prop · GQ0360 · 2003-03-13 00:00:00 — har exklusiv behörighet att sluta avtal med tredjeland på luftfartsområdet. Dessutom ansåg kommissionen att en "nationalitetsklausul" i avtalet, som innebär att parterna kan vägra sådana flygbolag marknadstillträde som inte huvudsakligen ägs av svenska eller amerikanska medborgare, strider mot reglerna om fri etableringsrätt enligt artikel 52 i EG-fördraget (nu artikel 43 EG). Avtal av den typ som det svensk-amerikanska brukar kallas för open skies avtal. Kommissionen väckte talan mot , Dan- mark, , , , och . sionens talan mot de sex senare var i princip överensstämmande med Målet mot rörde emellertid endast frågan om nationalitetsklausulens förenlighet med gemenskaps- rätten, eftersom inte ingått avtal av open skies-typ yrkade att kommissionens talan skulle ogillas, bestred att gemenskapen har exklusiv extern behörighet på luftfartsområdet och att avtalet stred mot reglerna om fri etableringsrätt. intervenerade på sida liksom i övriga mål till stöd för respektive medlemsstat. ningsvis till sin tidigare praxis vad gäller gemenskapens externa behörig- het och fann att gemenskapen visserligen får anses ha en implicit extern behörighet på luftfartområdet med stöd av artikel 84.2 i EG-fördraget (nu artikel 80.2 EG). Gemenskapens behörighet är emellertid exklusiv endast då den utnyttjats, då interna regler antagits som påverkas av ett inter- nationellt åtagande eller för det fall den inre marknaden för lufttran- sporter kan anses fullständigt harmoniserad. Efter att domstolen konsta- terat att behörigheten inte utnyttjats samt att den inre marknaden för lufttransporter inte kunde anses fullständigt harmoniserad fann dock domstolen att gått utöver sin behörighet på två punkter. gällde i fråga om datoriserade bokningssystem (CRS) och vissa aspekter av fastställande av priser på flyglinjer inom gemenskapen. gäller nationalitetsklausulen fann domstolen att denna stred mot etable- ringsfriheten eftersom avtalet i denna del gav rätt att diskriminera gemenskapsbolag som inte var svenskägda. Avtalet strider därmed i denna del mot artikel 43 EG. C-314/99 (Ä 8/00:1) mot Europeiska väckte talan om ogiltigförklaring till viss del av direktiv 99/51/EG om anpassning till tekniska framsteg för femte gången av bilaga I till direktiv /769/EEG. Genom direktivet 99/51/EG ändrades bilagan till direktivet 76/769/EEG på så sätt att och , som tillämpar mer långtgående restriktioner rörande kadmium, fick fortsätta att tillämpa dessa bestämmelser till och med intervenerade till stöd för kommissionen. Domstolen fann att undantaget inte kunde anses vara en anpassning av bilaga I i direktiv /769 till tekniska framsteg i den mening som avses i artikel 2a i direktivet. hade därmed överskridit sin befogenhet genom att anta undantaget med stöd av artikel 2a och undantaget ogiltigförklaras därför. inte skäl att besluta att verkningarna av den ogiltigförklarade bestäm- melsen skulle bestå i avvaktan på en gemenskapsåtgärd. C-478/99 (Ä 207/99:2) Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen gjorde gällande att inte hade uppfyllt sina skyldigheter enligt direktiv /13/EEG om oskäliga villkor i konsument- avtal eftersom inte i nationell lagstiftning tagit in den bilaga till direktivet som innehåller en lista över avtalsvillkor som kan anses oskä- yrkade att kommissionens talan skulle ogillas. hävdade att det inte föreligger någon gemenskapsrättslig skyldighet att i nationell författningstext ta in listan med avtalsvillkor som återfinns i bilagan till direktivet. Listan innehåller endast en exemplifierande upp- räkning av avtalsvillkor som kan anses oskäliga. Listan som sådan ger därför inte enskilda rättigheter eller skyldigheter; dessa framgår av direktivets artikel 3.1 tillämpad enligt den metod som anges i artikel 4. Genom den svenska lagstiftningen uppnås det resultat som åsyftas i artikel 3.1 jämförd med artikel 4. Direktivet är därför genomfört på ett sätt som tillgodoser de gemenskapsrättsliga kraven på rättssäkerhet och och intervenerade till stöd för . Domstolen anförde att den i bilagan till direktivet intagna listan inte syftar till att ge konsumenter rättigheter som går utöver vad som anges i artiklarna 37 i direktivet. inte på något sätt det resultat som eftersträvas med direktivet. fulla verkan kan därför tillförsäkras inom en tillräckligt klar och precis rättslig ram utan att listan ingår i de bestämmelser genom vilka direktivet Listan är dock såsom informationskälla vägledande för tillämpande myndigheter och för enskilda. se till att det finns tillräckliga garantier för att allmänheten ska få kännedom om listan. Kommissionen hade inte visat att genom att inta listan i förarbetena inte givit tillräckliga sådana garantier. Kommissionen hade således inte visat att underlåtit att vidta de åtgärder som var nödvändiga för att genomföra den bilaga som anges i artikel 3 i direktivet och talan ogillades. C-239/00 P (Ä 168/00:1) Europeiska unionens råd mot Genom förstainstansrättens dom i mål T-188/98 ogiltigförklarades rådets beslut att vägra tillgång till vissa handlingar. Rådets beslut uppfyllde enligt förstainstansrätten inte kravet på motivering enligt artikel 190 i EG- fördraget (nu artikel 253 EG). Vidare hade rådet tillämpat beslut 93/731/EG om allmänhetens tillgång till handlingar felaktigt genom att inte lämna ut de avsnitt av de begärda handlingarna som inte omfattades av sekretess enligt beslutet. Rådet överklagade förstainstansrättens dom. och intervenerade till stöd för intervenerade till stöd för rådet. Domstolen beslutade att avskriva målet eftersom rådet återkallat sitt överklagande. C-247/01 (Ä 111/01:2) Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen gjorde gällande att inte på ett korrekt sätt genomfört dels artikel 4.4 första meningen i direktiv /404/EEG om bevarande av vilda fåglar senast ändrat genom direktiv /49/EEG, såsom den ersatts av artikel 6.34 i direktiv /43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter dels artikel 9.2 i direktiv 79/404/EEG och dels inte tillsammans med kommissionen genomfört en sådan undersökning som krävts enligt artikel 6.3 i direktiv /404/EEG medgav kommissionens talan och förklarade att samtliga brister i den svenska lagstiftningen till fullo avhjälpts genom författ- ningsändringar vilka trädde i kraft . Domstolen beslutade att skriva av målet sedan kommissionen återkallat sin talan. C-279/01 (Ä 128/01:1) Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen gjorde gällande att inte på ett korrekt sätt genomfört artiklarna 4.5, 5-4, 6.2-6.4, 12.1, 12.4, 15 och 16.1 i direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, ändrat genom direktiv /62/EG. medgav kommissionens talan och förklarade att samtliga brister i den svenska lagstiftningen till fullo avhjälpts genom ändringar vilka trädde i kraft respektive samt Domstolen beslutade att skriva av målet sedan kommissionen återkallat sin talan. C-490/01 (Ä 5/02:2) Kommissionen mot Kommissionen gjorde gällande att inte genomfört direktiv 98/76/EG om ändring av direktiv /26/EG om rätt att yrkesmässigt bedriva person- och godstransporter på väg och om ömsesidigt erkännan- de av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för att främja ett effektivt utnyttjande av dessa transportörers etableringsrätt på om- rådet för nationella och internationella transporter. medgav kommissionens talan och preciserade i vilka avseenden direktivets regler inte hade genomförts samt klargjorde att samtliga brister avhjälpts per . Domstolen beslutade att skriva av målet sedan kom- missionen återkallat sin talan. Slutligt avgjorda mål vid förstainstansrätten T-13/99 (Ä 47/99:2) mot Europeiska unionens () yrkade att förordning (EG) nr 2821/98 om ändring, vad avser återkallande av tillstånd för vissa antibiotika, av direktiv /524/EEG om fodertillsatser skulle ogiltig- förklaras i dess helhet eller i vart fall såvitt avser förbudet mot yrkade även att förstainstansrätten skulle förordna om uppskov med verkställigheten av förordningen. Till stöd för sin talan anförde huvudsakligen att institutionerna felaktigt utvärderat och hanterat riskerna för människors hälsa, vilka sammanhänger med användningen av virginiamycin i djurfoder, samt förfarit felaktigt vid tillämpningen av försiktighetsprincipen. gjorde även gällande att institutionerna åsidosatt sin motiveringsskyldighet och principen om berättigade förväntningar genom antagandet av förordning 2821/98. Rådet yrkade i första hand att förstainstansrätten skulle avvisa talan och i andra hand att förstainstansrätten skulle ogilla densamma. Kommissionen, , , och intervenerade på rådets sida. Fyra företag (FEDESA, FEFANA, AN- PROGAPOR och AVOSAC) intervenerade på sida. Förstainstansrättens ordförande beslutade att avslå de (mål C-329/99 P (R)). Rådet, kommissionen, , och yrkade att överklagandet skulle ogillas. överklagandet utan bifall. ansökt om förnyat tillstånd för virginiamycin enligt direktiv 70/524 i dess lydelse enligt direktiv /51. Härigenom har fått en särskild ställning eftersom ett sådant tillstånd är knutet till sökandens person och denne såsom den först sökande blir ansvarig för att produkten uppfyller gemenskapsrättens krav. Förfarandet enligt direktivet innebär också att kommit i åtnjutande av vissa processuella garantier. denna bakgrund berörs inte bara direkt av återkallelsen av tillståndet för virginiamycin utan även individuellt och har följaktligen rätt att föra talan beträffande förordning 2821/98 i den del som avser återkallelse av tillstånd för virginiamycin. har inte visat att institutionerna gjorde fel när de på grundval av den vetenskapliga kunskap som fanns tillgänglig när förordningen antogs drog slutsatsen att det innebar en risk för människors hälsa att använda virginiamycin som Institutionerna kunde tvärtom med giltig verkan anse att det fanns stark anledning för att med hänsyn till människors hälsa förbehålla streptograminer för medicinsk användning. Inte heller har principen om berättigade förväntningar eller motiveringsskyldigheten åsidosatts vid antagandet av förordning 2821/98. Således ogillades talan. T-70/99 (Ä 61/99:2) . mot Europeiska unionens råd yrkade att förordning (EG) nr 2821/98 om ändring, vad avser återkallande av tillstånd för vissa antibiotika, av direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser skulle ogiltigförklaras i dess helhet eller i vart fall såvitt avser förbudet mot zinkbacitracin. att förstainstansrätten skulle förordna om uppskov med verkställigheten Alpharmas huvudsakliga grund för talan var att institutionerna inte hade tillämpat försiktighetsprincipen på ett korrekt Institutionerna hade nämligen inte kunnat förbjuda zinkbacitracin utan att först konsultera den vetenskapliga foderkommittén och hade gjort en felaktig bedömning av riskerna med användning av zinkbacitra- cin i djurfoder. Vidare ifrågasatte Alpharma den rättsliga grunden för för- ordning 2821/98 samt gjorde gällande att den kränkte proportionalitets- principen och principen om berättigade förväntningar. Rådet yrkade i första hand att förstainstansrätten skulle avvisa Alpharmas talan och i andra hand att förstainstansrätten skulle ogilla Kommissionen, , och intervenera- de på rådets sida. Förstainstansrättens ordförande beslutade att ogilla de interimistiska yrkandena. Alpharma ansökt om förnyat tillstånd för zinkbacitracin enligt direktiv 70/524 i dess lydelse enligt direktiv /51. Härigenom har Alpharma fått en särskild ställning eftersom ett sådant tillstånd är knutet till sökandens person och denne såsom den först sökande blir ansvarig för att produkten uppfyller gemenskapsrättens krav. Förfarandet enligt direktivet innebär också att Alpharma kommit i åtnjutande av vissa processuella garantier. Mot denna bakgrund berörs Alpharma inte bara direkt av återkallelsen av tillståndet för zinkbacitracin utan även individuellt och har följaktligen rätt att föra talan beträffande förordning 2821/98 i den del som avser återkallelsen av tillståndet för zinkbacitracin. Alpharma har inte visat att institutionerna felade när de slöt sig till att användningen av zinkbacitra- cin som tillväxtfrämjare i djurfoder vid tiden för förordningens antagande utgjorde en risk för folkhälsan. Institutionerna har mot bakgrund av tillgängligt material kunnat besluta om en allmän folkhälsopolicy beträf- fande användningen av antibiotika i djurfoder och anta förebyggande åtgärder beträffande antibiotika med medicinsk användning. folkhälsopolicy grundade sig på bästa tillgängliga vetenskapliga information och motsvarade bedömningar på området av den stora Institutionerna har därför inte överskridit gränserna för sitt fria skön enligt fördraget. Vidare kunde inte den rättsliga grunden för förordning 2821/98 klandras på de av Alpharma Förbudet mot zinkbacitracin kunde inte heller anses oproportionerligt eller kränka principen om berättigade förväntningar. Således ogillades Alpharmas talan. T-219/01 (Ä 23/02:3) mot Europeiska gemenskapernas yrkade att kommissionens beslut att vägra bolaget tillgång till vissa handlingar skulle ogiltigförklaras. inlett ett konkurrensförfarande mot ett antal banker, men avskrivit förfar- andet mot några av dessa. önskade därför få tillgång till kommissionens handlingar i ärendet för att få reda på vad som legat till grund för besluten om avskrivning. ansökte om intervention till stöd för bankens yrkanden. att hade fått del av handlingarna i målet återkallade sin T-306/01 R (Ä 42/02:2) Abdirisak m.fl. mot Europeiska unionens råd och Europeiska gemenskapernas kommission Abdirisak , , och tional Foundation yrkade i mål T-306/01 att förordning (EG) nr 2199/2001 om ändring för fjärde gången av förordning 467/2001 skulle ogiltigförklaras, att förstainstansrätten skulle fastställa att förordning (EG) nr 467/2001 om förbud mot export av vissa varor och tjänster till , skärpning av flygförbudet och förlängning av spärrandet av tillgångar och andra finansiella medel beträffande talibanerna i Afghani- stan inte skulle tillämpas samt att förordning (EG) nr 337/2000 skulle Sökandena yrkade dessutom att förstainstansrätten skulle förordna om uppskov med verkställigheten av förordningarna såvitt avser sökandena tills förstainstansrätten avgjort målet i huvudsak. interimistiska yrkanden handlades i ett särskilt mål T-306/01 R. Ett sammanträde ägde rum då parterna fick tillfälle att yttra sig muntligen beträffande de interimistiska yrkandena. deltog inte som part i målet, men inställde sig på kallelse från förstainstansrätten till sammanträdet för att besvara rättens frågor om i synnerhet sökandenas socialrättsliga ställning. 2002 besvarade den även skriftligen frågor från I beslut fann förstainstansrätten att det med hänsyn till att berörda kommuner faktiskt betalade socialbidrag till sökandena eller var beredda att göra det, inte förelåg sådan fara i dröjsmål att det fanns tillräckliga skäl för att bevilja interimistiska åtgärder. yrkandet ogillades därför. C-185/00 (Ä 198/00:1) Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen har gjort gällande att , genom att tillåta att lågbeskattad olja (rödmärkt) används som bränsle i motorfordon och att sådan olja säljs utan erforderlig skattekontroll, inte uppfyller sina skyldigheter enligt artiklarna 8.2 och 8.3 i direktiv /81/EEG om har- monisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor och artikel 5.1 i direktiv /82/EEG om tillnärmning av punktskattesatser för mine- raloljor. har intervenerat på kommissionens sida. I första hand medför det system som tillämpar alltså att användning av lågbeskattad olja är tillåten i motordrivna fordon under förutsättning att en tilläggs- avgift betalas att tar ut en för låg punktskatt på olja som används som drivmedel. Grunden för detta är att tilläggsavgiften inte kan anses utgöra en punktskatt eftersom den inte är baserad på förbrukningen av varan utan är knuten till olika tidsperioder. Dessutom utgör, med hänsyn till systemets syfte och konstruktion, avsaknaden av ett formellt förbud mot användning av lågbeskattad olja som drivmedel i ett åsidosättande av de gemenskapsrättsliga förpliktelserna. Generaladvokatens förslag till avgörande meddelades Generaladvokaten anser att direktiven inte uppställer något krav på ett formellt förbud mot användning av lågbeskattad olja i motordrivna Enlig generaladvokaten utgör det finska systemet med en hög tilläggsavgift ett effektivt hinder mot missbruk av lågbeskattad olja. problem som uppstår i gränsregionerna kan enligt generaladvokaten lösas genom att svenska och finska myndigheter samarbetar så att tilläggsav- giften tas ut även hos de som använder den lågbeskattade oljan på ett oriktigt sätt i . C-2/01 & 3/01 P i (Ä 68/01:2) Bundesverband der Arzneimittel-Importeure eV mot , med stöd av European gemenskapernas kommission mot , med stöd av European (T-41/96 i förstainstansrätten; mot Europeiska yrkade att kommissionens beslut 96/478/EG av den 10 Enligt beslutet ålades i egenskap av moderbolag i Bayerkoncernen bland annat böter för att ha brutit mot artikel 85.1 i EG-fördraget (nu artikel 81.1 EG) genom att ett exportförbud beträffande vissa former av läkemedlet Adalat från och till andra medlemsstater ingått i dotterbolagen och Bayer grossistavtal. organisation som företräder 16 nationella branschorganisationer inom läkemedelssektorn) intervenerade till stöd för . der Arzneimittel-Importeure eV (en tysk förening för läkemedelsimpor) intervenerade till stöd för kommissionen. Förstainstansrätten fann i dom att kommissionen inte styrkt att avtal om exportförbud i den mening som avses i artikel 85.1 i EG-fördraget (nu artikel 81.1 EG) ingåtts mellan Bayer och Bayer och deras respektive grossister i och Kommissionens beslut ogiltigförklarades därför. har överklagat förstainstansrättens dom. Målen handläggs gemensamt. Kommissionen har yrkat att förstainstansrättens dom ska upphävas och har som grund härför i huvudsak åberopat att förstainstansrätten har tillämpat en alltför restriktiv tolkning av avtalsbegreppet enligt artikel 85.1 i EG-fördraget. har intervenerat till stöd för kommissionen och anfört att förstainstansrätten tillämpat artikel 85.1 i EG-fördraget felaktigt. genom att grunda slutsatsen att Bayer inte har ålagt grossisterna att begränsa parallellexporten på det förhållandet att det inte visats att Bayer i efterhand kontrollerat slutdestinationen av levererade produkter och vidtagit åtgärder för att bestraffa de grossister som befunnits skyldiga till Dels också genom att grunda bedömningen av om grossisterna genom konkludent handlande samtyckt till Bayers parallell policy på det förhållandet att det inte visats att Bayer uttryckligen ställt krav på ett visst agerande från grossisternas sida beträffande levererade produkter. C-495/01 (Ä 50/02:2) Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen har yrkat att domstolen ska fastställa att har åsidosatt artikel 11 i sjätte mervärdesskattedirektivet (direktiv 77/388/EEG) genom att inte ta ut mervärdeskatt på den subvention som, enligt rådets förordning (EG) nr 603/95 om den gemensamma marknaden för torkat foder, utbetalas till förädlingsföretag som torkar foder. och har intervenerat till stöd för . har anfört att subventionen saknar den direkta koppling till priset på förädlingsföretagens transaktioner som krävs. utbetalas inte särskilt till förädlingsföretagen för att de ska leverera en viss vara (det torkade fodret) till konsumenten eller för att de ska tillhandahålla en viss tjänst (att torka fodret) åt producenterna. är det inte möjligt att fastställa priset på dessa transaktioner, inklusive det slutliga subventionsbeloppet, vid skattskyldighetens inträde. kan det belopp med vilket förädlingsföretaget slutligen har rätt till stöd fastställas när den skattepliktiga transaktionen äger rum. anledningar saknar subventionen en direkt koppling till priset och kan därför inte anses utgöra vederlag för förädlingsföretagens transaktioner. Subventionen ska därför inte ingå i förädlingsföretagets beskattnings- C-144/02 (Ä 125/02:2) Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen har yrkat att domstolen ska fastställa att har åsidosatt artikel 11 i sjätte mervärdesskattedirektivet (direktiv 77/388/EEG) genom att inte ta ut mervärdeskatt på den subvention som, enligt förordning (EG) nr 603/95 om den gemensamma marknaden för torkat foder, utbetalas till förädlingsföretag som torkar foder. alltså samma fråga som mål C-495/01, Ä 50/02) och har intervenerat till stöd för . C-271/02 (Ä 119/02:1) Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen har gjort gällande att har brustit i att fullgöra sina skyldigheter enligt vissa bestämmelser i förordning (EEG) nr 3760/92 om ett gemenskapssystem för fiske och vattenbruk och i förordning (EEG) nr 2847/93 om införande av ett kontrollsystem för den gemen- Genom att har överskridit vissa fångst- kvoter har brutit mot vissa gemen- skapsbestämmelser om skyldighet att fastställa närmare bestämmelser för tilldelade kvoter, brustit i kontrollen av fisket och skyldigheten att vidta förvaltnings- eller straffrättsliga åtgärder mot de ansvariga samt att meddela tillfälligt fiskeförbud. har, med undantag för fiske av makrill i fiskevatten, medgett att det förekommit överfiske när det gäller de kvoter som tilldelats . inte har fastställt närmare bestämmelser för kvoter dessa fiskesäsonger men medgett att kontrollen av fisket brustit under dessa år och att det därför inte gått att lagföra de personer som varit ansvariga för Med undantag för fiske i och fiskevatten har även medgett att inte har uppfyllt bestämmelserna om fiskeförbud. C-312/02 (Ä 139/02:1) mot Europeiska har i första hand yrkat att kommissionens beslut /524/EG av om undantagande från gemenskapsfinansiering av vissa utgifter som verkställts av medlemsstaterna inom ramen för garantisek- tionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), ska ogiltigförklaras i den del som innebär att gemenskaps- finansiering inte ska ske när det gäller en utgift om 555 850 som I andra har yrkat att det belopp som ska uteslutas från gemenskapsfinansieringen ska sättas ned till 817 748, alternativt 436 091. har tagit ut avgifter av lantbrukare för framställning av de kartor som krävts vid lantbrukarnas ansökningar om gemenskapsstöd. Kommissionen har funnit att avgifterna är att anse som en administrativ avgift för behandling av ansökningarna och att de därför inte ska omfattas av gemenskapsstödet. har gjort gällande att avgifterna inte är en sådan administrativ avgift eftersom de nödvändiga kartorna inte kunnat fås på annat sätt än genom att staten sett till att de framställts och att den avgift som tagits ut varit lägre än framställningskostnaden. Därmed har inte något överskott uppkommit som kunnat bidra till administrationen av stödansökningarna. Pågående mål vid förstainstansrätten T-168/02 (Ä 153/02:3) Internationaler Tierschutz-Fonds (IFAW) GmbH mot Europeiska gemenskapernas kommission Internationaler Tierschutz-Fonds (IFAW) GmbH har yrkat att kommis- sionens beslut, att vägra sökanden tillgång till handlingar vilka innehas av kommissionen men som upprättats av tyska myndigheter som underlag för kommissionens beslut att bemyndiga att häva klassificeringen av ett visst område såsom skyddat av Natura 2000-nätet, Kommissionen har inte motiverat beslutet att vägra sökanden tillgång till handlingarna annat än genom att hänvisa till att motsatt sig utlämnandet enligt artikel 4.5 i förordning (EG) nr 1049/2001 om allmänhetens tillgång till , rådets och , liksom och har intervenerat till stöd för sökandens yrkanden. T-237/02 (Ä 175/02:3) mot , ett bolag som producerar specialglas har hos kommissionen begärt att få ut handlingar beträffande olika stödförfaranden, dels handlingar i ett pågående förfarande där bolaget självt är sökande, dels i ett avslutat förfarande som gällde en av Kommissionen har vägrat bolaget tillgång till Bolaget har hävdat att kommissionens beslut är oriktigt bland annat eftersom kommissionen inte hänvisat till något konkret