prop · GQ0340 · 2003-01-16 00:00:00 — Regeringenavser att utse () respektiveAffärsverket () att fullgöra dessa uppgifter.4.3 Certifikatberättigande elproduktion4.3.1 HuvudprinciperRegeringens förslag: Innehavare av en anläggning där el produceras medanvändande av vindkraft, solenergi, vågenergi, geotermisk energi, biobränslensamt viss vattenkraft skall vara berättigad att bli tilldelad elcertifikat.Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, får meddelaföreskrifter om vilka krav som skall ställas på biobränslen för att produktionen av el skall berättiga till elcertifikat.Regeringens bedömning: Några ytterligare miljökrav än de som redan finns i annan lagstiftning bör inte införas för den certifikatberättigande elproduktionen.Elcertifikatutredningens förslag och bedömning: Överensstämmer med regeringensförslag och bedömning.Remissinstanserna: föreslår att certifikatsystemet ävenskall ta hänsyn till andra miljökvalitetsmål än klimatmålet. Statskontoret ochRRV påtalar svårigheten i att bedöma vad som inte är kommersiellt självbärandeelproduktion. anser att utgångspunkten, att kommersielltlönsam teknik inte skall ha stöd genom certifikatsystemet, inte till fullo harbeaktats i utredningen. Myndigheten föreslår bl.a. att vissa anläggningar endast bör godkännas . Myndigheten menar vidare att förbränning i industrins sodapannor inte bör ingå i systemet, så länge den inte leder tillenergitillskott. Även ha påtalat möjligheten att begränsa hurlänge en anläggning skall vara certifikatsberättigad. LRF anser att det ärviktigt att de miljömässiga kraven på biobränsle från skog och skogsindustriinte bör göras så krångliga och svåra att tillämpa, att de fördyrar sådantbränsle jämfört med returbränsle. anser att kraven påreturbränsle måste vara så höga, att spridningen av tungmetaller och t.ex.dioxiner inte ökar till följd av orena bränslen. Elbruk anser att systemet ärgeneröst mot viss bio- och vattenkraft, som enligt Elbruk ofta redan ärkommersiellt lönsam. och /SRF är tveksammatill att biobränslebaserad kraftvärme över 20 MW skall stödjas.Skogsindustrierna påtalar att om möjligheterna i skogsindustrierna skall kunnautnyttjas fullt ut, är det nödvändigt att branschens alla biobränslen berättigar till certifikat. bör ingå i definitionen av biobränsle anser SVEBIO,och förslag och bedömning: Överensstämmer med regeringensförslag och bedömning.Remissinstanserna: anser att torv i princip skall berättigatill elcertifikat, men att ställningstagande bör avvaktas innan ställning tas i frågan. anser att torv skallvara certifikatberättigande. och Skogsindustrierna anser att enminimigräns för andelen biobränslen inte skall införas.Skälen för regeringens förslag och bedömning: Syftet med elcertifikatssystemetär att främja den produktion av el som sker med användning av förnybaraenergikällor. Den första fråga som måste besvaras är således vilka energikällorsom skall anses vara förnybara och som därmed bör omfattas av systemet.Elproduktion med förnybara energikällorNär det gäller avgränsningen av vilken elproduktion som skall omfattas avelcertifikatssystemet, skall och rådets direktiv (2001/77/EG) om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el vara vägledande. I dess andra artikel ges en definition av el som ärproducerad med förnybara energikällor, nämligen elektricitet som är producerad i kraftverk där enbart förnybara energikällor används. Den andel avelektriciteten som produceras med förnybara energikällor i kraftverk som ävenanvänder andra energikällor skall också, enligt direktivet, omfattas avbegreppet. I direktivets definition av förnybara energikällor ingår vindkraft,solenergi, geotermisk energi, vattenkraft, vågenergi och biobränslen, som äricke-fossila energikällor.MiljökravEtt självklart villkor för att elproduktionen skall omfattas avelcertifikatssystemet är att produktionsanläggningen uppfyller svenska miljökrav med tillståndsförfarande, miljöprövning, individuellt fastställdaemissionsvillkor och kontrollprogram och - i förekommande fall - gällandeEG-direktiv. Det finns inte anledning att i lagen om elcertifikat införaytterligare miljökrav, utöver de som följer av det regelverk som i övrigt gäller vid elproduktion.Det är viktigt att många producenter och olika förnybara energislag gesmöjlighet att omfattas av systemet. Därmed ökas volymen och likviditeten påmarknaden för elcertifikat blir hög. Dessa omständigheter har bidragit till attbiobränsleanläggningar, men även att all ny vattenkraft skall omfattas avsystemet, även om den nya, storskaliga vattenkraftens betydelse i sammanhangetinte skall överskattas, med hänsyn till den omfattande tillståndsprövning somkrävs för att nya vattenkraftverk skall få byggas. Vid nybyggnation avvattenkraft ställs krav på en hög ambitionsnivå avseende miljökonsekvenser.Regeringen vill även erinra om propositionen Svenska miljömål (prop.2000/01:30), där det framhålls att det är av vikt att utbyggnad av vattenkraftinte tillåts skada värdefulla vattendrag. I propositionen anförs vidare attutbyggnad av vattenkraft, och andra intrång i vattendrag som i huvudsak äropåverkade, inte bör ske.Kommersiellt självbärandeVid gränsdragningen av vilken elproduktion som skall omfattas avelcertifikatssystemet bör två utgångspunkter sammanvägas och vara avgörande.Såsom angivits ovan skall elcertifikatssystemet omfatta sådan elproduktion somsker med användning av förnybara energikällor. Därtill bör hänsyn tas till omelproduktionen är kommersiellt självbärande, eller om det finns ett stödbehov.En utgångspunkt vid utformningen av det nya systemet är att detta skall ersättanuvarande stödformer. De anläggningar för produktion av förnybar el som förnärvarande är i drift kan delas in i tre kategorier. Anläggningar utaninvesterings- eller driftstöd, anläggningar med enbart investeringsstöd ochanläggningar med såväl investerings- som driftstöd.BiobränslenNär det gäller el som produceras i biobränslebaserade kraftvärmeanläggningar,som uppförts med investeringsstöd, och i industrins mottrycksanläggningar har de senaste årens låga elpriser inneburit att sådan elproduktion varit lägre än vad som är möjligt. Vid ett högre elpris hade sannolikt tiden för utnyttjande, ochdärmed elproduktionen, varit mer omfattande. Vidare har investeringsstödetförknippats med villkoret att anläggningen drivs med biobränslen under enfemårsperiod. För att den tillgängliga kapaciteten skall utnyttjas fullt ut, och för att ett byte till fossila bränslen inte skall ske efter femårsperiodensutgång, bör även dessa anläggningar omfattas av certifikatsystemet.Energimyndigheten har lämnat förslag till om vilkaavgränsningar som bör gälla för att innehavaren av en biobränslebaseradanläggning skall tilldelas elcertifikat. bedömning innebäratt de regler som gäller beträffande investeringsstöd tillbiobränslebaserade kraftvärmeanläggningar även fortsättningsvis skall tillämpasoch vidareutvecklas. Genom denna anslutning till nuvarande regler underlättasövergången till certifikatsystemet.Frågan om vilka krav som skall ställas på de biobränslen som skall berättigaproduktionsanläggningens innehavare att bli tilldelad elcertifikat föranlederdetaljerade och tekniskt komplicerade föreskrifter. Synen på vilka biobränslensom är godtagbara i detta sammanhang kan även förändras över tiden. Regeringeneller, efter regeringens bemyndigande, , bör därför få meddelasådana föreskrifter.Vid framtagandet av sådana föreskrifter bör följande principer gälla.Grundprincipen är att all elproduktion med användning av biomassa skall varacertifikatberättigande. Regeringen avser att föreslå åtgärderför den framtida inriktningen för avfallspolitiken. I det sammanhanget äravfallsförbränningens roll i avfallshanteringen av central betydelse.Regeringens kommande förslag om inriktning för avfallspolitiken bör därför ligga till grund för bedömningen av om elproduktion med vissa avfallsfraktioner skall vara certifikatberättigande eller ej.Europaparlamentets och rådets direktiv (2001/77/EG) av omfrämjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el (EGT L283 (27.10.2001, s. 33-44, Celex 32001L0077)) definierar biomassa somden biologiskt nedbrytbara fraktionen av produkter, avfall och rester frånjordbruk, skogsbruk och närstående industrier samt den biologiskt nedbrytbarafraktionen av industriavfall och biologiskt avfall. Bokstavligt talat innebärdetta att en biologiskt nedbrytbar plast tillverkad av olja skulle kunna räknassom förnybar, som t.ex. lignin, ett ämne som förekommer i växternascellväggar, som kan vara svårnedbrytbart, åtminstone delvis skulle kunna hamnautanför definitionen. Regeringens bedömning är emellertid att enbart den energisom utvinns ur material med biologiskt ursprung bör räknas somcertifikatberättigande, förnybar bioenergi. Därmed skulle t.ex. lignin omfattasav certifikatsystemet, men inte material med fossilt ursprung. Den som använderen blandning av material med biologiskt och fossilt ursprung vid produktion avel skall enbart kunna tillgodoräkna sig certifikat för den del av elproduktionen som motsvarar det biologiska materialets andel av tillfört bränsle, räknat somvärmevärde. Om på detta sätt endast en del av elproduktionen i en anläggningberättigar till elcertifikat, skall innehavaren särskilt beräkna och rapporterasådan elproduktion. Hur detta skall gå till bör regleras i särskildaföreskrifter. Som framgår av avsnitt 4.4.2 om timmätning och rapporteringföreslår regeringen att detta skall ske enligt de närmare föreskrifter sommeddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, . Ett par remissinstanser har framfört att elproduktion som sker med användningav torv bör vara certifikatberättigande. Utgångspunkten för regeringens kommande bedömning blir härvidlag bl.a. och rådets direktiv(2001/77/EG) om främjande av el producerad från förnybara energikällor ochTorvutredningens slutbetänkande (SOU 2002:100) och dess remissbehandling.Ett par remissinstanser har påtalat svårigheten i att bedöma vad som inte ärkommersiellt självbärande elproduktion. Genom den föreslagna avgränsningen avcertifikatberättigande elproduktion och genom de begränsningar beträffandevattenkraften som föreslås i avsnitt 4.3.2 har hänsyn redan tagits till vilkaanläggningar som inte är kommersiellt självbärande och vilka produktionsökningar som får anses vara beroende av det stöd som elcertifikaten kan ge. prövar en ansökan om godkännande av en anläggning, skallmyndigheten - enligt huvudregeln - alltså inte göra någon prövning av huruvidaanläggningens innehavare har ett ekonomiskt behov av att tilldelas elcertifikat.4.3.2 Begränsningar rörande vattenkraftenRegeringens förslag: Innehavaren av en anläggning där el produceras medanvändning av vattenkraft skall vara berättigad att bli tilldelad elcertifikatom produktionen sker i- en anläggning som är i drift vid utgången av och som har eninstallerad effekt som inte är högre än 1 500 kW,- en anläggning som har tagits ur drift före och som däreftertagits i drift efter utgången av 2002, eller- en anläggning som tagits i drift första gången efter utgången av 2002.Om produktionskapaciteten efter lagens ikraftträdande ökats i en anläggning somvar i drift vid utgången av skall den ökade produktionen av elberättiga innehavaren att bli tilldelad elcertifikat, enligt de föreskrifter som meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,Energimyndigheten.Om flera småskaliga anläggningar finns i närheten av varandra och gemensamtmatar in el på ledningsnätet, skall de anses som separata anläggningar vidtillämpningen av denna lag.Elcertifikatutredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringensförslag.Remissinstanserna: påpekar att en effekthöjning ivattenkraftverk normalt inte innebär en proportionellt lika stor ökning ielproduktion. SERO och SERO/SRF påtalar att all vattenkraft upp till 10 MW börvara certifikatberättigande. , ,och Älvräddarnas anser att ny vattenkraftinte skall ingå i systemet. SVL anser att vattenkraft som inte har stödinte skall ingå i certifikatsystemet. i anser attsmåskalig vattenkraft inte skall ingå i systemet, eftersom den inte är effektivvare sig företagsekonomiskt eller samhällsekonomiskt. anser attbefintlig vattenkraft inte skall ingå. Dock skall effekthöjningar elleridrifttagande av befintliga anläggningar ingå.Departementspromemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringensförslag.Remissinstanserna: Sportfiskarna och anser att vattenkraft inte skall ingå i certifikatsystemet.Skälen för regeringens förslag: Såsom angivits i avsnitt 4.3.1 skallelcertifikatssystemet omfatta sådan elproduktion som sker med användning avförnybara energikällor. Därtill bör hänsyn tas till om elproduktionen ärkommersiellt självbärande och om det finns ett stödbehov.Den befintliga, storskaliga vattenkraften uppbär varken investerings- ellerdriftstöd och kan därför inte heller anses vara i behov av det ekonomiska stödsom elcertifikaten ger. Den storskaliga vattenkraft som, utan att tidigaretagits ur drift, är i drift vid den föreslagna lagens ikraftträdande skallsåledes inte omfattas av elcertifikatssystemet.De anläggningar som uppbär driftstöd kan inte anses kommersielltsjälvbärande och skall därför erhålla det ekonomiska stöd som elcertifikatenger. Till denna kategori hör bl.a. den småskaliga vattenkraften, dvs.anläggningar som kan leverera en effekt om högst 1 500 kW. Småskalig vattenkraft uppbär även investeringsstöd och det särskilda stödet till småskaligelproduktion, och föreslås därför omfattas av certifikatsystemet.Vattenkraftsanläggningar som har tagits ur drift före haruppenbarligen inte varit kommersiellt självbärande och skall, om de åter tas idrift efter utgången av 2002, omfattas av certifikatsystemet. Ett tagande idrift bör i detta sammanhang innebära att elproduktionen återupptas ianläggningen på ett normalt sätt och det har i dessa situationer ingen betydelse vilken installerad effekt anläggningen har.Vattenkraftanläggningar som tas i drift efter utgången av 2002 får anses vara i behov av det stöd som elcertifikaten ger och inte heller ifråga om dessa, bör någon effektgräns sättas.Om produktionskapaciteten efter lagens ikraftträdande ökats i envattenkraftsanläggning, bör en sådan ökning anses vara beroende av detekonomiska stöd som elcertifikaten ger och den ökade produktionen av el bördärför berättiga innehavaren att bli tilldelad elcertifikat. Således börsmåskaliga anläggningar, som är berättigade att få elcertifikat för hela sinproduktion, och som ökar sin produktionskapacitet efter lagens ikraftträdande,berättigas att tilldelas elcertifikat även för den ökade produktionen. Omproduktionskapaciteten ökats i en storskalig anläggning innebär även detta etttillskott till produktionen av förnybar el. Eftersom innehavare av storskaligaanläggningar, som - utan att tidigare varit tagna ur drift - är i drift vidlagens ikraftträdande, inte är berättigade att tilldelas elcertifikat, innebären ökning av produktionskapaciteten i dessa fall att de skall tilldelaselcertifikat motsvarande den ökade produktionen.En ökning av produktionen bör i dessa situationer innebära en ökning av antaletkWh som en anläggning producerar . Med hänsyn till att produktionen ivattenkraftanläggningar kan variera kraftigt år , men även ,kan man i detta sammanhang inte utgå från något normalår, som den ökadeproduktionen skall jämföras med. Man får i stället bestämma andra relevantajämförelsepunkter och utifrån dessa beräkna den ökade produktionen. Därtill börvissa krav ställas på de produktionshöjande åtgärder som innehavaren företagitoch hur dessa skall verifieras. Närmare föreskrifter i dessa avseenden bör fåmeddelas av regeringen, eller, efter regeringens bemyndigande,Energimyndigheten.Små vattenkraftanläggningar, som var och en kan leverera en effekt om högst 1500 kW och som är belägna i närheten av varandra kan gemensamt mata in el påledningsnätet. Den sammanlagda effekt som de levererar skulle innebära att deinte omfattas av certifikatsystemet. En sådan ordning är inte önskvärd. De skall således anses som separata anläggningar vid bedömningen av om de skallberättiga till elcertifikat.4.4 Mätning och rapportering4.4.1 Allmänna utgångspunkterRegeringens bedömning: Flertalet av de anläggningar som producerar el medanvändning av förnybara energikällor torde vara direkt anslutna tillkoncessionspliktiga elnät och tillämpa timmätning av produktionen.Rapporteringen till sker dock i samlad form. Det behövs reglerför att kunna härleda från vilken produktionsanläggning elektriciteten kommeroch för att tilldelningen av elcertifikat skall kunna ske löpande.Elcertifikatutredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning.Remissinstanserna: har bedömt att det nuvarande systemet medelektronisk rapportering av mätvärden mellan nätägarna och Svenska kraftnätenkelt kan utnyttjas även för rapportering av certifikatberättigandeelproduktion.Skälen för regeringens bedömning: Flertalet av de produktionsanläggningar somkommer att beröras av certifikatsystemet torde vara direkt anslutna tillkoncessionspliktiga elnät. De omfattas av en bestämmelse i 3 kap. 10 § ellagen(1997:857). Enligt dess huvudregel är den som har nätkoncession skyldig attutföra mätning av mängden överförd el och dess fördelning över tiden. Ipraktiken innebär det att mängden inmatad el mäts varje timme. Vidare stadgasatt om en elanvändare har ett säkringsabonnemang om högst , eller tarut en effekt om högst 135 kW vid lågspänning, så skall nätkoncessionshavaren istället dels preliminärt beräkna mängden överförd el och dess fördelning övertiden, dels slutligt mäta mängden överförd el och dess fördelning över tiden,s.k. preliminär och slutlig schablonberäkning.I samband med avregleringen av elmarknaden infördestimmätningskrav på all elproduktion utom för den småskaliga produktionen under1500 kW, som elleverantörer med leveranskoncession var skyldiga att köpa. Isamband med schablonavräkningsreformen upphördeleveranskoncessionssystemet och därmed upphörde också mottagningsplikten för den småskaliga produktionen. Därigenom försvann även undantaget fråntimmätningskravet för denna elproduktion. För att ge nätkoncessionshavarnarimlig tid att ombesörja installation av timmätare för deproduktionsanläggningar vars produktion hade köpts avleveranskoncessionshavarna, infördes en övergångsbestämmelse, som enligtbudgetpropositionen (prop. 2001/2002:1, utg.omr. 21, bet. 2001/02:NU3,rskr. 2001/02:113) gällde till utgången av , och som innebar att denenkla mätningen hos små anläggningar fick fortsätta under denna tid.När det gäller timmätning, kan det konstateras att sådan mätning snarare ärregel än undantag . Med hänsyn till den kostnad det innebär attskaffa utrustning för timmätning av produktionen, har regeringen i propositionen Energimarknader i utveckling - bättre regler och tillsyn (prop. 2001/02:56,bet. 2001/02:NU9, rskr, 2001/02:180) föreslagit att det bör införas en möjlighet att ge de minsta produktionsanläggningarna dispens från kravet att inmatningens fördelning över tiden skall mätas. Enligt bestämmelsen, som trädde i kraft den1 , får regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, undervissa förutsättningar meddela dispens från kravet på timmätning av inmatningenfrån produktionsanläggningar som har ett säkringsabonnemang om högst , eller som kan leverera en effekt om högst 135 kW. Det har dock visat sig attdenna möjlighet till undantag från timmätningskravet ger vissa negativaeffekter. Som framgår av avsnitt 5.2 föreslår regeringen därför attdispensmöjligheten tas bort.Det åligger nätkoncessionshavaren att rapportera resultaten av mätningar ochberäkningar till , som skall ansvara för den centralaavräkningen av elproduktionen med användning av förnybara energikällor. Närmarebestämmelser om mätning och rapportering finns i förordningen (1999:716) ommätning, beräkning och rapportering av överförd el samt i och allmänna råd om mätning, beräkning och rapportering av överförd el (STEM FS 2001:3).Som framgår av avsnitt 4.4.2 föreslår regeringen att elproduktionen i samtligaproduktionsanläggningar som skall omfattas av elcertifikatssystemet skall varatimmätt. Rapporteringen av preliminära resultat till skerdagligen dagen efter mätdygnet. I rapporten kan dock inte deenskilda produktionsanläggningarna identifieras. Slutliga rapporter skickas till den femte vardagen efter mätdygnet i aggregerad form. Detinnebär att det enligt gällande bestämmelser inte är möjligt att omedelbarthärleda från vilken av flera produktionsanläggningar inmatningen skett.Vid införandet av ett system med elcertifikat bör således ett antal förändringar och kompletteringar ske av de bestämmelser som styr hanteringen av mätvärdena.Elcertifikatutredningen har förutsatt att ändringar i den nämnda förordningenoch i föreskrifter genomförs, så att rapportering frånnätkoncessionshavaren till sker på sådant sätt att det går atthärleda från vilken anläggning inmatningen skett. Regeringen avser att göra deändringar som behövs och att uppdra till att komplettera sinaföreskrifter och allmänna råd. skall bl.a. svara förtilldelningen av elcertifikat. Genom de nämnda ändringarna kommer Svenskakraftnät att löpande kunna tilldela elcertifikat för den ifrågavarandeproduktionen av förnybar el, vilket bör kunna ske i den takt avräkningen avtimvärden normalt behandlas hos myndigheten.4.4.2Timmätning och rapporteringRegeringens förslag: Innehavare av certifikatberättigande anläggningar som inteär direkt anslutna till koncessionspliktiga elnät skall, för att tilldelaselcertifikat, själva mäta och rapportera mängden producerad el till Svenskakraftnät. Elproduktionen i samtliga anläggningar som skall omfattas avelcertifikatssystemet skall mätas över tiden, genom s.k. timmätning. Om endasten del av elproduktionen i en anläggning berättigar till elcertifikat, skallinnehavaren särskilt beräkna och rapportera sådan elproduktion till Svenskakraftnät, enligt de bestämmelser som meddelas av regeringen eller, efterregeringens bemyndigande, förslag: Innebär att mätningen av elproduktionen frånde anläggningar som inte är direkt anslutna till koncessionspliktiga elnätendast skall omfatta mängden inmatad el.Remissinstanserna: anför att utredningens förslag är olämpligt. föreslår att nätägarens skyldighet att rapportera mätvärdenskall utvidgas till att omfatta all certifikatberättigande produktion, eller att all sådan produktion i vart fall skall vara timmätt, om inte dispens medgivitsför produktionsanläggningar om högst 50 kW.Departementspromemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.Remissinstanserna: har föreslagit att nätägarens skyldighet att rapportera mätvärden skall utvidgas till att omfatta all certifikatberättigande produktion. SERO anser att elproducenter som inte har timvis mätningskall ges rätt att månadsrapportera sin produktion.Skälen för regeringens förslag: Som beskrivits i avsnitt 4.4.1 kommer flertaletav de produktionsanläggningar som omfattas av elcertifikatssystemet att varadirekt anslutna till koncessionspliktiga elnät.Svenska kraftnät anser att utredningens förslag är olämpligt, med hänsyn tillatt verket i så fall måste skapa ett separat system för att ta emot de mätvärden som rapporteras direkt från producenterna och att nätägarnas ochelleverantörernas system för att kvalitetssäkra mätvärden inte kommer att kunnautnyttjas.Den kategori elproducenter som matar in el på ett icke koncessionspliktigt elnät torde i huvudsak bestå av ett litet antal industriföretag, vilka har produktion främst för den industriella verksamheten och innehavare av små vatten- ellervindkraftsanläggningar, som främst drivs för den egna jordbruksrörelsens ochfastighetens behov. En praktisk lösning är att dessa producenter avtalar med den nätkoncessionshavare till vars nät hans anläggning är ansluten, att denne skall ombesörja mätning och rapportering av elproduktionen. Detta skulle, frånSvenska kraftnäts synpunkt, i vart fall tillgodose kravet på kvalitetssäkring av mätvärdena.