prop · GQ0380 · 2003-03-17 00:00:00 — dighet som tidigare ansetts tala mot en fast tidsgräns är svårigheten att fastställa när ett samboförhållande upphört. Denna svårighet kommer att minska vid ett genomförande av regeringens förslag till reglering av när ett samboförhållande upphör (se avsnitt 5). Visserligen medför en sådan tidsfrist ett avsteg från samstämmigheten mellan sambolagen och äkten- skapsbalken, men den innebär inte att skyddet för sambor blir mer långtgående än för makar. Olikheten framstår dessutom som motiverad med hänsyn till att bodelning ju enligt sambolagen i motsats till vad som gäller enligt inte är obligatorisk. ning till det anförda föreslår regeringen att en tidsfrist för begäran om bodelning införs i lagen. Frågan blir då hur lång fristen bör vara. Följden av att en begäran om bodelning inte framställs i rätt tid är att någon bodelning inte kommer till stånd, vilket alltså kan innebära att den ena parten förlorar sin rätt. begäran om bodelning torde i och för sig som regel framställas i nära Prop. 2002/03:80 anslutning till att samboförhållandet upphör. En frist innebär dock att möjligheterna att ta hänsyn till förhållandena i det enskilda fallet minskar. För att undvika stötande resultat bör tidsfristen av dessa skäl inte sättas för snävt. Den av kommittén föreslagna tiden, , framstår som väl avvägd. Som Hovrätten för Nedre påpekar skulle en kompletterande regel där de tidigare samborna kan påskynda förfarandet genom att fråga varandra om de avser att påkalla bodelning visserligen ge lagen en större flexibilitet men skulle kunna leda till tillämpningsproblem, bl.a. bevissvårigheter, och föreslås därför inte. Det kan tilläggas att samborna efter upplösning av samlevnaden kan avtala, i vart fall genom bodelning, att samboegendom inte skall delas (jfr Lagrådet i prop. 1986/87:1 s. 373 och , G., Supplement till och . Sambolagen m.m., 1988 s. 204). Sambolagen ger en rätt att vid samboförhållandets upphörande överta även en gemensam bostad som inte är samboegendom. En sambo har nämligen under vissa förutsättningar rätt att överta den andre sambons hyresrätt eller bostadsrätt. Anspråk på övertagande måste framställas senast efter det att han eller hon flyttat därifrån. Det saknas anledning att ändra detta i den nya lagen. Någon tidsgräns för när ett anspråk på övertagande av bostad måste framställas finns däremot inte för den sambo som bor kvar i den andres hyresrätt eller bostadsrätt. Intresset av förutsebarhet för båda parter talar för att en sådan frist införs i den nya lagen. Övertaganderätten bör alltså kunna förloras även när parten bor kvar i bostaden. Fristen bör bestämmas till , i likhet med vad som föreslås beträffande begäran om bodelning under sambornas livstid. Fristen bör dock inte gälla för en efterlevande sambo som bor kvar i sambornas bostad; det sociala skydds- intresset väger här tyngst. Det kan i sammanhanget tilläggas att kommittén tar upp frågan om övertaganderätten bör utvidgas till bohag. Som kommittén konstaterar skulle en rätt för efterlevande sambo att överta bohag som inte utgör samboegendom inkräkta på arvingarnas rätt till egendomen. Även om ersättning skulle lämnas, kan bohaget ha ett affektionsvärde som är större för arvingarna än för sambon. Den sambo som önskar att visst bohag skall tillfalla sambon har också möjlighet att testamentera egendomen till denne. Inte heller i övrigt finns det tillräckliga skäl att utvidga över- taganderätten till att omfatta även bohag. Skydd mot illojala transaktioner och oskäliga Prop. Regeringens förslag: Varje sambo är skyldig att till dess bodelning görs eller frågan om bodelning förfaller redovisa för sin sambo- egendom, för sådan egendom som kan bli föremål för övertagande och för sådan samboegendom som sambon har hand om men som tillhör den andra sambon. Någon vederlagsregel införs inte i den nya sambolagen. Reglerna om jämkning och skuldavräkning förs oför- ändrade över till den nya sambolagen. (11, 13 och 15 §§) Kommitténs förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens (se betänkandet s. 225 f.). Remissinstanserna tillstyrker förslagen eller lämnar dem utan invänd- ning. Hovrätten för Nedre menar att det finns skäl för en vederlagsregel och att en sådan bör övervägas ytterligare. vid bör jämknings- reglerna i såväl sambolagen som omprövas. Nämnden föreslår att en skuldavräkningsregel införs som innebär att avräkning sker mot samboegendom endast om skulden verkligen är att hänföra till sådan egendom. Skälen för regeringens förslag: I sambolagen finns inte någon redovisningsregel motsvarande den i (9 kap. 3 §). I redovisningsplikten ligger att en make skall sköta och förvalta sin egendom på ett omsorgsfullt och aktsamt sätt. Om en make förbrukar sin egendom i mer eller mindre klart uttalad avsikt att undandra den andra maken egendom vid bodelningen, bryter han eller hon mot sin redo- visningsplikt och kan drabbas av krav på vederlag. För att stärka skyddet mot illojala förfaranden och säkerställa att samboegendomen förvaltas på bästa sätt bör också den nya sambolagen ha en bestämmelse om redovis- ningsplikt. Bestämmelsen bör omfatta inte endast sambons sambo- egendom utan även sådan bostad som kan bli föremål för övertagande och sådan samboegendom som sambon haft hand om men som tillhör den andra sambon. En sambo har inte någon generell vårdplikt beträffande sin egendom till skydd för den andra sambons rätt vid ett upphörande av sambo- förhållandet. Frågan är om det behövs en regel som skyddar den andra sambon mot illojala beteenden före en upplösning av samboförhållandet. Genom en vederlagsregel skulle man kunna ge den andra sambon rätt till kompensation vid bodelningen för den händelse en sambo vidtagit ekonomiska dispositioner inför den förestående upplös- ningen. En sådan regel finns när det gäller makar (11 kap. 4 § äkten- skapsbalken) och skulle kunna innebära ett skydd för den svagare parten i ett samboförhållande och verka avhållande. Regeringen konstaterar emellertid att det finns skäl som talar mot att införa en vederlagsregel i den nya sambolagen. Lagens främsta syfte bör vara att i möjligaste mån bevara det gemensamma hemmet åt den sambo som bäst behöver det och att tillförsäkra samborna en lika stor andel vardera i denna egendom. Det är svårt att förena denna huvudregel om delningsrätt med en delningsrätt som avser värdet av egendom som avhänts under samboförhållandets Därtill kommer att en vederlagsregel skulle vara svår att tillämpa. Ingående utredningar skulle behöva göras för att klarlägga t.ex. hur köpeskillingen för avhänd egendom använts. Dessutom kan den andra sambon ha kompenserats på ett sådant sätt att vederlag inte skall utgå; köpeskillingen kan t.ex. ha använts för en gemensam semesterresa. Såväl principiella som praktiska skäl talar således mot att en vederlagsregel införs i sambolagen. Med hänsyn härtill och till det skydd som ges av inskränkningarna i rätten att förfoga över det gemensamma hemmet delar regeringen kommitténs uppfattning att någon sådan rätt till vederlag inte bör finnas i sambolagen. I den mån det skulle vara oskäligt att en sambo vid bodelningen skall lämna egendom till den andra sambon, kan bodelningen i stället jämkas så att den förstnämnda sambon får behålla mer av sin egendom. Regeln innebär att den sambo som har störst behållning kan få behålla mer av sin egendom än vad som annars hade varit fallit. Jämkningsregeln kan dock inte leda till att en sambo får mer av den andra sambons egendom än annars. Det har hävdats att detta skulle innebära att regeln inte i till- räcklig grad tar tillvara den svagare partens intressen. Som kommittén framhåller avser jämkningsregeln dock att korrigera den egendoms- utjämning som följer av huvudregeln om bodelning. Principiellt sett är det därför svårt att gå längre i jämkningssammanhang än att en sambo får behålla sin egendom och slipper lämna egendom till den andra sambon. En möjlighet för en sambo att med stöd av jämkningsregeln få en större del av den andra sambons samboegendom än vad han eller hon får vid en likadelning skulle därtill medföra att samboförhållandets ekonomiska rättsverkningar blev mer långtgående än äktenskapets. Mot denna bak- grund instämmer regeringen i kommitténs bedömning att jämknings- regeln inte bör ändras för den nya sambolagen. För att en sambo skall få avräkna en skuld direkt mot den delningsbara egendomen krävs antingen att denna är förenad med särskild förmånsrätt i bostaden eller bohaget eller att den på annat sätt är att hänföra till sådan egendom. I annat fall gäller att avräkning mot den delningsbara egendomen endast får ske i den mån betalning inte kan fås ur annan egendom. Skuldavräkningsreglerna avser att skydda den svagare parten utan att borgenärsintresset sätts åt sidan. Kommittén tar i sitt betänkande upp två frågor: studiemedelsskulder och skulder som är förenade med särskild förmånsrätt i delningsbar egendom men där sam- bandet mellan skuld och egendom haltar eftersom pengarna använts till annat än den egendom den är hänförlig till, t.ex. ett inteckningslån i en fastighet som använts till inköp av aktier. Frågan om studiemedelsskulder diskuterades vid införandet av äkten- skapsbalken. Det ansågs då inte vara någon lämplig lösning på problemet att införa särskilda skuldtäckningsregler för en viss typ av skulder (prop. 1986/87:1 s. 168). Som kommittén anför bör det inte heller komma i fråga att i den nya sambolagen införa sådana regler. Bodelningsresultat som med hänsyn till samboförhållandets längd men även omständig- heterna i övrigt skulle vara oskäligt bör, i enlighet med vad som anförts, liksom kunna jämkas på så sätt att den icke skuldsatte sambon får behålla mer av sin egendom än annars, varvid naturligtvis även studiemedelsskulder kan beaktas. Regeringen delar kommitténs bedömning också när det gäller skulder Prop. 2002/03:80 som är förenade med förmånsrätt i delningsbar egendom men där pengarna använts för annat ändamål, t.ex. för att förvärva eller förbättra annan egendom. Även om det i och för sig finns en del skäl som talar för att tillåta skuldavräkning endast om skulden verkligen är att hänföra till delningsbar egendom eller om gäldenärens övriga tillgångar inte täcker skulden, är det inte möjligt eller lämpligt att överväga en sådan ordning i detta skede av lagstiftningsprocessen. Det kan dock finnas anledning att ta upp frågan . En eventuell översyn bör då omfatta även reglerna i . 9 Den s.k. lilla basbeloppsregeln Regeringens förslag: Den regel som garanterar en efterlevande sambo att som sin andel vid bodelningen få ut så mycket att det motsvarar två prisbasbelopp (den s.k. lilla basbeloppsregeln) är inte tillämplig om en sambo avlider efter det att samboförhållandet upphört men innan bodelning ägt rum. (18 §) Kommitténs förslag och bedömning stämmer överens med rege- ringens (se betänkandet s. 234 f.). Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget och bedömningen utan invändning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I sambolagen garan- teras en efterlevande sambo att som sin andel vid bodelningen få ut så mycket att det motsvarar två gånger det vid tiden för dödsfallet gällande prisbasbeloppet. Det är oklart om denna s.k. lilla basbeloppsregel är tillämplig när en sambo avlider efter det att samboförhållandet har upp- hört men innan bodelning har ägt rum. Enligt regeringens mening är det inte rimligt att en sambo genom ett dödsfall som inträffar efter det att samboförhållandet upphört får en rätt i den avlidnes dödsbo som inte fanns före dödsfallet. Inte heller är det tillfredsställande att valet av rättsregel blir beroende av det slumpartade förhållandet att bodelning ännu inte förrättats vid dödsfallet. Som kommittén påpekar bör den lilla basbeloppsregeln inte gälla i dessa fall. Detta bör tydligt framgå av den nya lagen. 10 Sambor av samma kön Regeringens förslag: De rättsliga skillnaderna mellan heterosexuella sambor och homosexuella sambor tas bort. När det i en lag eller annan författning talas om sambor eller personer som bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden eller används liknande uttryck, avses därmed också sambor av samma kön. Frågan om assisterad befrukt- ning vid allmänt sjukhus för lesbiska sambor bereds dock som tidigare bestämts särskilt. Kommitténs förslag stämmer överens med regeringens (se betänkan- det s. 263 f.). Remissinstanserna instämmer i förslaget eller lämnar det utan invänd- ning. Skälen för regeringens förslag: Kommitténs genomgång av lagar och förordningar där begreppet sambo förekommer visar att det i vissa av- seenden finns rättsliga skillnader mellan sambor av samma kön och sambor av motsatt kön (se betänkandet s. 391 f.). En skillnad gäller möjligheten till assisterad befruktning. Registrerade partner och homosexuella sambor kan numera utses att som särskilt förordnade vårdnadshavare gemensamt utöva vårdnaden om ett barn (prop. 2001/02:123, bet. 2001/02:LU27). Det har därvid uttalats att en möjlighet till assisterad befruktning på allmänt sjukhus för lesbiska par inte bör införas innan slutlig ställning har tagits till frågan om hur det rättsliga föräldraskapet för barnet då skall regleras. Den frågan är föremål för överväganden inom . I övrigt kan konstateras att registrerade partner i princip likställs med makar när det gäller samlevnadens rättsverkningar. Likställdhet bör gälla även mellan homosexuella sambor och heterosexuella sambor. De rättsliga skillnaderna mellan dem bör alltså nu tas bort i alla avseenden utom när det gäller assisterad befruktning. Det gäller t.ex. förmåner och bidrag från det allmänna såsom ersättning för närståendevård och bidrag för teckenspråksutbildning för vissa föräldrar. Det gäller också jävsbe- stämmelser eller jävslikande bestämmelser (se t.ex. 10 kap. 5 § försäkringsrörelselagen [1982:713] och 7 § lagen [1986:436] om närings- förbud). Frågan är hur detta bör åstadkommas lagtekniskt enklast och tydligast. Som redan sagts har den nuvarande tekniken med en särskild lag för homosexuella sambor uppenbara brister, och den särskilda lagen bör upphävas. Likställigheten mellan sambor av samma kön och sambor av olika kön bör i stället i princip åstadkommas direkt i de lagar och andra författningar som berörs. Det är dock onödigt att i alla dessa författningar nu ta in en hänvisning till den nya och allmänt tillämpliga definitionen i den nya sambolagen, som alltså omfattar såväl sambor av samma kön som sambor av olika kön. Med den nya allmänna definitionen i sambolagen får det anses tillräckligt klart att begreppet sambor i fortsättningen omfattar båda grupperna av sambor, låt vara att det tidi- gare ansetts omfatta endast sambor av olika kön. I en del författningar används andra begrepp än sambor för att ange att fråga är om sambor av olika kön. Uttryck som ofta används är bor tillsammans under äkten- skapsliknande förhållanden (t.ex. 3 kap. 7 § ) och samman- bor under förhållanden som liknar makars (t.ex. 16 § lagen [1997:238] om arbetslöshetsförsäkring). I lagrådsremissen gjordes den bedömningen att det i den nya sambolagen bör klargöras att dessa och liknande uttryck i en lag eller annan författning i fortsättningen omfattar även sambor av samma kön i stället för att man i alla berörda författningar tar in en hänvisning till den nya sambolagens definition av sambor. Lagrådet har ansett att detta är en olämplig lagstiftningsmetod och förordat att ändringen inte görs i denna form utan genom att en ändring görs i var och en av författningarna. Regeringen kan instämma i att metoden inte är den bästa men anser att den ändå har vissa fördelar. värdefullt att föra in en regel i sambolagen som sålunda allmänt ger Prop. 2002/03:80 uttryck för likställdheten mellan heterosexuella och homosexuella sambor, inte minst eftersom den kommer att gälla inte bara annan lagstiftning men också förordningar och myndighetsföreskrifter. Några egentliga tillämpningsproblem kan knappast antas uppkomma med metoden. Att i ett sammanhang ändra alla de enskilda författningar som berörs är ett omfattande arbete som skulle fördröja ikraftträdandet. Regeringen har således stannat för att inte nu ändra dessa författningar. Detta får i stället göras successivt och i vart fall så snart en annan ändring görs i författningen i fråga. Regeringens bedömning: Kretsen av bostadsbidragsberättigade bör inte utvidgas till att omfatta alla personer som bor tillsammans och har Regeringens förslag: Lagen om bostadsbidrag görs könsneutral och det klargörs att lagen är tillämplig på sambor. Kommitténs bedömning och förslag stämmer i sak överens med regeringens (se betänkandet s. 325 f.). Remissinstanserna instämmer i kommitténs bedömning och förslag eller lämnar dem utan invändning. Skälen för regeringens bedömning och förslag: har på förslag av uttalat att kretsen av bostadsbidragsberättigade bör utvidgas till att omfatta personer som bor tillsammans och har hushållsgemenskap oavsett samlevnadsform (se bl.a. 1995/96:BoU11, rskr. 1995/96:229 samt bet. 1997/98:BoU1, rskr. 1997/98:77). Utvidgningen av kretsen bostadsbidragsberättigade till att omfatta även sambor av samma kön var avsedd som en över- gångslösning i avvaktan på överväganden. Ett grundläggande skäl till att makar och sambor skall ansöka om bostadsbidrag gemensamt är att det i dessa hushåll finns en utbredd För att en gemensam ansökan för andra samman- boende över huvud taget skall vara motiverad bör hushållsgemenskapen innefatta ett större ekonomiskt samarbete än enbart samarbete kring Den intervjuundersökning som kommittén låtit göra tyder på att det för en stor del av övriga personer som bor i samma bostad är fråga om ett provisoriskt boende och att någon annan ekonomisk gemenskap än bostadskostnaden inte finns. skulle det vara förenat med bevissvårigheter att avgöra om en tillräckligt väl utvecklad hushållsgemenskap föreligger. Kommittén anser att det saknas bärande skäl att utvidga kretsen sammanboende som skall ansöka om bostadsbidrag gemensamt. Remissinstanserna delar den bedöm- Även regeringen anser att övervägande skäl talar för att kretsen bostadsbidragsberättigade inte bör utvidgas. En annan ändring bör dock göras i lagen om bostadsbidrag. lagen likställs en man och en kvinna med gifta personer om de lever tillsammans utan att vara gifta och har eller har haft gemensamt barn eller är folkbokförda på samma adress (3 §). Vad som i lagen sägs om Prop. 2002/03:80 man och kvinna gäller även två personer av samma kön som lever tillsammans (se lagen om homosexuella sambor). När nu lagen om homosexuella sambor föreslås upphävd bör lagen om bostadsbidrag göras könsneutral. Som Lagrådet har påpekat bör bestämmelsen också förtydligas. 12 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Den nya sambolagen och de föreslagna lag- ändringarna träder i kraft , då lagar om sambors gemensamma hem och om homosexuella sambor upphör att gälla. Har ett samboförhållande upphört före ikraftträdandet, tillämpas äldre bestämmelser. Kommitténs förslag: Även kommittén har föreslagit att äldre bestäm- melser skall gälla om ett samboförhållande upphört före ikraftträdandet (se betänkandet s. 334). Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan invänd- ning. Skälen för regeringens förslag: Den nya sambolagen bör träda i kraft . Med beaktande av den tid som kommer att förflyta innan kan fatta beslut i lagstiftningsärendet är en lämplig tidpunkt . Principen bör vara att den nya sambolagen skall bli tillämplig omedel- bart vid ikraftträdandet. Den nya sambolagen bör dock inte tillämpas när samboförhållandet upphört före ikraftträdandet. Upphör samboförhållan- det efter ikraftträdandet, bör däremot den nya sambolagen tillämpas även om samboförhållandet har inletts före ikraftträdandet. 13 Kostnadseffekter och information Den föreslagna nya sambolagen undanröjer omotiverade skillnader mellan homosexuella sambor och heterosexuella sambor. att sambor av samma kön kommer att bli berättigade till vissa förmåner och bidrag från det allmänna som de inte har fått. bidrag och förmåner i särskilda situationer såsom ersättning för när- ståendevård och bidrag för teckenspråksutbildning för vissa föräldrar. Kostnaderna för detta bedöms vara försumbara och skall finansieras inom befintliga ramar. I övrigt bedöms förslagen inte leda till några ökade kostnader för det allmänna. Det är angeläget att information lämnas om den nya sambolagen och om de ändringar som föreslås vad gäller homosexuella sambor. central roll när det gäller spridning av information spelar skolorna och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO). De nödvändiga informationsinsatserna skall finansieras inom Även kommer att ta fram information till allmänheten om den nya sambolagen och de ändringar Prop. 2002/03:80 reformen innebär för sambor av samma kön. Den nya sambolagen motsvarar i huvudsak sambolag. Det gäller bl.a. definitionen av sambors gemensamma bostad och bohag, de grundläggande reglerna om bodelning, rätten till övertagande av bostad i vissa fall och inskränkningarna i rätten att förfoga över gemensam bostad och bohag. För en mer utförlig kommentar till de oförändrade bestäm- melserna hänvisas till SOU 1981:85, prop. 1986/87:1 och bet. 1986/87:LU18. Vad som avses med sambor 1 § Med sambor avses två personer som stadigvarande bor tillsammans i ett parförhållande och har gemensamt hushåll. När det i en lag eller annan författning talas om sambor eller personer som bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden eller används liknande uttryck, avses därmed sambor enligt första stycket. Bestämmelserna i 1 kap. 6 och 8 §§ samt lagen (1984:1140) om insemination och lagen (1988:711) om befruktning utanför kroppen gäller endast sambor av olika kön. Denna lag gäller endast sådana samboförhållanden där ingen av samborna är gift. Lagen gäller sambornas gemensamma bostad och bohag. Av lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap följer att vad som i denna lag sägs om äktenskap gäller också registrerat partnerskap. (Jfr 1 § i SOU 1999:104.) Paragrafen innehåller allmänna bestämmelser om sambor och anger sambolagens tillämpningsområde. Övervägandena finns i avsnitt 5 och 10. I första stycket anges vad som avses med begreppet sambor. Defini- tionen omfattar sambor av såväl motsatt som samma kön och innehåller inget krav på att samborna skall vara ogifta. I sak motsvarar definitionen annars den lag, men lagtexten anger nu tydligare förutsätt- ningarna för att ett samboförhållande skall anses föreligga. En självklar förutsättning, som inte ansetts behöva anges uttryckligen, är att parterna inte är makar och alltså följer den äktenskapsrättsliga regleringen. Den första förutsättningen för ett samboförhållande är att personerna stadigvarande bor tillsammans. Ordet stadigvarande ger uttryck för att sammanboendet skall ha en viss varaktighet eller i vart fall vara tänkt att ha det. Fråga skall vara om en inte alltför kort förbindelse. Mer eller mindre tillfälliga förbindelser kan normalt inte anses utgöra ett sambo- förhållande. Kan det visas att parternas gemensamma uttryckliga vilja är att deras förhållande skall betraktas som ett samboförhållande, torde detta dock i allmänhet böra vara utslagsgivande oavsett den faktiska varaktigheten av förhållandet när frågan föreligger för prövning. Om ett par bor tillsammans och har gemensamma barn, kan man regel- mässigt utgå från att ett samboförhållande föreligger. I annat fall bör gemensam folkbokföringsadress kunna tyda på att parterna har gemen- sam bostad och att deras samlevnad inte är endast tillfällig. Även om gemensam folkbokföringsadress som regel är en omständig- het som talar för att parterna har en gemensam bostad och att deras samlevnad inte är endast tillfällig, kan naturligtvis andra omständigheter finnas i det enskilda fallet som talar mot det.