prop · GQ03122 · 2003-05-23 00:00:00 — De tillgängliga instrumenten behöver på ett effektivare och mer metodiskt sätt få ta sin utgångspunkt i väpnade konflikters grundorsaker. En fortsatt metodutveckling är viktig på detta område. Ett jämställdhetsperspektiv bör integreras. Demokratier har en förmåga att hantera interna motsättningar fredligt. Insatser för demokrati är således också konflikthantering. Detsamma gäller insatser på en rad andra områden, exempelvis mänskliga rättigheter och reformer inom säkerhetssektorn och polis- och domstolsväsendet. Åtgärder på miljöområdet, exempelvis när det gäller delade vattenresurser, kan vara konfliktförebyggande. Andra viktiga säkerhetspolitiska frågor är nedrustning, icke-spridning av massförstörelsevapen och förhindrande av illegala flöden av krigsmateriel samt små och lätta vapen. Regeringens bedömning: bör fortsätta att vara drivande i den internationella diskussionen om globala gemensamma nyttigheter, särskilt vad gäller regionala och globala frågor om spelregler för ekonomiskt samarbete samt på miljö- och hälsoområdena. Skälen för regeringens bedömning: Under av internationell samverkan och debatt i utvecklingsfrågor har en långtgående samsyn uppnåtts om utformningen av en politik för rättvis och hållbar utveckling. Mycket av det som krävs för utveckling rår länderna själva över men globaliseringen gör också att behovet av normer och regelverk för ordnad samverkan mellan länder och folk växer. Ett växande antal frågor kräver åtgärder bortom nationella gränser. Kunskap, resurser och praktiska lösningar för dessa problem måste mobiliseras genom gemensamt ansvarstagande och en ny typ av samarbete mellan länder, regioner och sakområden. En god miljö, finansiell stabilitet, begränsningar av smittsamma sjukdomar och frånvaro av internationell terrorism är exempel på gränsöverskridande frågor. Internationell flygsäkerhet är ett exempel på globala gemensamma nyttigheter där internationellt överenskomna regelverk och standarder säkerställer kommunikationer över hela världen. finns det ett stort antal andra globala gemensamma nyttigheter som inte tillgodoses i tillräcklig utsträckning för att nå målet om en rättvis och hållbar global utveckling. Det kan handla om säkerhet till havs där oklara regler hotar säkerhet på havet och livet under ytan. Det kan även handla om finansiell stabilitet där utvecklingsländernas finansiella sårbarhet och Prop. 2002/03:122 marginalisering kan bidra till finansiell oro. Diskussionen om hur det internationella samfundet kan samarbeta bättre kring de gränsöverskridande globala frågorna ligger högt på den internationella dagordningen. Här bör fortsätta att vara pådrivande och ha hög profil. har tillsammans med tagit initiativ till en internationell arbetsgrupp för globala gemensamma nyttigheter (International Task Force on Global Public Goods) som skall söka finna effektiva och pragmatiska lösningar på några av de mest betydelsefulla frågorna inom exempelvis miljö- och hälsoområdet. Regeringen avser också att göra en inventering av hur olika departement och myndigheter, inklusive Sida, bidrar till hantering och finansiering av globala och regionala gemensamma nyttigheter. I arbetet bör ingå att göra prioriteringar inom ramen för den svenska politiken vad gäller de mest relevanta globala och regionala frågorna. ligger långt framme inom flera sakområden som ryms i diskussionen om globala gemensamma nyttigheter, inte minst på områdena hälsa, miljö, konfliktförebyggande, malariaforskning och vattenresurser. 5.5Stärkt samstämmighet i svensk politik Regeringens bedömning: Samstämmigheten mellan olika svenska politikområden bör stärkas i syfte att göra den samlade politiken mer utvecklingsfrämjande. Målkonflikter bör tydliggöras och bli föremål för medvetna och övervägda val. Regeringen bör stödja det pågående arbetet med utvecklingen av ett internationellt "samstämmighetsindex" som kan användas som verktyg för svenska och internationella strävanden mot en effektivare politik. Globkoms förslag: Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Kommittén föreslår en breddning av politikområdet och att utvecklingshänsyn måste tas inom samtliga berörda politikområden. Remissinstanserna: I stort sett samtliga remissinstanser som har yttrat sig i frågan om ett breddat politikområde stödjer grundtanken i utredningens förslag. Skälen för regeringens bedömning: Millennieutvecklingsmålen slår fast att det globala samarbetet för utveckling skall stärkas. spänner politiska frågor ofta över flera politikområden och departementsgränser. Till en del har detta att göra med en ökad påverkan mellan olika sakområden och en ökad insikt om att frågor hänger ihop. Men det beror också på att nationella, regionala och globala perspektiv sammanflätas allt mer. Nationell politik handlar i ökande utsträckning om gränsöverskridande frågor. Nationella beslut har i växande omfattning internationella effekter. Denna utveckling ställer krav på ökad samstämmighet i den politik Prop. 2002/03:122 som förs på nationell, regional och global nivå. Detta gäller för alla För svensk del måste samstämmighet prägla både den nationella politiken och den som formuleras och drivs inom EU. Kopplingar måste göras mellan exempelvis säkerhets-, handels-, jordbruks-, folkhälso- och migrationspolitik och global utveckling. Det säger och gör i ett sammanhang måste stämma med svenskt agerande i ett annat. Samstämmighet ökar också effektiviteten, dels genom att kunskaper och erfarenheter från olika områden tas tillvara, dels genom att olika insatser kan förstärka istället för att motverka varandra. En viktig utgångspunkt är de skrivelser och de propositioner som regeringen tidigare överlämnat till , De fattigas rätt vårt gemensamma ansvar (skr. 1996/97:169), Demokrati och mänskliga rättigheter i svenskt utvecklingssamarbete (skr. 1997/98:76), Mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik (skr. 1997/98:89, uppdaterad ), Jämställdhet som ett nytt mål för internationella utvecklingssamarbete (prop. 1995/96:153, bet. 1995/96:UU18, rskr. 1995/96:272), internationella samarbete för hållbar utveckling (skr. 1996/97:2 och skr. 2002/03:29), Ett barnrättsperspektiv i internationellt utvecklingssamarbete (skr. 2001/02:186), i förändring En förnyad svensk Afrikapolitik inför 2000-talet (skr. 1997/98:122), Framtid med En svensk Asienstrategi för 2000- talet (skr. 1998/99:61), i omvandling utvecklingssamarbete med (prop. 2000/01:119, bet. 2000/01:UU09, rskr. 2000/01:261), om hållbar utveckling (skr. 2002/03:29), Öppen handel rättvisa spelregler: Svensk handelspolitik inför en ny WTO-runda (skr. 1998/99:59) samt andra relevanta strategidokument, t.ex. En samlad svensk globaliseringspolitik för rättvis ekonomisk utveckling, handlingsprogrammet för konfliktförebyggande, rapporten om handel och utveckling och handlingsprogrammet mot människohandel. Mycket har också gjorts av EU för att åstadkomma ökad samstämmighet i unionens politik, inte minst genom och inom ramen för den s.k. Lissabonprocessen. Resultaten från i , konferensen om finansiering för utveckling i och om hållbar utveckling i är andra exempel på ansträngningar för att stärka samstämmigheten på global nivå. Den internationella diskussionen om samstämmighet måste drivas vidare. Fattiga länders politik har granskats av det internationella samfundet. Även de rika länderna behöver utsättas för öppen internationell granskning när det gäller politikval och genomförande av åtaganden. Internationell forskning kring ökad samstämmighet håller på att utvecklas. Olika modeller för att mäta samstämmighet utformas. Ett internationellt arbete pågår med att ta fram ett index för graden av samstämmighet i den politik som förs av olika på utvecklingsområdet (för ekonomiskt samarbete och utveckling). Det finns flera tekniska och metodologiska utmaningar. En möjlighet finns att ett instrument kan finnas till hands, liknande FN:s "Human Development Index" och det korruptionsindex (Corruption Perception Index) som Prop. 2002/03:122 utvecklats av organisationen . intressanta verktyg för internationell debatt och opinionsbildning. skall aktivt medverka i utvecklingen av ett sådant index och verka för att det sedan används som verktyg för svenska och internationella strävanden mot ökad samstämmighet. Propositionen innebär att en mer aktiv och medveten avvägning bör göras mellan olika politikområden för en bättre samstämmighet. Det gemensamma målet att skall bidra till en rättvis och hållbar global utveckling som gäller för alla politikområden är ett redskap för att hantera målkonflikter. Några generella riktlinjer kan knappast formuleras för att lösa de målkonflikter som uppstår. Däremot bör den sammanhållna politiken för global utveckling bidra till att målsättningar för olika politikområden harmoniseras i största möjliga mån. Det som görs på ett politikområde skall helst bidra till verksamheten på andra områden. Det handlar om att föra en effektiv och trovärdig samlad politik. I syfte att illustrera bredden på utvecklingsfrågorna och behovet av ökad samstämmighet anges i det följande hur politiken för global utveckling påverkar olika politikområden. Det handlar både om hur dessa områden kan bidra till global utveckling och hur utvecklingssamarbetet kan fungera som katalysator för framsteg inom olika områden. Några av politikområdena är föremål för samordning inom EU. De tas för tydlighetens skull ändå upp i detta avsnitt vid sidan av andra områden. Mer generella aspekter på samstämmighet inom EU tas upp i avsnitt 5.6. Propositionens avsnitt 5.5 beskriver hur åtgärder som redan utförs eller planeras och som gäller global utveckling kan vidareutvecklas och stärkas. I de fall då nya uppgifter tillförs olika politikområden finansieras dessa genom omprioriteringar inom befintliga medel. Regeringens bedömning: Internationellt samarbete på rättsområdet bör stärkas. Fortsatta insatser bör göras för att stärka rättsväsendet i de fattiga länderna. Skälen för regeringens bedömning: En rättvis och hållbar utveckling kan inte förverkligas i samhällen med svaga rättssystem. En av förutsättningarna är ett oberoende och effektivt rättsväsende som upprätthåller de rättigheter och skyldigheter som fastställts i såväl den egna rättsordningen som genom internationella instrument. Den offentliga förvaltningen har avgörande betydelse i en rättsstat. Ett fungerande rättsväsende och god samhällsstyrning är nödvändiga för en effektivt fungerande ekonomi. En rättvis och hållbar global utveckling är beroende av att folkrätten är känd, respekterad och utvecklas på ett medvetet sätt. Det internationella rättssystemet har förstärkts . Med det slut har FN och fått fler möjligheter att agera. En internationell brottmålsdomstol har upprättats. I enskilda länder har viktiga erfarenheter vunnits av Prop. 2002/03:122 sannings- och försoningsprocesser. Det handlar om att bekämpa straffrihet, ge upprättelse och läka sår och gå vidare utan att glömma. bör fortsätta att erbjuda ett forum för utbyte av kunskap kring försoningsarbete. Efterfrågan har ökat på det svenska rättsväsendets deltagande i internationellt samarbete för att stärka rättsstaten i andra länder. Svenska ansträngningar att stärka rättsstaten internationellt motsvarar vårt åtagande inom EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik att "utveckla och befästa demokratin och rättsstatsprincipen samt respekten för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna". På samma sätt som de rättsliga frågorna integrerats i EU:s utrikes- och säkerhetspolitik, integreras de i den svenska utrikes- och säkerhetspolitiken genom det internationella arbetet för rättsstaten och de fri- och rättigheter den skall upprätthålla. De rättsstatsstärkande åtgärderna kan ha stor betydelse för utveckling och fattigdomsbekämpning, jämställdhet, funktionshindrades- och barnets rättigheter, bl.a. genom att göra individer medvetna om sina rättigheter och ge dem tillgång till rättssystemet. Regeringens bedömning: Arbetet med att förebygga och hantera konflikter bör fortsätta och vidareutvecklas på basis av ett integrerat synsätt på konflikt och utveckling. Samverkan mellan olika politikområden i hanteringen av kriser och väpnade konflikter bör utökas och effektiviseras. Internationellt fredsfrämjande bör vidareutvecklas som en av Försvarsmaktens huvuduppgifter. Samstämmigheten mellan EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik och övriga delar av EU:s externa relationer bör stärkas. FN och folkrätten bör stärkas. Kampen mot internationell organiserad brottslighet bör skärpas. bör ha en fortsatt ledande roll för öppenhet och redovisning av internationell handel med krigsmateriel. Skälen för regeringens bedömning: Sedan det slut har människors säkerhet uppmärksammats allt mer vid sidan av den mer traditionella fokuseringen på nationell territoriell säkerhet. Konfliktfrågor har i ökad utsträckning kopplats till orättvisor, ojämlikhet, förtryck och motsättningar mellan olika befolkningsgrupper. Insikten har vuxit om att säkerhet förutsätter demokrati, respekt för de mänskliga rättigheterna, jämställdhet, ekonomisk och social utveckling, rättvis fördelning, miljöhänsyn och förstärkt internationellt samarbete. är fred och säkerhet en förutsättning för utveckling. Att värna folkrätten, inklusive mänskliga rättigheter, och FN:s roll på det globala området är viktiga Prop. 2002/03:122 grundprinciper i svensk utrikespolitik. Hoten mot vår säkerhet blir allt mer sammansatta. Internationell terrorism och spridning av lätta vapen och massförstörelsevapen fortsätter att vara allvarliga säkerhetspolitiska hot. Men hot kommer också från globala brottssyndikat. Handeln med människor är enligt FN den snabbast växande verksamheten inom den organiserade brottsligheten. Denna verksamhet är starkt kopplad till andra former av internationell brottslighet som t.ex. narkotika- och vapenhandel. I den omfattande illegala narkotikahandeln ligger fattigdom ofta bakom rekryteringen till illegala organisationer. Det finns en tydlig koppling mellan narkotikahandel, terroristgrupper och organiserad brottslighet. Svaga eller sönderfallande stater utgör här ett allvarligt problem. Fattigdom, förtryck och diskriminering har säkerhetspolitiska konsekvenser. Det internationella utvecklingssamarbetet bidrar till att stärka säkerheten, både i närområdet och globalt. Insatser på säkerhetspolitikens område kan också bidra till att uppfylla mål för utvecklingssamarbetet. För svensk del är medverkan i internationell fredsfrämjande verksamhet en viktig del av säkerhetspolitiken. Fredsfrämjande insatser har utvecklats till en av det svenska försvarets huvuduppgifter. Internationella insatser innehåller många delar. Förutom militära och diplomatiska inslag kan de inkludera räddningsinsatser, minröjningsverksamhet, försonings- och förtroendeskapande åtgärder, återuppbyggnad och institutionella insatser för att bygga upp en fungerande demokratisk rättsstat som kan garantera de mänskliga rättigheterna. I förlängningen handlar det om att främja utveckling genom att förbättra trygghet och säkerhet. Alla länder har rätt till eget militärt försvar. Att kunna förebygga och avvärja väpnade konflikter och andra säkerhetshot är en förutsättning för utveckling. har höga militära utgifter och militära ingrepp i den civila maktutövningen ofta blivit allvarliga utvecklingshinder. Civil demokratisk kontroll behövs för att balansera snäva militära intressen och hindra misstro mellan grannstater. Omvärlden bör erbjuda stöd för en sådan legitim, öppen och demokratisk försvars- och säkerhetspolitik. Anskaffning av försvarsmateriel måste också ske i ansvarsfulla, öppna och förtroendeingivande former. Ett viktigt ramverk för detta finns i restriktiva lagstiftning om exportkontroll och EU:s uppförandekod för handel med vapen. bör ha en fortsatt ledande roll för öppenhet och redovisning av internationell handel med krigsmateriel. bör fortsatt vara drivande i en internationell dialog om konflikter, säkerhet och utveckling, som bl.a. syftar till att stärka internationella kontrollregimer och åstadkomma avtal om icke-spridning, nedrustning och rustningsbegränsning. Utländsk medverkan kan behövas för röjning, avväpning och förstörelse av vapen efter väpnade konflikter, avtal om avväpning eller förbud för hela kategorier av vapen, såsom skett med landminor och massförstörelsevapen. För att främja nedrustning och förhindra spridning av massförstörelsevapen och lätta vapen krävs både normativa instrument, genomförande, och direkta insatser bl.a. genom förstöring. Sambanden mellan säkerhet och hållbar utveckling måste ägnas Prop. 2002/03:122 fortsatt uppmärksamhet. Insatser kommer även fortsättningsvis att behövas inom det internationella utvecklingssamarbetet när det gäller att främja fred och säkerhet. Regeringen kommer fortsatt att ge prioritet åt insatser med konfliktförebyggande och konflikthanterande syfte, t.ex. stöd till medlingsinsatser, att etablera en internationell närvaro i en konfliktsituation bl.a. genom stöd till utvecklingsländers deltagande i FN- stödda fredsfrämjande insatser eller genom stöd till projekt som främjar fred och säkerhet. Även när det gäller individers säkerhet och utveckling finns samband. Reformeringen av säkerhetssektorn, innefattande militär, polis och domstolsväsendet, skapar en säkerhet och trygghet för individer. En trygg och säker miljö skapar en grogrund och förutsättningar för medborgarnas medverkan i sitt lands utveckling. En helhetssyn behövs på militära, humanitära, fredsbyggande och utvecklingsrelaterade insatser och samverkan mellan olika instrument måste stärkas. Regeringens bedömning: bör verka för och vidareutveckla öppna, robusta, rättvisa och legitima ramvillkor för internationell handel och investeringar. En öppen global handel bör eftersträvas för jordbruks- och fiskeprodukter, industrivaror och tjänster. För jordbruks- och fiskeriprodukter bör handels- och miljöstörande subventioner och exportstöd nedmonteras. Utvecklingsländernas tillträde till marknader bör förbättras. bör fortsätta att verka för att EU tar bort hinder till sin marknad för utvecklingsländerna. En översyn av formerna för importfrämjande bör initieras. En sådan bör också behandla hur importfrämjandet kan utvecklas. Utvecklingsländernas handelspolitiska kompetens och förmåga att leva upp till tekniska och sanitära krav samt kapacitet att producera och sälja varor och tjänster bör stärkas. bör stärka det handelsrelaterade utvecklingssamarbetet. Skälen för regeringens bedömning: En fri och öppen handel med överenskomna spelregler är ett kraftfullt instrument för att åstadkomma utveckling och sprida ekonomiska framsteg. Friare handel stärker köpkraften hos de breda befolkningslagren. Förenklad import främjar såväl nya idéer som investeringar och ger också tillgång till billigare konsumtionsvaror och insatsvaror i produktionen. Ökad konkurrens är centralt för att främja effektivitet i ekonomin. Export genererar utländsk valuta, stimulerar näringslivet och skapar nya arbetstillfällen. En öppen handel kan betyda mycket för fattiga människor, inte minst för kvinnor som ofta arbetar i exportrelaterade sektorer. Handelssatsningar kan därför Prop. 2002/03:122 med fördel ingå i en bredare utvecklingsstrategi som också främjar hälsa och utbildning, fysisk infrastruktur och kompetenta institutioner inom ett stabilt makroekonomiskt ramverk. Handeln kan bidra till att effektivisera ekonomin, och finansiering av andra viktiga insatser. Många utvecklingsländer har inte förmått dra fördel av den ökande världshandeln. En viktig orsak till detta har varit att uppfattningen om att utveckling bäst främjas genom betydande handelsbegränsningar länge var rådande. har insikten växt om att tullar, subventioner och andra handelshinder hämmar, snarare än främjar, utveckling. De utvecklingsländer som fört en mer öppen ekonomisk politik har ofta haft högre ekonomisk tillväxt. Dessutom har hinder för handel, såväl av import som av export, visat sig vara en grogrund för korruption. Ofta har handelshinder gynnat redan välbeställda grupper, som fattiga människor berövats möjligheter att öka sin inkomst genom handel. I länder med friare handel, där möjligheterna till inkomster och produktiv sysselsättning är mer rättvist fördelade, har samhällsstyrningen förbättrats. Kvarvarande gränshinder och andra handelshinder bör avlägsnas för att främja hållbar tillväxt i utvecklingsländerna. Det gäller också olika hinder på marknader. Många av de utvecklingsländer som har övergått till en mer öppen handel skulle få en än mer gynnsam utveckling om det inte vore för handelspolitik, inte minst på jordbruks- och textilområdet. Genom WTO kan långsiktiga globala resultat på det handelspolitiska området nås. fortsätter att genom EU verka för öppnare handel med robusta, rättvisa och legitima spelregler som inte minst gynnar fattiga människor och ett hållbart miljönyttjande. Detta utgör övergripande handelspolitiska strategi för vilken en detaljerad redogörelse lämnas i regeringens skrivelse 1998/99:59 "Öppen handel rättvisa spelregler: Svensk handelspolitik inför en ny WTO-runda". Det är också målsättning i den förhandlingsrunda "Utvecklingsdagordningen från " som lanserades vid i . Strategin inkluderar regeringens ställningstaganden när det gäller tullar, tjänster (GATS), immaterialrätt, (TRIPS), och nya handelsrelaterade frågor, såsom handelsprocedurer, insyn i offentlig upphandling, investeringar och konkurrens. De nya WTO-förhandlingarnas särskilda fokus på utvecklingsaspekterna är ett framsteg. Hänsyn bör tas till utvecklingsländernas förutsättningar och utvecklingsintressen så att dessa kan integreras i världsekonomin. För jordbruksprodukter och industrivaror är en viktig målsättning att åstadkomma en nedmontering av existerande handelshinder, handelsstörande subventioner och exportstöd. eftersträvar också att utvecklas i syfte att stödja god samhällsstyrning och korruptionsbekämpning. Därutöver verkar för att om positiv särbehandling för utvecklingsländer blir mer handelsfrämjande och anpassade efter utvecklingsländernas behov. Också i andra sammanhang, utanför WTO, kan mycket göras för att Prop. 2002/03:122 främja kopplingen mellan handel och utveckling. inträdet i EU arbetat målmedvetet för att EU skall öppna upp sin marknad ensidigt för export från utvecklingsländerna. Under svenskt EU- ordförandeskap 2001 kunde beslut fattas om tull- och kvotfritt tillträde för all export från de minst utvecklade länderna till EU. Mycket återstår emellertid att göra. fortsätter därför att verka för betydande marknadsöppningar gentemot utvecklingsländer såväl inom ramen för regionala förhandlingar, som via EU:s ensidiga tullförmåner för utvecklingsländer. I första hand måste utvecklingsländernas tillträde till marknader öka. Men även mellan utvecklingsländer finns stora potentiella vinster av friare handel. Här kan en stärkt regional ekonomisk integration betyda mycket. Trots att utvecklingsländerna i flertalet fall har formellt tillträde till marknader saknar de i hög utsträckning både produkter att sälja och kapacitet att utnyttja sig av detta marknadstillträde. För att dra nytta av handel krävs att dessa länder satsar på att producera och sälja varor och tjänster som efterfrågas och accepteras på andra marknader. Insatser till stöd för sådana satsningar är viktiga. Här är näringslivsutveckling, institutionsuppbyggnad och infrastruktur avgörande. Kapacitet behöver byggas upp för effektivare handelsprocedurer i utvecklingsländerna och ökade kunskaper behövs kring kvalitetskrav och olika sanitära och tekniska krav för export till och andra marknader. har god kompetens inom området tekniska regler och kan erbjuda expertis inom detta område. Dessutom kan öka importen från utvecklingsländer genom en aktiv främjandepolitik. Här kan människor som invandrat till från utvecklingsländer spela en viktig roll som förmedlare av kunskaper och kontakter.