prop · GQ0382 · 2003-03-11 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2002/03:82 Redogörelse för verksamheten inom Organisationen för säkerhet och samarbete i () under Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för verksamheten inom () och . Högkommissarien för frågor om nationella minoriteter (HCNM)..... 4Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR) .......................................................................................... (FRJ), F. d. jugoslaviska republiken Utdrag ur protokoll ............vid regeringssammanträde () är genom sin vida medlemskrets, sin flexibla struktur och sin brett definierade syn på säkerhet en effektiv organisation i det internationella säkerhetssamarbetet. arbetar med säkerhetsfrågor i ett brett perspektiv där såväl militära frågor, mänskliga rättigheter och demokrati, samt ekonomisk och miljömässig säkerhet ingår. Tyngdpunkten inom verksamhet har förskjutits från långsiktiga förhandlingar om normbyggande och militärt förtroendeskapande, till operativ icke-militär krishantering. flexibla och kostnadseffektiva organisation gör snabba förebyggande insatser möjliga, ofta i nära samarbete med andra internationella organ. Organisationen har kapacitet att verka i olika skeden av en konflikt: förvarning, förebyggande, konflikthantering samt återuppbyggnad respektive utveckling av demokratin och rättsstaten. vill stärka EU som aktör i . vill också främja samarbetet mellan EU och organisationen inte minst avseende konfliktförebyggande och krishantering. deltog aktivt i den regionala om konfliktförebyggande i . anser att organisationen har en viktig roll att spela i uppföljningen av konferensen. Det gäller särskilt förslagen om en "lessons learned-övning" om det internationella samfundets agerande på , och ett förbättrat samarbete i fält och på högkvartersnivå mellan de internationella aktörer som är engagerade i . är en i hög grad operativ organisation. Den har fältkontor i 18 länder och den övervägande delen av budget går till konkreta fältinsatser. Fältmissionernas arbete är inriktat på att stärka respekten för mänskliga rättigheter och rättsstatens principer, bygga upp demokratiska institutioner och stödja förtroendeskapande åtgärder mellan olika befolkningsgrupper. ordförandeskap (och ) har en stark politisk roll i organisationen och kan bl.a. utnämna särskilda personliga representanter för länder eller regioner. 55 medlemsstater möts i det s.k. permanenta rådet, i och kan då ta upp situationen i olika medlemsstater. Permanenta rådet beslutar också om bl.a. fältinsatser och budget. Högkommissarie för frågor om nationella minoriteter (HCNM) fortsätter sitt arbete för att minska spänningar mellan olika etniska grupper. Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR) övervakar val och främjar demokratisk utveckling. Medierepresentanten övervakar yttrandefriheten och journalisters villkor. Den ekonomiske koordinatorn verkar för att lyfta fram de ekonomiska och miljömässiga aspekterna på säkerhet. Inom den militärpolitiska dimensionen är lätta vapen- dokument samt Uppförandekoden om politiska och militära aspekter på säkerhet av stor vikt som konfliktförebyggande instrument. En gång samlas utrikesministrar till ett möte som Skr. 2002/03:82 är organisationens näst högsta beslutande organ. ägde ministermötet rum i . hölls ministermötet i . utrikesministrar samlades för ministermöte i . Mötet präglades av samförståndsanda efter terrorattackerna i och . Terrorism var en av huvudfrågorna under mötet och en handlingsplan antogs om regionala bidrag i kampen mot terrorismen. Beslut togs om att stärka ekonomiska och miljömässiga dimension likväl som den militär-politiska dimensionen. En ny underkommitté för den ekonomiska dimensionen inrättades. Ett särskilt beslut togs om utökade insatser på polisområdet. Inom den mänskliga dimensionen antogs flera beslut om arbete mot människohandel och för ökad jämställdhet. Regionala uttalanden gjordes gällande sydöstra , , , och . Beslut fattades att blir ordförandeskap . tionde utrikesministermöte ägde rum i . Mötet präglades av diskussioner om roll i en föränderlig säkerhetsmiljö bl.a. mot bakgrund av EU- och Nato-utvidgningarna. Den politiska deklarationen lyfte fram särskilda roll som konfliktförebyggande organisation. Vid ministermötet antogs en stadga om terrorism som varit det portugisiska ordförandeskapets profilfråga. Stadgan sammanställer de principer och åtaganden som bör tillämpa för att förebygga och motverka terrorism. I texten betonas särskilt att alla åtgärder mot terrorism måste ske i enlighet med internationell rätt och med respekt för de mänskliga rättigheterna. Beslut togs om att utarbeta en strategi gällande hot mot säkerhet och stabilitet. Vidare beslutades att hålla en översynskonferens i säkerhetsfrågor. Inom den mänskliga dimensionen fattades beslut om tolerans och icke-diskriminering samt om valfrågor. Det antogs även en deklaration om människohandel i vilken gavs i uppdrag att revidera aktionsplanen i ämnet och där det fastslås att samarbetet, inte minst mellan relevanta internationella organisationer, måste stärkas och åtgärder måste ske både i ursprungs-, transit- och destinationsländer. Det beslutades också att utarbeta en ny strategi för den ekonomiska och miljömässiga dimensionen. Regionala uttalanden gjordes gällande sydöstra , , , och Nagorno- Karabach. Beslut fattades att blir ordförandeskap och . Ett starkt engagemang för rustningskontroll är en viktig del av svensk utrikes- och säkerhetspolitik. betydelse för internationella relationer och eftersträvar en alleuropeisk och fördragsfäst säkerhetsordning. Kärnan i detta utgörs av de inom antagna rustningskontrollavtalen Wiendokumentet 1999, Uppförandekoden om politiska och militära aspekter på säkerhet, dokument om små och lätta vapen, Fördraget om observationsflygningar Det forum i där de militärpolitiska frågorna i första hand behandlas är det så kallade säkerhetsforum (FSC). innehade ordförandeskapet i detta forum och lyckades då nå enighet kring ett förslag om att förlänga tiden för ordförandeskap i FSC från . vilket medfört ett flertal fördelar bl. möjligheten att föra ett mer långsiktigt ordförandeskap vilket i sin tur bidrar till ökat engagemang och beslutseffektivitet inom säkerhetsforum. Mycket av arbetet i FSC kom att präglas av uppgiften från ministermötet i , att inventera antagna militärpolitiska dokument inom och dess relevans i kampen mot terrorism. antog säkerhetsforum (FSC) dokument om lätta vapen vilket är den mest heltäckande och långtgående internationella överenskommelsen avseende lätta vapen. normer och konkreta åtgärder. Dokumentet innebär att samtliga OSSE- stater har gjort ett stort antal åtaganden bl. a. vad gäller kontroll av produktion, försäljning och innehav av lätta vapen. syftar till att öka transparensen kring handeln med lätta vapen, och att möjliggöra spårande av varje enskilt vapen. principer och åtgärder relaterade till lätta vapen avseende tidig varning, konfliktförebyggande, krishantering och säkerhetsfrämjande insatser efter utbytte medlemsstater för första gången information vad gäller: nationellt märkningssystem, kontroll av tillverkning, information om lagstiftning och praxis avseende exportpolitik, förfaringssätt och dokumentation samt kontroll av vapenhandlare och teknologi och förfaringssätt vid förstöring av lätta Detta följdes av att medlemsstater utbytte information om: rutiner och förfaringssätt för lagerförvaring och säkerhet, import och export av lätta vapen samt antalet beslagtagna och förstörda lätta vapen. De två senare uppgifterna skall lämnas på årlig basis framöver övriga uppgifter skall uppdateras om nödvändigt. underlätta implementeringen av och stärka kunskapen om detta dokument har bidragit ekonomiskt till lätta vapen-projekt inom , något som i hög grad även är konfliktförebyggande. 1999 antogs det så kallade Wiendokumentet 1999 (WD99), en Wiendokumentet innehåller militärpolitiska åtgärder som bidrar till ökat förtroende och säkerhet inom hela OSSE-området. alla OSSE-stater åtagit sig att lämna detaljerad information om sin försvarsplanering, sina stridskrafter, dessas organisation, utrustning och verifieras med hjälp av inspektioner av geografiska områden och utvärderingar av förband. totala antalet inspektioner och utvärderingar var det högsta fortsätter att verka aktivt för att förbättra genomförandet av WD99 i hela OSSE-området, och har under andra hälften 2001 samt 2002 deltagit i ett 25-tal aktiviteter för att kontrollera dess tillämpning. samt 2002 genomförde totalt fem inspektioner och sju utvärderingar samt tog emot tre inspektioner och en Vid ett antal av dessa tillfällen har utländska inspektörer verifikationsorganisationer samt i vissa fall med ett utbildningsinslag. har även deltagit som gäst vid ett flertal utländska inspektioner. Detta utbyte kommer troligen att bli ett allt mer permanent inslag i Wiendokumentsaktiviteter inom och är ett bra betyg på dokumentets förtroende- och säkerhetsskapande värde. anordnade ett förbands- och flygbasbesök i , där 38 deltagare från 25 stater deltog. uppförandekod är politiskt bindande för medlemsstater och kan ses som ett viktigt verktyg i det Den skapar ett sammanhang mellan mellanstatliga normer, mänskliga rättigheter och grundläggande OSSE- principer med betoning på militärpolitiska aspekter. Kodens kärna är den demokratiska kontrollen över de väpnade styrkorna och den militära personalens rättigheter och skyldigheter. Väpnade styrkor av alla slag försvarsmakt, säkerhets- och underrättelsetjänst, paramilitära styrkor samt polis skall stå under effektiv demokratisk kontroll samt integreras i det civila samhället. Av särskild betydelse är åtagandet att utbilda militär personal i internationell humanitär rätt. Militär personal skall vara medveten om att man är individuellt ansvarig för sina gärningar i förhållande till nationell och internationell rätt, liksom befäl är ansvariga för sina order. hölls en översynskonferens i rörande införandet av uppförandekoden och ett resultat därav var bl. a. att utreda möjligheten att i än högre grad utnyttja dokumentet i kampen mot För att stärka införandet av detta mycket viktiga normativa dokument har gett ekonomiskt stöd till projekt både på och i , med hjälp av Försvarshögskolan och Fördraget om observationsflygningar, det så kallade Open Skies- avtalet är ett juridiskt bindande rustningskontrollinstrument som ger de deltagande staterna rätt att genomföra observationsflygningar över varandras territorier och är ett värdefullt komplement till de båda andra centrala verifikationsregimerna, Wiendokumentet och . tillämpningsområde sträcker sig från i väst till i Den grundläggande tanken bakom fördraget är att öppenhet och samarbete skapar gemensam säkerhet. Öppenheten garanteras i avtalet genom rätten att flyga över alla delar av de deltagande ländernas territorium, utan undantag. Avtalet trädde i kraft då samtliga ratificerat fördraget och blev , som första nya land utöver de ursprungliga signatärerna, medlem övningsflygningar i fördragets anda och förbereder för tillfället utrustning och certifiering av ett eget svenskt Open i samverkan med Skr. 2002/03:82 andra länder. utgör en hörnsten i den europeiska konventionella rustningskontrollen och begränsar innehav samt utplacering av fem kategorier av tung krigsmateriel (s.k. TLE, ): stridsvagnar, bepansrade stridsfordon, artilleri, stridsflygplan och attackhelikoptrar. Avtalets övergripande syfte är att förhindra militära konflikter i . Detta sker genom att balansera och sänka nivåerna av konventionella vapen i . De stora säkerhetspolitiska förändringar som skett i gjorde det nödvändigt att förhandla fram ett anpassat vilket skedde i . Detta har dock inte ratificerats av alla länder då Nato anser att ännu inte uppfyller sina åtaganden från om återtagande av militär trupp och materiel från och . har dock lämnat det anpassade till duman för ratificering. Även om inte är avtalsslutande part i har avtalet betydelse för säkerhet genom de militära begränsningar och den öppenhet som avtalet föreskriver också i närområde. Det anpassade avtalet innehåller en klausul som möjliggör anslutning av nya stater, vilket kan ske först när avtalet träder i kraft, dvs. när alla medlemsländer ratificerat det. Högkommissarien för frågor om nationella minoriteter (HCNM) framstod tydligt frågan om minoriteternas situation, framför allt på och i staterna i f.d. , som det största hotet till nya konflikter inom och mellan staterna i OSSE- För att på ett så tidigt stadium som möjligt försöka förebygga denna typ av spänningar beslöt 1992 att skapa en ny institution, Högkommissarie för frågor om nationella minoriteter (High Commissioner on National Minorities, HCNM). den inrättades 1993 av den förre nederländske november utsågs den svenske ambassadören till tillträdde posten som Högkommissarie den 1 Hans kontor ligger i . två medarbetare till hans förfogande. Högkommissarien är ett unikt instrument för konfliktförebyggande. Uppgiften är att agera för att förhindra och förebygga de spänningar som kan uppstå kring en minoritetssituation, vilka senare kan utvecklas till en konflikt. dock inte att agera som ombudsman för minoriteter eller att skydda Han är i stället ett opartiskt säkerhetspolitiskt instrument som skall söka främja dialog och nationella, multietniska lösningar, integration och samförstånd. Genom att personligen besöka och samtala med centrala beslutsfattare företrädare för olika minoritetsgrupper identifierar HCNM de problem som ligger till grund för låsningar som uppstått. Han försöker i Skr. 2002/03:82 första hand aktivt främja en dialog mellan myndigheter och minoritetsgrupper för att därigenom försöka lösa problemen inom landet. För att nå en sådan dialog har HCNM bl.a. verkat för bildande av minoritetsråd och andra former av institutionaliserade samarbetsforum, där samråd kan ske mellan företrädare för myndigheter och olika minoritetsgrupper. Högkommissariens främsta verktyg är de s.k. rekommendationer som han i enlighet med sitt mandat avger till regeringar i länder där åtgärder behövs på minoritetsområdet. Rekommendationerna handlar ofta om rätt till medborgarskap, icke-diskriminering, möjligheter att använda sitt eget språk, utbildning på minoritetsspråk samt möjligheter att delta och aktivt kunna påverka det politiska livet. Dessa rekommendationer grundar sig ofta på de internationella normer, som landet i fråga har anslutit sig till. För att underlätta den praktiska tillämpningen av dessa normer har HCNM låtit genomföra tre expertstudier: "Haagrekommendationerna" om utbildningsrättigheter, "Oslorekommendationerna" om språkrättigheter samt "Lundrekommendationerna" om effektivt deltagande av minoriteter i nationella beslutsprocesser. Den senare finansierades av den . Syftet med Lundrekommendationer är att belysa alternativa möjligheter för minoritetsinflytande inom stater och därigenom bidra till att minska interetniska spänningar. Grunden till det framgångsrika sätt på vilket HCNM byggt upp sin konfliktförebyggande verksamhet är, förutom det faktum att han baserar sina rekommendationer på gemensamma normer och åtaganden, att OSSE-staterna erkände att efterlevnaden av de åtaganden man gjort är legitima angelägenheter för hela OSSE-kretsen, och inte en intern angelägenhet för staten dvs. alla länder har rätt att lägga sig i hur andra OSSE-stater hanterar dessa frågor. Ytterligare två faktorer som lett till framgång är att alla accepterat HCNM:s mandat och därmed hans rätt till inblandning, samt att van der Stoel och personligen åtnjutit starkt politiskt stöd för sitt arbete och sina rekommendationer. Högkommissarien deltog som en av företrädare vid EU:s regionala konferens om konfliktförebyggande i , som samlade såväl EU:s institutioner som andra internationella organisationer med en roll att spela på det konfliktförebyggande området i . efter HCNM:s inrättande låg fokus framförallt på minoritetssituationerna på , i OSS-området och i och . I och har Högkommissarien fortsatt följt frågan om integrering av de rysktalande minoriteterna och särskilt följt genomförandet av de respektive språklagarna. uppmärksammade HCNM bl.a. antagandet av ny vallagstiftning i . lämnade ett bidrag om till för utarbetandet av en manual för instruktörerna vid det statliga språkcentret i . Språkcentret har bl.a. till uppgift att genomföra språklagen samt att värna om det lettiska språket. Syftet med det svenska stödet är att bidra till en mer rättssäker tillämpning av relevanta lagar. besökte HCNM f.d. jugoslaviska republiken . Högkommissarien betonade sin uppgift att stödja utvecklingen av etniska gruppers identitet, och möjligheten för alla baserat på värdighet och ömsesidig respekt att integreras i ett land. Högkomissarien välkomnade antagandet i av en lag om skydd för nationella minoriteter, som han menade utgjorde ett viktigt steg för att komma bort från den typ av etniska konflikter som präglat det f.d. . HCNM hade bistått regeringen i utarbetandet av lagförslaget. HCNM har också följt situationen i . välkomnades antagandet av en ny kroatisk lag om nationella minoriteter. HCNM förklarade sin vilja att bistå implementeringen av lagen. Högkommissarien har även utvidgat sitt engagemang i och har besökt länderna i denna region. HCNM genomförde ett första besök till för att närmare bekanta sig med situationen för den uzbekiska och ryska minoriteten i landet. har HCNM även besökt , inklusive regionen som gränsar mot . En stor majoritet av befolkningen i denna region är av armenisk etnicitet och Högkommissariens arbete fokuserar på att söka verka för integrering av denna del av landet, bla genom stöd till språkutbildning Högkommissarien har engagerat sig aktivt i frågan om den ungerska lagstiftningen om etniska ungrare som bor i grannländerna, den sk Statuslagen, . Högkommissarien gjorde med anledning av denna lagstiftning ett principuttalande där han klargjorde sin ståndpunkt att den som är ansvarig för att minoriteters rättigheter tillvaratas är regeringen i det landet där de bor, och följaktligen inte det land som minoriteten har en etnisk koppling till. Med detta uttalande som grund har Högkommissarien aktivt verkat för att den ungerska regeringen skall ändra den antagna lagen i syfte att göra den förenlig med internationella normer. HCNM fortsatte sitt engagemang för situationen i och genomförde ett tredagarsbesök i landet. HCNM uppmanade till konstruktiv dialog och vädjade till alla parter att respektera rättsstatens principer och demokratiska procedurer. I talar av befolkningen statsspråket. I syfte att verka för integration i landet genomför Högkommissarien därför även ett omfattande program för att utbilda lärare till att lära ut statsspråket som andra språk. stod det danska ordförandeskapet i EU värd för en konferens om nationella minoriteter inom ramen för en utvidgad Europeisk union. HCNM uppmanade till en samstämmig tillämpning av skyddet för nationella minoriteter inom EU och i de nya medlemsländerna då frågor om minoriteters rättigheter och integration i samhället inte bara är frågor för östra , utan även för väst. Vikten av lagstiftning inom EU mot diskriminering och skyddet av minoritetsspråk betonades, liksom dessa frågors betydelse i EU:s konventsarbete. Högkommissarien har även inlett en dialog med den turkiska Skr. 2002/03:82 regeringen om landets antagna reformpaket. 4Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR) kontor för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (Office for Democratic Institutions and Human Rights, ODIHR) är organisationens största institution, med över 80 anställda, och har sitt huvudsäte i . Merparten av arbetet är inriktat på att främja förutsättningar för demokratiska val bland medlemsländer och bistå i ländernas ansträngningar att bygga upp och stärka demokratiska institutioner. ODHIR har även till uppgift att följa hur medlemsländer efterlever och genomför gjorda åtaganden inom den mänskliga dimensionen. Inom agerar ODHIR även som kontaktpunkt i frågor rörande romer och sinti, samt bedriver ett aktivt arbete för att bekämpa människohandel. och genomförde ODIHR uppemot trettio valövervakningsinsatser, merparten i sydöstra . bistod dessa genom att bidra med valövervakare till val i , och och i Bosnien och , , , , och . Inom ODIHR bedrivs det en omfattande projektverksamhet, som tilltagit. bedrev ODIHR ett åttiotal egna projekt. Dessa har en bred inriktning och speglar det övergripande mandat som ODIHR arbetar efter. Geografiskt finns det en fokusering på , , och . har lämnat särskilt stöd till projekt i , och sydöstra , vilka syftat till att övervaka och främja kvinnors rättigheter, bekämpa människohandel respektive möjliggöra för valobservatörer från länder i sydöstra att delta i valobservatörsmissioner. Varje höst hålls ett möte inom mänskliga dimension i , där ODIHR har en framträdande roll. Vid mötet stod frågor om terrorism på agendan och vikten av att respektera de mänskliga rättigheterna i kampen mot terrorism. Mötet 2002 hade ett nytt format, genom att mötets granskade implementeringen av alla medlemsländernas åtaganden inom den mänskliga dimensionen, medan den diskussion var mer framåtblickande. Två ägnades åt två särskilda teman: kriterier/normer för demokratiska val och åtgärder mot människohandel. I anslutning till temadagen om människohandel anordnade en uppskattad visning av film . Rekommendationer från detta senaste möte följdes upp vid i genom en deklaration om människohandel och beslut om normer och kriterier för demokratiska val. Vid ministermötet antogs även en deklaration om tolerans, vilken även Skr. 2002/03:82 den i högsta grad berör ODIHR:s arbete. Andra OSSE-möten, i vilka ODIHR spelat en central roll, har bland annat behandlat frågor rörande yttrandefrihet, tolerans och icke- diskriminering, främjandet av mänskliga rättigheter, fängelsereformer, kvinnovåld och närpolisverksamhet. Ett längre seminarium om rättssystemet och mänskliga rättigheter har även hållits , samt en konferens om religionsfrihet och kampen mot terrorism i , . Efter att ha lett ODIHR framgångsrikt lämnade schweizaren chefsposten . Han efterträds av österrikaren . medierepresentant är en relativt ny OSSE-institution som inrättades 1997. Medierepresentantens uppgift är att följa utvecklingen inom medierna och yttrandefrihet i hela OSSE-området och att stödja medlemsländernas arbete att utveckla dessa områden, men också att påtala när medlemsländerna bryter mot åtaganden om yttrandefrihet. Representanten för mediefrihet samarbetar med övriga institutioner och missioner för att på ett tidigt stadium upptäcka och i dialog med den berörda staten ta sig an problem relaterade till medier och yttrandefrihet. Han sammanställer också uppgifter om inskränkningar i och brott mot yttrandefrihet som begåtts i medlemsländer. och 2002 har medierepresentanten fortsatt att uppmärksamma olika former av indirekt censur (strukturell censur, censur genom våld och mord) samt frågor kring ärekränkning och förtal. Även situationen för journalister som verkar i konfliktområden har uppmärksammats. Medierepresentanten har vidare uppmärksammat konsekvenserna av terrordåden för det mandat han har att utföra. Representanten har betonat vikten av att mänskliga rättigheter, inkl yttrande- och mediefrihet, respekteras när terrorism skall bekämpas. Medierepresentanten tillkännagav en avsikt att ägna ökad uppmärksamhet åt situationen avseende mediernas frihet i . samarrangerade medierepresentanten den tredje konferensen om media i , som hölls i . Särskild uppmärksamhet har också ägnats samt , och . Även mediesituationen på , och också i delar av och , har stått i medierepresentantens fokus. Alltsedan institutionen inrättades har tysken innehaft posten som medierepresentant. Hans mandat förlängdes senast till . Medierepresentantens kontor, som har ett tiotal tjänstemän, ligger i .