prop · GQ03119 · 2003-05-28 00:00:00 — het för räddningsinsatser vid anläggningen får kommunen träffa avtal med ägaren eller nyttjanderättshavaren av anläggningen om att enheten skall ingå i kommunens organisation för räddningstjänst. räddningsinsatser är att anse som enligt denna lag också när insatserna görs inom den egna anläggningen. 16 § I varje kommun skall det finnas en räddningschef. Räddningschefen ansvarar för att räddningstjänsten är ändamålsenligt ordnad. Räddnings- chefen leder också varje räddningsinsats (räddningsledare). Räddningschefen får utse någon annan som uppfyller de behörighets- krav som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att vara räddningsledare. Berör en räddningsinsats mer än en kommuns område inom samma län och finns därmed flera räddningsledare för insatsen, skall bestämma vem av räddningsledarna som skall leda insatsen, om inte räddningsledarna själva har bestämt det. Berör räddningsinsatsen flera län, skall länsstyrelserna i motsvarande situation bestämma vem av rädd- ningsledarna som skall leda insatsen. Om ledning av omfattande rädd- ningsinsatser finns bestämmelser i 4 kap. 10 §. 4 kap. Statens ansvar och skyldigheter 1 § I fjällområden skall den myndighet som regeringen bestämmer an- svara för den räddningstjänst som innefattar att 1.efterforska och rädda den som har försvunnit under sådana omständig- heter att det kan befaras att det föreligger fara för dennes liv eller allvar- lig risk för dennes hälsa, 2.rädda den som råkat ut för en olycka eller drabbats av en sjukdom och som snabbt behöver komma under vård eller få annan hjälp. 2 § Vid flyghaverier inom Sveriges sjöterritorium och inom ekonomiska zon skall den myndighet som regeringen bestämmer ansvara för räddningstjänst. Vad som sagts gäller inte vattendrag, kanaler, hamnar och andra insjöar än , och . Myndigheten skall också ansvara för de insatser mot skador som be- hövs, när ett luftfartyg är nödställt eller när fara hotar lufttrafiken, samt ansvara för efterforskning av luftfartyg som saknas. 3 § Inom Sveriges sjöterritorium och inom ekonomiska zon skall den myndighet som regeringen bestämmer ansvara för efterforsk- ning och räddning av människor som är eller kan befaras vara i sjönöd och för sjuktransporter från fartyg. Vad som sagts gäller inte vatten- drag, kanaler, hamnar och andra insjöar än , och . Efterforskning av försvunna personer i andra fall 4 § I andra fall än som avses i 13 §§ skall den myndighet som regering- en bestämmer efterforska personer som har försvunnit under sådana om- ständigheter att det kan befaras att det föreligger fara för deras liv eller allvarlig risk för deras hälsa. 5 § Inom Sveriges sjöterritorium och inom ekonomiska zon skall den myndighet som regeringen bestämmer ansvara för räddnings- tjänst, när olja eller andra skadliga ämnen har kommit ut i vattnet eller det föreligger en överhängande fara för detta. Vad som sagts gäller inte vattendrag, kanaler, hamnar och andra insjöar än , och . vid utsläpp av radioaktiva ämnen 6 § Vid utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning i sådan omfattning att särskilda åtgärder krävs för att skydda allmänheten eller då överhängande fara för ett sådant utsläpp föreligger skall den myndighet som regeringen bestämmer ansvara för räddningstjänst. I 10 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet finns bestämmelser om skyldighet för innehavare av kärnteknisk anläggning att vidta de åt- gärder som behövs för att upprätthålla säkerheten vid anläggningen. 7 § Den som leder en räddningsinsats skall fatta beslut om när insatsen avslutas. Beslutet skall dokumenteras. När en räddningsinsats är avslutad skall den som utövat ledningen av denna, om det är möjligt, underrätta ägaren eller nyttjanderättshavaren av den egendom som berörts av rädd- ningsåtgärderna om behovet av bevakning, restvärdeskydd, sanering och återställning. Behövs bevakning med hänsyn till risken för nya olyckor men kommer bevakningen inte till stånd, får den som utövat ledningen av räddningsin- satsen utföra bevakningen på ägarens eller nyttjanderättshavarens be- kostnad. skall lämna den hjälp som behövs. 8 § Den myndighet som regeringen bestämmer skall ansvara för sane- ringen efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anlägg- ning. För sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen i andra fall än som sägs i första stycket skall den statliga myndighet ansvara, som regeringen föreskriver eller i särskilda fall beslutar. Med sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen avses sådana åtgärder som staten skall vidta för att göra det möjligt att åter använda mark, vat- ten, anläggningar och annan egendom som förorenats genom utsläpp av radioaktiva ämnen. Skyldighet för staten att vidta sådana åtgärder före- ligger endast i den utsträckning det med hänsyn till följderna av utsläp- pet, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatsen och omständighe- terna i övrigt är nödvändigt att staten ansvarar för åtgärderna. 9 § Varje statlig räddningsinsats skall ledas av en räddningsledare. ningsledaren utses av den myndighet som ansvarar för räddningstjänsten. 10 § I fråga om omfattande räddningsinsatser får regeringen föreskriva eller i ett särskilt fall besluta att en länsstyrelse eller annan statlig myn- dighet får ta över ansvaret för räddningstjänsten i en eller flera kommu- I sådant fall utses räddningsledaren av den myndighet som har tagit I fråga om sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärn- teknisk anläggning får regeringen föreskriva eller i särskilda fall besluta att en länsstyrelse skall ta över ansvaret för saneringen inom flera län eller att någon annan statlig myndighet skall ta över ansvaret inom ett eller flera län. 1 § Kommunen utövar tillsyn inom kommunen över efterlevnaden av denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. utövar tillsyn inom länet. eller, i fråga om statlig räddningstjänst, den myndighet som regeringen bestämmer utövar den centrala tillsynen. 2 § För tillsynen har tillsynsmyndigheten rätt att få tillträde till byggna- der, lokaler och andra anläggningar. att få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. får meddela de förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall efterlevas. Beslut om föreläggande eller förbud får förenas med vite. inte vidtar en åtgärd som denne är skyldig att vidta enligt tillsynsmyn- dighetens föreläggande, får myndigheten vidta åtgärden på dennes be- 3 § skall lämna den hjälp som behövs för tillsynen. 4 § Kommunen får föreskriva att en avgift skall betalas för tillsynsbesök som föranletts av bestämmelserna i 2 kap. 2 §. Särskilda skyldigheter för enskilda, kommuner och myndig- 1 § När det behövs, är var och en som under kalenderåret fyller lägst ar- ton och högst skyldig att medverka i räddningstjänst, i den mån hans eller hennes kunskaper, hälsa och kroppskrafter tillåter det. Tjänsteplikten fullgörs på anmodan av räddningsledaren. Bland dem som är tjänstepliktiga enligt första stycket och som är bo- satta i kommunen får en sådan nämnd som avses i 3 kap. 11 § ta ut lämp- liga personer för att ingå i kommunens räddningsvärn. I första hand skall frivilliga tas ut. Den som tagits ut är skyldig att delta i övning med rädd- ningsvärnet under högst . Ingrepp i annans rätt 2 § Om fara för liv, hälsa eller egendom eller för skada i miljön inte lämpligen kan hindras på något annat sätt, får räddningsledaren vid en räddningsinsats bereda sig och medverkande personal tillträde till annans fastighet, avspärra eller utrymma områden, använda, föra bort eller för- störa egendom samt göra andra ingrepp i annans rätt, i den mån ingreppet är försvarligt med hänsyn till farans beskaffenhet, den skada som vållas genom ingreppet och omständigheterna i övrigt. Sådana ingrepp får ock- så göras av en sådan nämnd som avses i 3 kap. 11 § eller, i fråga om stat- lig räddningstjänst, av den myndighet som ansvarar för räddningstjäns- Om eller annan statlig myndighet i enlighet med vad som sägs i 4 kap. 10 § första stycket har tagit över ansvaret för den kommunala räddningstjänsten, får ingrepp göras av den myndigheten i stället för av den kommunala nämnden. Vid sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen får, under de förut- sättningar som anges i första stycket eller om det är nödvändigt för att göra det möjligt att åter använda den förorenade egendomen, den myn- dighet som ansvarar för saneringen göra sådana ingrepp i annans rätt som anges i första stycket. Förbud eller föreläggande som avses i 7 kap. 5 § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg får meddelas med stöd av denna pa- ragraf bara om beslut inte kan avvaktas. 3 § skall lämna den hjälp som behövs vid ingrepp en- ligt 2 §. 4 § Den som med stöd av 2 § har beslutat om avspärrning eller utrym- ning, skall vara behjälplig med att ordna uppehälle för dem som till följd av åtgärden är i behov av det. 5 § Anordning som varaktigt behövs för räddningstjänsten får placeras på annans mark eller byggnad, om det inte medför inverkan av någon bety- delse på markens eller byggnadens användningssätt. Beslut om åtgärd enligt första stycket meddelas av en sådan nämnd som avses i 3 kap. 11 § eller, i fråga om statlig räddningstjänst, av den myndighet som ansvarar för räddningstjänsten. Dokumentation av beslut om tjänsteplikt och om ingrepp i annans rätt 6 § Den som med stöd av 1 eller 2 §§ har beslutat om tjänsteplikt eller ingrepp i annans rätt skall dokumentera beslutet. Av detta skall framgå vad som har beslutats, tidpunkten för beslutet, vem som har fattat beslu- tet, skälen för beslutet samt mot vem beslutet har fattats. Skyldighet att medverka i räddningstjänst eller sanering efter utsläpp 7 § En statlig eller myndighet är skyldig att med personal och egendom delta i en räddningsinsats på anmodan av räddningsledaren och vid sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen på anmodan av den myndighet som ansvarar för saneringen. En sådan skyldighet föreligger dock endast om myndigheten har lämpliga resurser och ett deltagande inte allvarligt hindrar myndighetens vanliga verksamhet. 8 § Myndigheter och enskilda skall på begäran av en myndighet som an- svarar för räddningstjänst eller sanering efter utsläpp av radioaktiva äm- nen lämna upplysningar om personal och egendom som kan användas i räddningstjänsten eller vid saneringen. 9 § Kommunerna är skyldiga att delta i planeringen av räddningstjänsten vid utsläpp av radioaktiva ämnen från kärntekniska anläggningar och att medverka vid övningar i sådan räddningstjänst. Kommunerna är även skyldiga att medverka i planering och övningar för sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen från kärntekniska an- 10 § Kommunerna och de statliga myndigheter som ansvarar för rädd- ningstjänst skall se till att det finns anordningar för alarmering av rädd- När ett räddningsorgan gör en räddningsinsats skall polismyndigheten underrättas om insatsen. Om effekterna av en olycka kan kräva särskilda åtgärder till skydd för befolkningen eller miljön i ett annat land än , skall det räddnings- organ som gör räddningsinsatsen underrätta berörd myndig- het i det andra landet. 1 § Om en kommun har medverkat i en annan kommuns räddningstjänst, har kommunen rätt till skälig ersättning av den andra kommunen. Om en kommun har medverkat i statlig räddningstjänst eller vid sane- ring efter utsläpp av radioaktiva ämnen eller vid övningar i sådan rädd- ningstjänst eller sådan sanering, har kommunen rätt till skälig ersättning 2 § Då utflöde i vatten av olja eller andra skadliga ämnen föranleder in- satser av har kommunen rätt till ersättning av staten för den del av räddningstjänstkostnaderna som överstiger ett av regeringen fastställt belopp. Ersättningen betalas dock endast om utflödet har skett utanför Sveriges sjöterritorium eller inom den del av sjöterrito- riet där räddningsinsatser skall göras enligt 4 kap. 5 § eller inom älv, eller . Om en kommun haft kostnader för sanering med anledning av så- dant utflöde som avses i första stycket har kommunen rätt till ersättning av staten för den del av saneringskostnaderna som överstiger ett av reger- ingen fastställt belopp. 3 § Om en räddningsinsats i har medfört be- tydande kostnader, har kommunen rätt till ersättning av staten för den del av kostnaderna som överstiger en självrisk. En förutsättning för rätt till ersättning är att kostnaderna är direkt hänförliga till räddningsinsatsen. Självrisken beräknas enligt grunder som regeringen fastställer. 4 § Den som på grund av tjänsteplikt eller frivilligt efter anmodan av räddningsledaren har medverkat i räddningstjänst enligt denna lag eller i övning i sådan tjänst har rätt till skälig ersättning för kostnader för resa och uppehälle samt för arbete och tidsspillan enligt bestämmelser som meddelas av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestäm- Denne har också rätt till ersättning för skada på kläder och andra Första stycket gäller inte den som har fått ersättning av någon annan eller på grund av tjänst eller annars genom avtal har rätt till ersättning för medverkan i räddningstjänst. 5 § I lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada m.m. finns bestämmel- ser om ersättning vid personskada till den som har medverkat i rädd- ningstjänst enligt denna lag eller i övning i sådan tjänst. 6 § Har utrustning för räddningstjänst eller sanering efter utsläpp av ra- dioaktiva ämnen tillhandahållits frivilligt eller tagits i anspråk med stöd av 6 kap. 2 §, har egendomens ägare eller nyttjanderättshavare rätt till ersättning för skada på eller försämring av egendomen, förlorad avkast- ning eller nytta av egendomen och kostnad med anledning av att egen- domen har tillhandahållits. Första stycket gäller inte den som har fått ersättning av någon annan eller som på grund av tjänst eller annars genom avtal har rätt till ersätt- ning för att tillhandahålla egendom för räddningstjänst eller för sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen. Det gäller inte heller den som har tillhandahållit egendom för räddningstjänst, om räddningsinsatsen har avsett att hindra eller begränsa skada på dennes egendom eller har för- anletts av olycka i dennes verksamhet. 7 § Om egendom tas i anspråk genom en åtgärd enligt 6 kap. 5 § är äga- ren eller nyttjanderättshavaren berättigad till ersättning för förlorad av- kastning eller nytta. 8 § Frågor om ersättning enligt 4, 6 och 7 §§ prövas i fråga om kommu- nal räddningstjänst eller övning i sådan tjänst av den eller de kommunala nämnder som enligt 3 kap. 11 § ansvarar för räddningstjänsten eller, i fråga om statlig räddningstjänst och sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen, av den myndighet som ansvarar för räddningstjänsten eller sane- Ersättningen skall betalas av kommunen eller, ifråga om statlig rädd- ningstjänst och sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen, av staten. 8 kap. Bemyndiganden, ansvar och överklagande 1 § Regeringen får i de avseenden som behandlas i denna lag meddela ytterligare föreskrifter som rör skydd för liv och hälsa, miljö samt utbild- Regeringen får överlåta åt en förvaltningsmyndighet eller en kom- mun att meddela sådana föreskrifter. Regeringen får meddela föreskrifter om förbud helt eller delvis mot eldning utomhus och liknande förebyggande åtgärder mot brand. ingen får överlåta åt en förvaltningsmyndighet eller en kommun att med- dela sådana föreskrifter. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får be- sluta om att enskilda, företag, organisationer eller andra sammanslut- ningar skall medverka vid övningar av betydelse för befolkningsskyddet eller den räddningstjänst som skall bedrivas under höjd beredskap. 3 § Till böter skall dömas den som 1.uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbud mot eldning ut- omhus som har meddelats med stöd av 1 § andra stycket, 2.uppsåtligen eller av oaktsamhet låter bli att ge upplysningar eller lämna ut handlingar enligt 3 kap. 5 §, 5 kap. 2 § eller 6 kap. 8 §, 3. uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift om förhål- lande av betydelse vid fullgörande av uppgiftsskyldighet som följer av 3 kap. 5 §, 5 kap. 2 § eller 6 kap. 8 §, 4.uppsåtligen eller av oaktsamhet inte fullgör vad som åligger honom eller henne enligt 2 kap. 1 eller 5 §§, 5.uppsåtligen eller av oaktsamhet, utan att ha giltigt skäl, låter bli att fullgöra den tjänsteplikt som han eller hon är skyldig att fullgöra enligt 6 kap. 1 §, 6.uppsåtligen hindrar eller försöker hindra en åtgärd som beslutats en- ligt 6 kap. 2 § eller annars utan giltig ursäkt åsidosätter en sådan åtgärd. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Till ansvar enligt denna lag skall inte heller dömas, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt . Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud skall inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av före- läggandet eller förbudet. 4 § Ett beslut om fullgörande av tjänsteplikt enligt 6 kap. 1 § eller om ingrepp i annans rätt enligt 6 kap. 2 § gäller även om det överklagas. Om det finns särskilda skäl får en tillsynsmyndighet bestämma att dess beslut skall gälla även om det överklagas. 5 § Ett beslut av en räddningsledare om fullgörande av tjänsteplikt enligt 6 kap. 1 § eller om ingrepp i annans rätt enligt 6 kap. 2 § får överklagas hos . I övrigt får räddningsledarens beslut enligt denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen inte överklagas. En nämnds beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos . beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. 6 § En statlig tillsynsmyndighets beslut får överklagas hos allmän för- valtningsdomstol. Detsamma gäller en statlig myndighets beslut enligt 6 kap. 2 och 5 §§ och 7 kap. Beslut av statlig myndighet enligt 7 kap. 1 § får dock inte överklagas. Om en kommun överklagar ett beslut enligt 7 kap. 2 eller 3 §§ skall vara kommunens motpart sedan handlingarna i ärendet har överlämnats till domstolen. 7 § Beslut enligt 9 kap. 4 § får inte överklagas. 8 § Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten av beslut enligt denna lag. 9 kap. Övriga bestämmelser 1 § När den totalförsvarspliktiga personal som är inskriven för civilplikt vid en organisation för räddningstjänst inkallats för tjänstgö- ring enligt 4 kap. 7 § lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt ingår även denna personal i kommunens organisation för räddningstjänst. 2 § I syfte att skydda och rädda befolkningen och civil egendom från krigets verkningar skall kommunens organisation för räddningstjänst under höjd beredskap, utöver vad som i övrigt framgår av denna lag, an- svara för 1.upptäckande, utmärkning och röjning av farliga områden, 2.indikering, sanering och andra åtgärder för skydd mot kärnvapen och kemiska stridsmedel, 3.kompletterande åtgärder som är nödvändiga för att verksamhet en- ligt denna paragraf skall kunna fullgöras. Personal inom kommunens organisation för räddningstjänst skall delta i åtgärder för första hjälp åt och transport av skadade samt för befolkningsskydd. Vad som gäller vid skall gälla även när per- sonalen inom kommunens organisation för räddningstjänst utför uppgif- ter enligt första och andra styckena. 3 § Är i krig eller krigsfara eller råder det sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att det är krig utanför gränser eller av att har varit i krig eller krigsfara, får regeringen meddela sådana föreskrifter som avviker från denna lag om det är av betydelse för totalförsvaret eller om det behövs för räddningstjänsten i övrigt eller för att sanering efter utsläpp av radioaktiva ämnen skall kunna genomföras. 4 § Under höjd beredskap får regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer besluta att personal inom kommunens organisation för räddningstjänst får tas i anspråk för uppgifter som inte rör den egna kommunen. Om personal har tagits i anspråk enligt första stycket, har kommunen rätt till ersättning av staten för skäliga kostnader. 5 § Regeringen, en kommun eller en statlig myndighet som ansvarar för räddningstjänst får i den utsträckning som följer av överenskommelser som ingått med , , eller begära bistånd från eller lämna bistånd till utländska myndigheter vid räddnings- insatser. I andra fall får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer begära eller lämna internationellt bistånd vid räddningsinsatser enligt internationella överenskommelser som ingått. 6 § Om en utländsk fysisk eller juridisk person som saknar hemvist här i landet medverkar i en räddningsinsats i på begäran av regering- en, en kommun eller en statlig myndighet enligt 5 § skall staten i stället för den utländska personen ersätta skada som uppkommer i samband med räddningsinsatsen för vilken den utländska personen annars skulle ha varit skadeståndsskyldig enligt svensk lag. Staten skall även ersätta en utländsk fysisk eller juridisk person som saknar hemvist i och som handlar för biståndsgivarens räkning för personskada och skada på utrustning eller material som används vid biståndsgivningen, om skadan uppkommit i i samband med räddningsinsatsen. 7 § Staten får kräva tillbaka ersättning som betalats enligt 6 § första stycket av den som vållat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslös- het. För den som är att anse som arbetstagare skall dock ansvaret vara begränsat på det sätt som sägs i 4 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207). Om rätt till återkrav för ersättning som har betalats för atomskada finns särskilda bestämmelser i atomansvarighetslagen (1968:45). Om utländskt bistånd har begärts av en kommun, får staten av denna kräva tillbaka vad staten har betalat enligt 6 § eller enligt åtagande i in- ternationella överenskommelser om sådant bistånd i den mån kostnaden tillsammans med kommunens egna kostnader för räddningsinsatsen inte överstiger självrisken enligt 7 kap. 3 §. 8 § Biståndspersonal från , , eller tjänstgör i samband med en räddningsinsats i i enlighet med de tjänstgö- ringsbestämmelser som gäller i det egna landet. Även fordon, rädd- ningsmateriel och annan utrustning från något av de nämnda länderna får utan särskilt tillstånd användas i samband med räddningsinsatser i enlig- het med de bestämmelser som gäller i det egna landet. Bestämmelser om immunitet och privilegier i vissa fall i samband med utländskt bistånd vid räddningsinsatser i enlighet med internationella överenskommelser finns i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. 1.Denna lag träder såvitt avser 3 kap. 10 § i kraft och i övrigt , då räddningstjänstlagen (1986:1102) skall upphöra att gälla. 2.I fråga om överklagande av beslut som meddelats före ikraftträdan- det gäller äldre bestämmelser. 3.Ett förbud eller föreläggande enligt den gamla lagen skall ses som ett förbud eller föreläggande enligt denna lag. 4.Dokumentation enligt 2 kap. 3 § skall ha upprättats och lämnats in till kommunen . Reglerna om brandsyn i rädd- ningstjänstlagen skall gälla fram till dess att dokumentationen lämnats in till kommunen, dock längst till . 5.Kommunerna skall ha antagit handlingsprogram enligt 3 kap. 3 och 8 §§. Till dess handlings- programmen har antagits skall den kommunala räddningstjänstplanen gälla. När det i 15 § atomansvarighetslagen (1968:45) hänvisas till rädd- ningstjänstlagen (1986:1102) skall hänvisningen i stället avse lagen (0000:000) om skydd mot olyckor. 2Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att det i sekretesslagen (1980:100)2 skall införas en ny paragraf, 9 kap. 29 §, av följande lydelse. 29 § Sekretess gäller hos kommuner och statliga myndigheter i verksam- het enligt lagen (0000:000) om skydd mot olyckor som avser 1.utförande av räddningsinsatser, 2.undersökningar av olyckor, eller för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs.