prop · GQ0369 · 2003-03-19 00:00:00 — Bistånd skall i dessa fall lämnas i anslutning till brottet för kostnader för utredning, bevisning, ombud och tolk, om det behövs för att den drabbade skall kunna ta till vara sin rätt. För det allmänna ekonomiska biståndet både det tillfälliga och det varaktiga är biståndstagaren i princip återbetalningsskyldig. Betal- ningsskyldigheten kan dock jämkas eller efterges. För återbetalning av bistånd enligt 4 och 4 a §§ gäller särskilda bestämmelser som har bestämmelser i som förebild. Berättigade att kunna få ekonomiskt bistånd enligt lag är i första hand svenska medborgare bosatta i (undantag: det allmänna varaktiga ekonomiska biståndet, som riktar sig till svenska medborgare bosatta utomlands). Enligt 8 § kan bistånd enligt bestämmel- serna i lagen lämnas till en i bosatt flykting eller statslös person i den utsträckning som regeringen bestämmer. Regeringen har i förordningen (1992:247) med instruktion för utrikesrepresentationen (IFUR) föreskrivit likställighet som huvudregel för dessa grupper, vid bosättning i . När särskilda skäl föreligger kan ekonomiskt bistånd enligt 4 § (för rättsskydd åt frihetsberövade m.fl.) lämnas även till en svensk medborgare som inte är bosatt i . Lagen innehåller ett generellt bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att utfärda närmare föreskrifter om det allmänna ekonomiska biståndet. Regeringen har i IFUR delegerat till (tidigare ) att utfärda sådana föreskrifter. /har utfärdat följande föreskrif- ter om och med anknytning till det konsulära ekonomiska biståndet: åtgärder vid dödsfall i utlandet (UF 1987:12), överföring av medel till nödställda i utlandet (UF 1988:6), ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. (UF 1990:2), ekonomiskt bistånd i brottmål m.m. (UF 1990:3), avgifter för konsulärt bistånd som lämnas av honorärkonsuler ( bistånd åt medborgare i medlemsländerna i Europeiska unionen (UF 1996:9) bistånd åt medborgare i och (UF 2000:7). Allmänna råd finns i åt enskilda och myndig- heter (handböcker, 2002 RättsH I). Beslutande i fråga om beviljande av konsulärt ekonomiskt bistånd utom varaktigt ekonomiskt bistånd är beskickningar och karriärkon- sulat. (och civilrättsliga ärenden) har dock en viktig roll som central samråds- och informations- punkt. I båda de ovan nämnda regeringskansliföreskrifterna UF 1990:2 och UF 1990:3 har som huvudregel föreskrivits att utlandsmyndigheterna skall inhämta yttrande från innan beslut fattas. 5.3.2Tillfälligt allmänt ekonomiskt bistånd Huvudsyftet med det tillfälliga ekonomiska biståndet är att göra det möjligt för en svensk medborgare som är bosatt i att återvända till efter en tillfällig utlandsvistelse. En svensk medborgare som är bosatt utomlands kan därför normalt inte komma i fråga för sådant bistånd. Om den biståndssökande befinner sig i ett annat nordiskt land eller i ett land till vilket han eller hon har stark anknytning, beviljas tillfälligt ekonomiskt bistånd bara om det finns särskilda skäl för det (2 § UF 1990:2). Vid vistelse i ett annat nordiskt land bekostar det nordiska vistelselandet som regel sjukvård och hemsändning av personer som inte själva har möjlighet att betala detta. Det sker i enlighet med överens- kommelser som har ingåtts mellan de nordiska länderna. Den som har en nära anknytning till vistelselandet, t.ex. genom anhöriga som är bosatta där eller som själv är eller har varit medborgare i vistelselandet, har oftast möjligheter att på egen hand reda upp sin situation med hjälp av anhöriga eller landets myndigheter. För att tillfälligt ekonomiskt bistånd skall beviljas måste sökanden vara nödställd. Med nödställd avses en person som på grund av sjukdom, stöld, rån eller någon annan olycklig omständighet saknar medel för sin hemresa och nödvändiga utgifter i samband med resan eller för sjukvård (2 § UF 1990:2). Med uttrycket olycklig omständighet avses enligt praxis att en sökande oförskyllt har råkat i en situation som han eller hon inte kan klara av. Om situationen kan anses självförvållad, såsom om en person ger sig ut på en utlandsresa utan att vidta rimliga försiktighetsåtgärder för att kunna återvända, t.ex. genom att förse sig med en returbiljett, teckna en reseförsäkring eller ha med sig resecheckar eller kreditkort, innebär detta att han eller hon inte utan vidare kan få ekonomiskt bistånd. Annat som kan utgöra hinder mot beviljande av ekonomiskt bistånd är att sökanden har oreglerade tidigare skulder till eller har missbrukat tidigare bistånd. Av föreskrifter (UF 1990:2) och allmänna råd (RättsH I) framgår att tillfälligt ekonomiskt bistånd kan avse bl.a. utgifter för hemresa på billigaste sätt, nödvändiga utgifter för kost och logi före hemresan om den inte kan andra nödvändiga utgifter för hemresan, t.ex. kostnader för provisoriskt pass, passfoto, visering, utgifter för sjukvård och hemtransport av någon som är sjuk. Bistånd lämnas inte för att sökanden skall kunna fortsätta vistelsen utomlands eller betala hotellskulder eller andra skulder. Ekonomiskt bistånd för läkar- och sjukhusvård kan lämnas under förutsättning att vederbörande inte själv kan ordna så att vården betalas. Det skall vara fråga om billigast möjliga vård utan att omsorgen om tillfrisknandet åsidosätts. I första hand skall vistelselandets skyldigheter att lämna vård, t.ex. på grund av avtal med , utnyttjas. Bistånd för att transportera hem en sjuk eller skadad person som är bosatt i kan också ges om sjukdomen eller skadan är allvarlig och adekvat vård inte ges på plats. Det gäller om personen är oförsäkrad och själv saknar pengar att betala transporten. Bistånd kan också lämnas om sjukdomen kan väntas bli långvarig och sådana vårdkostnader i vistelselandet som garanteras av utrikesförvaltningen blir höga. I en krigs- eller krissituation kan bistånd lämnas för evakuering till en säker plats. Det behöver inte vara fråga om en resa till , utan det kan ofta räcka med en transport till en säker plats inom landet eller till ett grannland. Ekonomiskt bistånd för lokal begravning lämnas som regel när en utomlands avliden, i bosatt svensk medborgare var oförsäkrad och medellös och varken anhöriga eller landets myndigheter kan bekosta eller svara för hemtransporten av kvarlevorna eller en lokal begravning. Detsamma gäller undantagsvis när en svensk medborgare bosatt i utlandet avlider. Det kan t.ex. förekomma i fråga om en person som fått varaktigt ekonomiskt bistånd. uppdrar i dessa fall åt en lokal begravningsbyrå att ordna billigaste värdiga begravning. När den som har råkat i en nödsituation söker hjälp hos en beskickning eller ett konsulat skall utlandsmyndigheten i första hand söka bistå den hjälpsökande med att själv klara upp sin situation. Det kan t.ex. ske genom råd om hur man kan föra över pengar från . kan hjälpa till med att kontakta anhöriga eller försäkringsbolag. Många utlandsmyndigheter har utarbetat handledningar i hur man på respektive ort skall kunna kontakta banker, hotell, sjukhus, advokater, polisstationer m.m. Först när alla möjligheter till självhjälp är uttömda kan det bli aktuellt att lämna ekonomiskt bistånd. 5.3.4Varaktigt allmänt ekonomiskt bistånd Staten har efter behovsprövning beviljat understöd till ett begränsat antal svenska medborgare som är bosatta i utlandet och som på grund av ålder, sjukdom eller andra omständigheter inte kan försörja sig själva. Bestämmelser om det varaktiga ekonomiska biståndet finns i 1 § 17 andra stycket lag och i 10 § föreskrifter om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. (UF 1990:2). Biståndet betalas huvudsakligen ut i form av periodiskt understöd. För att bistånd skall beviljas måste det finnas särskilt ömmande omständlig- heter. En förutsättning för att varaktigt bistånd skall lämnas är också att den sökande inte kan få det bistånd som behövs genom lokala myndigheter i det land där han eller hon bosatt sig. Enligt praxis beviljas bistånd bara undantagsvis för barn och biståndet upphör under alla för- hållanden när barnet fyller . Vissa kategorier svenska medborgare i utlandet beviljas inte något var- aktigt ekonomiskt bistånd även om det finns ett hjälpbehov. Det gäller personer med ringa anknytning till , t.ex. sådana som har fått svenskt medborgarskap genom naturalisation och som har flyttat ut från . Detsamma gäller personer som även är medborgare i det land där de har bosatt sig. Personer som efter sin pensionering har flyttat utomlands beviljas enligt praxis inte något varaktigt ekonomiskt bistånd, oavsett vilka skäl som har föranlett flyttningen. Varaktigt ekonomiskt bistånd beviljas som regel inte heller personer som avtjänar fängelsestraff. Så har dock skett i något enstaka fall, när de grundläggande behoven inte ansetts vara täckta genom fängelsets försorg och när anhöriga inte kunnat bidra. Det är () som fattar beslut i ärenden om varaktigt ekonomiskt bistånd. Den som får varaktigt ekonomiskt bistånd är i princip återbetalningsskyldig. Krav på återbe- talning ställs när biståndstagarens ekonomiska situation medger det eller när det vid hans eller hennes död visar sig att det finns tillgångar i dödsboet. Den som vill ha varaktigt ekonomiskt bistånd skall ansöka om detta på en särskild blankett som lämnas in till närmaste utlandsmyndighet. Ansökan skickas in till tillsammans med en utred- ning från utlandsmyndigheten om den sökandes personliga och ekono- miska förhållanden och andra handlingar som är av betydelse för prövning, t.ex. läkarintyg. Utredningen skall inne- hålla uppgifter om möjligheterna för den sökande att få socialunderstöd av de lokala sociala myndigheterna på orten till följd av socialavtal mellan och vistelselandet. Vidare skall utlandsmyndigheten i utredningen ange den sökandes presumtiva tillgångar, t.ex. pension, banktillgodohavanden eller livförsäkring, samt tillgångar som vid prövningstillfället inte kan eller bör tas i anspråk för löpande utgifter, t.ex. fast egendom. Den som vill ha fortsatt varaktigt ekonomiskt bistånd måste lämna in en ny ansökan. prövar varje budgetår om fortsatt bistånd skall lämnas. Om en biståndstagares ekonomiska situation skulle förändras avsevärt under löpande budgetår skall detta anmälas till . Bakgrunden till bestämmelsen om varaktigt ekonomiskt bistånd lag är bl.a. att en grupp svenskar utvand- rade till . Många av utvandrarna flydde från ett revolutionshärjat område i och hamnade i den lilla staden i provinsen i . De s.k. Misiones-svenskarna kunde på dagar inte få någon pension eller försörja sig på annat sätt i lämnade svenska staten periodiskt understöd till tre var det 8 personer som fick periodiskt understöd. Av Misiones-svenskarna eller deras ättlingar är det ca 40 personer som fortfarande får sådant bistånd. Antalet personer som fick varaktigt ekonomiskt bistånd var 1998, 1999 och 2000. (/månad) i varaktigt ekonomiskt bistånd. Av de 54 personer som beviljades varaktigt ekonomiskt bistånd under var 43 bosatta i , tre i , två i , en i , två i och en i . varierade från till . Samtliga biståndstagare är födda före 1930 utom en som är född . Härtill kommer en person som är dömd till fängelsestraff i och som fick /månad . Ytterligare en person, som satt i fängelse i , fick bistånd fram till då han överfördes till . Ekonomiskt bistånd till frihetsberövade m.fl. Ekonomiskt bistånd enligt den särskilda bestämmelsen i 4 § lag om bistånd till frihetsberövade m.fl. kan lämnas till den som har anhål- lits, häktats eller annars berövats friheten genom beslut av domstol eller någon annan myndighet i utlandet (4 § första stycket). Rätten till bistånd gäller inte bara vid anhållande eller häktning på grund av misstanke om brott utan också vid andra typer av omhändertaganden, t.ex. för psykiatrisk vård eller nykterhetsvård. Ekonomiskt bistånd kan utgå i den utsträckning som behövs för att den som berövats friheten skall beredas ett tillfredsställande rättsskydd. I vissa fall kan också den som inte berövats friheten ha rätt till bistånd (4 § andra stycket). Det gäller den som utan att vara berövad friheten i ett annat land lagförs för brott eller är föremål för ett förfarande som avser hans eller hennes avlägsnande från den främmande staten, dvs. Det gäller också för en person som riskerar att omhändertas för tvångsvård eller på något annat sätt berövas friheten. Den som inte är berövad friheten har bara rätt till bistånd när påföljden eller åtgärden innebär eller kan komma att innebära ett allvarligt ingrepp för honom eller henne. Bestämmelsen i 4 § andra stycket lag har tillämpats ytterst sällan. Något fall har t.ex. inte förekommit . I det följande talas därför om den frihetsberövade. Biståndet får omfatta kostnader för utredning och bevisning, ersättning till försvarare, rättegångsbiträde, ombud eller tolk, vare sig kostnaden har uppkommit under en förundersökning, i rättegång eller i samband med något annat rättsligt förfarande. Kostnaderna får även omfatta utlägg för advokatarvode som leder fram till ett frisläppande mot borgen. Om det finns särskilda skäl får biståndet även omfatta annan kostnad. Ekonomiskt bistånd lämnas däremot inte för att betala borgenssumma eller böter. Ekonomiskt bistånd skall ges i den utsträckning som behövs för att den frihetsberövade skall beredas ett tillfredsställande rättsskydd. Om den frihetsberövade har rätt till en offentlig försvarare enligt vistelselandets lagstiftning får han eller hon som regel inte bistånd till en försvarare. I vissa fall uppfyller dock de offentliga försvararna inte kravet på ett tillfredsställande rättsskydd. Det kan t.ex. vara känt att försvarar- na inte är tillräckligt kvalificerade eller att de står i beroendeförhållande till myndigheterna i landet. I sådana fall händer det att den frihets- berövade får bistånd till en annan försvarare. Det händer också att den som är frihetsberövad inte får någon offentlig försvarare så länge en förundersökning pågår. I sådana fall kan det förekomma att utlandsmyndigheten ser till att en försvarare utses, om vederbörande åtar sig att fungera som offentlig försvarare också under rättegången. Ekonomiskt bistånd till en person som har berövats friheten skall i princip lämnas utan prövning av biståndstagarens ekonomiska ställning. får bistå med att skaffa en lämplig försvarare och ställa sig som garant för den ersättning som försvararen begär. Vid valet av försvarare har den fängslade i princip rätt att välja den försvarare som han eller hon önskar, om det inte skulle förorsaka avsevärt ökade kostnader. Om den frihetsberövade själv har engagerat en advokat utan utlands- myndighetens medverkan lämnas inte något bistånd för kostnaderna. Den frihetsberövade får då själv betala advokaten. Det enda bistånd som då kan komma i fråga är hjälp med överföring av pengar från bank eller an- höriga i . Antalet svenska medborgare som frihetsberövats utomlands har stadigt ökat . finns uppgifter om det genomsnittliga antalet svenska medborgare i utländska fängelser i länder utanför under respektive år. var antalet 30 och var antalet 72. saknas uppgifter eftersom Utrikes- departementet inte förde någon statistik då. var 168 svenska medborgare frihetsberövade utomlands. Den vanligaste brottstypen är narkotikabrott. Längden på fängelse- straffen varierar från några månader till livstid. 37 personer var dömda till fängelse . Dessa satt i fängelse i följande länder: (2), (1), (3), (1), (1), (2), (2), (1), (1), (1), (1), (1), (2), (2), (4), (1), (1), (2) och (8). De längsta fängelsestraffen, eller mer, har utdömts i , , , , och . Av de 168 personer som var frihetsberövade var 15 kvinnor. I de fall utlandsmyndigheterna vid samråd med har framfört att ekonomiskt bistånd för en privat försvarare bör lämnas har som regel samtyckt till detta. De skäl som anförts har varit att det inte gått att få offentlig försvarare eller att de offentliga försvarare man kunnat få av olika skäl inte har uppfyllt kraven på ett tillfredsställande rättsskydd. De har varit okvalificerade, oengagerade, de har inte träffat sina klienter förrän i rättssalen osv. Språksvårigheter har också åberopats i enstaka fall. Det har då ansetts nödvändigt att få en försvarare som den tilltalade kunnat kommunicera Någon egentlig dialog mellan och utlandsmyn- digheten angående behovet av att anlita en privat försvarare har bara Ofta har man dock från sida föreslagit ett kostnadstak för biståndet. Om den tilltalade varit i behov av privat försvarare men anhöriga har betalat har något bistånd Bistånd till försvarare har lämnats till personer som frihetsberövats i bl.a. följande länder; i : , , , , och , i : , , , och , i : och , i : och . De flesta fallen förekommer i . De högsta kostnaderna avser . utbetalades t.ex. totalt i bistånd för försvarare åt två personer som var åtalade för narkotikabrott i . 5.3.6Ekonomiskt bistånd till offer för våldsbrott En bestämmelse om rätt till ekonomiskt bistånd för den som blivit utsatt för våldsbrott i utlandet finns i 4 a § lag. Syftet var att jämställa dessa brottsoffer med den personkrets, framför allt frihetsberövade personer, som ges bistånd för att de skall beredas ett tillfredsställande rättsskydd. Bestämmelsen innebär att den drabbade har rätt att i anslutning till brottet få det ekonomiska bistånd som han eller hon behöver för att kunna ta till vara sin rätt. Biståndet får omfatta kostnader för utredning och bevisning samt för ersättning till ombud eller tolk. Bestämmelsen i 4 a § lag avser det behov av bistånd som uppstår i anslutning till brottet, dvs. i ett inledande skede. Rätten till bistånd i samband med det rättsliga efterspel som kan komma att bli följden av brottet, t.ex. en rättegång, följer i stället reglerna i rättshjälpslagen (1996:1619). Om den drabbade har en försäkring som täcker de aktuella kostnaderna eller om offrets rättigheter kan bli tillgodosedda inom ramen för rättssystemet i den utländska staten lämnas normalt inte bistånd. har inte något ekonomiskt bistånd till brotts- offer enligt 4 a § lag beviljats. 5.3.7Återbetalning av konsulärt ekonomiskt bistånd Den som har fått tillfälligt ekonomiskt bistånd är skyldig att betala tillbaka det. Om någon som är har fått bistånd är också barnets vårdnadshavare skyldig att betala tillbaka biståndsbeloppet. Återbetalningsskyldighet gäller i princip även för varaktigt ekonomiskt bistånd, men det förekommer mycket sällan att sådant bistånd betalas tillbaka. skall bevaka fordringen när den som har fått biståndet avlider. saknas medel i dödsboet. I enstaka fall har återbetalning skett i samband med att biståndstagarens ekonomiska situation förbättrats. Återbetalningsskyldigheten får jämkas eller efterges om det finns särskilda skäl för det med hänsyn till biståndstagarens ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt. kan också medge att biståndet får betalas tillbaka enligt en avbetalningsplan som man kommer överens med biståndstagaren om. Återbetalning av bistånd för rättsskydd, dvs. i praktiken bistånd för försvarare eller tolk i brottmål, följer regler som har utformats med som förebild. Den som har fått bistånd skall betala tillbaka beloppet om han eller hon dömts för brottet. Återbetal- ningsskyldigheten får jämkas eller efterges om det finns skäl för det med hänsyn till brottsligheten eller biståndstagarens personliga och ekonomiska förhållanden. Om den misstänkte har frikänts skall biståndet betalas tillbaka bara om det finns särskilda skäl. I praktiken torde det aldrig ha förekommit att någon som har frikänts ålagts att betala tillbaka bistånd. Om straffet är fängelse, och biståndstagaren ännu inte avtjänat det när frågan om återbetalning prövas, efterges som regel kravet. Eftergift sker i detta fall i analogi med den praxis som gäller för återbetalning av rättegångskostnader för personer som har dömts vid svenska domstolar. En fånges ekonomiska situation anses vara sådan att krav på återbetalning inte kan ställas på honom eller henne. Om förfarandet har lagts ned utan att skuldfrågan har avgjorts genom dom, skall biståndet betalas tillbaka om det med hänsyn till omständlig- heterna är skäligt. Ärendena bedöms från fall till fall. Om Utrikes- departementet beslutar att biståndet skall betalas tillbaka, bestäms beloppets storlek på samma sätt som vid fällande dom. Enligt praxis skall biståndet som regel inte betalas tillbaka om förfarandet har lagts ned därför att brott inte kan styrkas. Om däremot förfarandet har lagts ned därför att biståndstagaren håller sig undan skall som regel återbetalning ske enligt samma principer som vid fällande dom. Om bistånd för rättskydd lämnas för annat än kostnader i rättegång eller förundersökning om brott skall den som fått biståndet betala tillbaka det till staten om det är skäligt med hänsyn till omständligheterna. Det är () som prövar frågor om återbetalningsskyldighet. beslut kan överklagas hos Så har också skett vid ett flertal tillfällen lag finns också en bestämmelse om att i de fall en eller någon annan som är eller har varit anställd ombord på ett svenskt fartyg har fått tillfälligt ekonomiskt bistånd för att täcka kostnader som fartygets redare är ansvarig för enligt författning eller avtal, så är även redaren skyldig att betala tillbaka biståndsbeloppet. Det kan t.ex. gälla fall då en blir kvarlämnad i en hamn och måste resa till en annan ort för att kunna gå ombord på fartyget igen. Av förarbetena till lag framgår följande. Avgörande för om en ansökan om eftergift eller jämkning skall bifallas skall vara en helhetsbedömning av biståndstagarens ekonomiska och sociala situation. Vid prövningen skall hänsyn tas inte bara till förhållandena vid det till- fälle då biståndet gavs utan också till förändringar som inträffar därefter. Det påpekas vidare att bistånd i en tillfällig nödsituation utomlands inte utgör socialhjälp i egentlig mening och att det därför saknas skäl att låta praxis på socialhjälpsområdet vara vägledande när det gäller frågan om skyldigheten att betala tillbaka biståndet. Någon särbestämmelse i fråga om psykiskt sjukas och missbrukares skyldighet att betala tillbaka kostnader för hemtransport ansågs inte påkallad, men däremot kan dessa personers tillstånd beaktas vid bedömningen av frågan om eventuell eftergift av återbetalningsskyldigheten (prop. 1972:132 sid. 156 och eftergavs skyldigheten att betala tillbaka biståndet helt eller delvis i 35 fall. Av dessa avsåg 10 advokatkostnader, 4 kostnader för tolk respektive översättning i rättsärenden, 1 kostnader för nådeansökan m.m., 1 begravningskostnader, 1 sjukvårdskostnader m.m. för avliden. De övriga avsåg hemresa, provisoriskt pass, kost och logi m.m. eftergavs skyldigheten att betala tillbaka biståndet i 41 fall. Av dessa avsåg 13 advokatkostnader, 2 kostnader för översättning i rättsärenden och 11 kostnader för begravning eller hemtransport av De övriga avsåg hemresa, kost och logi m.m. eftergavs skyldigheten att betala tillbaka biståndet i 12 fall, varav 6 avsåg advokatkostnader, 2 översättning m.m. i rättsärenden och 4 hemresa/evakuering. eftergavs skyldigheten att betala tillbaka biståndet i 24 fall, varav 10 avsåg advokatkostnader, 1 sjukvårdskostnader och 1 De övriga avsåg hemresa/evakuering och logi Följande belopp har eftergivits av Den övervägande delen av de kostnader som eftergivits avser bistånd i brottmål. Av de belopp som eftergivits avsåg följande belopp kostnader för advokat, tolk, översättning, nådeansökan eller överförande av straffverkställighet i brottmål: 1997: , dvs. 1998: , dvs. 1999: , dvs. 2000: , dvs. I några andra fall har det rört sig om höga kostnader för sjukvård och hemtransport av svårt sjuka personer som saknat reseförsäkring samt av bistånd som utgivits till personer som senare avlidit och inte efterlämnat några medel. När biståndstagaren saknar medel att betala tillbaka biståndet och uppbär socialbidrag för sin försörjning brukar först meddela uppskov med återbetalningen för att senare på nytt pröva betalningsförmågan. Att en person uppbär socialbidrag anses inte i sig utgöra skäl för att efterge biståndet.