålla att kraven på beredning inte generellt bör ställas lägre när det gäller rambeslut och där- av föranledd lagstiftning än vid andra former av internationella överens- kommelser. Regeringen har förståelse för Lagrådets synpunkter i och för sig. Ram- beslut är mellanstatliga överenskommelser och de är bindande för Sveri- ge. På några punkter skiljer sig emellertid formerna för antagande av rambeslut från andra mellanstatliga överenskommelser. Rambeslut blir bindande för EU:s medlemsstater så snart de antagits av regeringarnas företrädare i ministerrådet. I de fall ett rambeslut förutsät- ter att lag ändras eller upphävs eller att ny lag stiftas eller om rambeslutet i övrigt gäller ett ämne i vilket skall besluta, krävs därför enligt 10 kap. 2 § regeringsformen att regeringen inhämtar godkän- nade innan regeringen samtycker till att rambeslutet skall bli bindande för . Det finns ingen möjlighet att vid antagande av ett rambeslut göra förbehåll för ratifikation. Antagandet av ett rambeslut föregås regelmässigt av en s.k. politisk överenskommelse i rådet varigenom enighet uppnås om innehållet i ett utkast till rambeslut. Den politiska överenskommelsen markerar att för- handlingarna har avslutats och utgör en tydlig viljeyttring från minister- rådet i avvaktan på erforderlig förankring i nationella parlament samt redaktionell och språklig granskning av den överenskomna texten. har i sju fall godkänt att rambeslut antas. För riksda- gens godkännande har därvid tillämpats en ordning som innebär att riks- dagen godkänner ett utkast till rambeslut om vilket det träffats en politisk Ingen av de sju propositionerna med förslag om att skall godkänna ett utkast till rambeslut har innehållit förslag till lagändringar utan regeringen har avsett att senare återkomma till med förslag om detta. Skälet har i samtliga fall varit att Sveri- ge inte har velat fördröja rambeslutens antagande genom att avvakta be- redningen av lagstiftningsärendet. Propositionerna innehåller emellertid regelmässigt en analys av det lagstiftningsbehov som rambeslutet föran- leder och den huvudsakliga inriktningen på den kommande lagstiftning- en. Första gången hade att behandla godkännandet av ett rambe- slut (prop. 1999/2000:85, bet. 1999/2000:JuU20, rskr. 1999/2000:217) framhöll regeringen att det främst var mot bakgrund av behovet att inom EU att snabbt få till stånd ett antagande av rambeslutet som man inte lade fram förslag till lagstiftning. Regeringen förklarade att man avsåg att återkomma med sådana förslag, vilket man också gjorde (prop. 2000/01:40, bet. 2000/01:JuU9, rskr. 2000/01:138). utta- lade att man inte kunde se några avgörande skäl mot att godkänna ett utkast till rambeslut och först därefter fatta beslut om den lagstiftning som nödvändiggörs av beslutet. Att avvakta med lagstiftning på detta sätt borde emellertid, enligt utskottets mening, inte ske annat än när det är påkallat av de tidsramar som gäller för EU:s antagande av rambeslutet. Regeringen har inte någon annan uppfattning än justitieutskottet och vill särskilt påpeka att den nämnda ordningen, som till- lämpat och som innebär att kan godkänna en ännu inte färdigförhandlad överenskommelse, kommer till klart uttryck i 10 kap. 2 § regeringsformen. I det lagstift- ningsarbete som föregick grundlagsändringen anförde regeringen också att det framstår som sannolikt att förfarandet med två propositioner kommer att bli det vanliga när det gäller beslut i andra och tredje pelaren som kräver lagstiftning (prop. 2001/02:72 s. 30). Vid behandlingen av det grundlagsärendet underströk att den sagda ord- ningen, tillsammans med bestämmelserna i 10 kap. riksdagsordningen om regeringens informations- och samrådsskyldighet gentemot i EU-frågor, enligt utskottets mening, medfört att roll i EU- samarbetet har stärkts eftersom i ett tidigare skede får inflytan- de över och större insyn i förhandlingarna i (bet. 2001/02:KU18 s. 27). Det kan således konstateras att en ordning där godkännande av rambe- lut prövas som förslag till nödvändiga lagändringar i praktiken ofta inte är möjlig att upprätthålla. Även om en sådan ordning i och för sig är värd att eftersträva måste, mot bakgrund bl.a. av vad anfört, den form för behandling av rambeslut och därav föranledd lag- stiftning som används, enligt regeringens mening, anses väl uppfylla de krav som gäller vid lagstiftning i anledning av internationella över- enskommelser. I detta sammanhang bör även påpekas att Lagrådet har anmärkt att uppenbarligen inte kan uppfylla skyldigheten att vidta de åtgär- der som är nödvändiga för att följa rambeslutet . Lagrådet anför att det redan vid godkännandet och antagandet av rambeslutet bör ha stått klart att det knappast skulle vara möjligt för Sve- rige att med iakttagande av kraven på beredning genomföra nödvändig