prop · GQ0340 · 2003-01-16 00:00:00 — Med det sistnämndauttrycket avses, något förenklat, de kostnader som kan beräknas uppstå i denaktuella verksamheten om denna drivs på ett rationellt sätt.Den tidigare utformningen av bestämmelserna innebar i praktiken attnätinnehavarens kostnader i nätverksamheten låg till grund förskälighetsbedömningen av en nättariff. Vid bedömningen togs inte samma hänsyntill det sätt på vilket nätinnehavaren bedrev sin nätverksamhet som skall ske.I 4 kap. 9 § finns bestämmelser om skälighetsbedömningen av nättariffen påstamnätet. Dessa bestämmelser är utformade med utgångspunkt i de äldrebestämmelserna om utformningen av nättariffer. Bestämmelserna i 4 kap. 9 § bördärför modifieras så att de är kongruenta med de nya bestämmelserna omutformningen av nättariffer.5.2Undantag från kravet på mätning av inmatningens fördelning över tidenRegeringens förslag: Möjligheten att få dispens från kravet på mätning avinmatningens fördelning över tiden beträffande små produktionsanläggningarslopas.Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag.Remissinstanserna: , ,och har tillstyrkt förslaget eller lämnatdet utan erinran.Sveriges Energiföreningars har avstyrkt förslaget.Svensk Energi har avstyrkt förslaget under hänvisning till bland annat attellagen innehåller föreskrifter som gynnar innehavare av småproduktionsanläggningar på andra nätkunders bekostnad, vilket snedvriderkonkurrensen.Skälen för regeringens förslag: I 3 kap. 10 § ellagen (1997:857) föreskrivs atten nätkoncessionshavare är skyldig att utföra mätning av dels den mängd el somöverförs på nätkoncessionshavarens nät, dels den överförda mängdens fördelningöver tiden. Med det sistnämnda avses att mängden överförd el skall mätas medvissa tidsintervall.I samma paragraf bemyndigas regeringen att meddela närmare föreskrifter om hurmätningen skall gå till. Med stöd av detta bemyndigande har regeringen meddelatsådana föreskrifter i förordningen (1999:716) om mätning, beräkning ochrapportering av överförd el. I dessa föreskrifter anges var mätning av överfördel skall ske på ett elnät. Bland annat skall mätning ske i inmatningspunkter,dvs. de punkter på ett elnät där el från en produktionsanläggning matas in pånätet. Vad gäller mätning av den inmatade elens fördelning över tiden anges attmätning av inmatad el skall ske varje timme.I regeringens proposition (prop. 2001/02:56) Energimarknader i utveckling -bättre regler och tillsyn föreslog regeringen att det i ellagen skulle införasen möjlighet för nätkoncessionshavare att, under vissa förutsättningar, i detenskilda fallet få undantag från kravet på mätning av den inmatade elensfördelning över tiden. Förslaget godkändes av (bet. 2001/02:NU9),varefter den föreslagna regleringen trädde i kraft den 1 januari 2003.Möjligheten till undantag är utformad på följande sätt.Endast nätkoncessionshavare får ansöka om undantag. Ett undantag får bara avsemätningen i inmatningspunkter där el från små produktionsanläggningar matas inpå elnätet. I praktiken sker inmatning av el från små produktionsanläggningarbara på lokalnät. Sådana nät används med stöd av nätkoncession för område. Somsmå anses de produktionsanläggningar som har ett säkringsabonnemang om högst eller som kan leverera en effekt om högst 135 kW vid lågspänning. Omundantag beviljas måste det avse samtliga sådana inmatningspunkter inomkoncessionsområdet. Ärenden om undantag prövas av svenska kraftnät.Skälen till att denna möjlighet till undantag har införts är följande.En elmätare som bara mäter mängden inmatad el är av enkel konstruktion ochdärför ganska billig. En elmätare som därutöver mäter inmatningens fördelningöver tiden är mer komplicerad och därför dyrare både vad gäller installation och drift än den enklare typen av mätare. Dessa kostnader ansågs av regeringen inte stå i rimlig proportion till den ringa mängd el som produceras i de småproduktionsanläggningarna, varför möjligheten till undantag infördes.I denna proposition lägger regeringen fram ett förslag till ett system medelcertifikat. Systemet syftar till att främja produktion av el med användande av förnybara energikällor, exempelvis vindkraft, solenergi och biobränslen.Kostnaderna för sådan produktion är högre än för produktion som sker medanvändande av traditionella energikällor, av vilka storskalig vattenkraft ochkärnkraft är de viktigaste.Produktionen av el i de anläggningar som betecknas som små i mätningshänseendesker till övervägande del med användande av förnybara energikällor. Det ärsådana anläggningar som kan bli undantagna från kravet på mätning avinmatningens fördelning över tiden.Av tekniska skäl måste mätning av inmatningens fördelning över tiden ske för att innehavaren av en produktionsanläggning skall kunna tilldelas elcertifikat.Denna ordning kan få olyckliga konsekvenser enligt följande.Om en nätkoncessionshavare beviljas undantag blir konsekvensen att samtliga deproduktionsanläggningar som omfattas av undantaget inte kan bli tilldeladeelcertifikat eftersom fördelningen över tiden av deras inmatning inte mäts.Följden blir att insatserna för att främja produktion av el med användande avförnybara energikällor inte får avsedd omfattning. Det leder också till ensnedvridning av konkurrensen mellan innehavarna av de småproduktionsanläggningar som kan bli respektive inte kan bli tilldeladeelcertifikat.Det som sagts lindras dock något av en bestämmelse i regleringen om undantag. Om en nätkoncessionshavare har beviljats ett undantag kan en enskild producentbegära hos nätkoncessionshavaren att fördelningen över tiden av hans inmatningmäts trots det beviljade undantaget. Nätkoncessionshavaren blir då skyldig attutföra sådan mätning men producenten blir tvungen att betala dels kostnaden förden avancerade mätutrustning som då krävs och för dess installation, delsmerkostnaden för själva mätningen. Elproducenten kan då visserligen blitilldelad elcertifikat men konkurrensen blir snedvriden på grund av de kostnader som producenten sålunda blir tvungen att betala. Dessa kostnader drabbar inteelproducenter som matar in el på ett elnät där nätkoncessionshavaren inte harbeviljats undantag. I sistnämnda fall tas nämligen dessa kostnader ut vianättariffen, varigenom samtliga kunder på nätet bidrar till dessa kostnader.Även i detta fall blir alltså konkurrensen mellan producenterna snedvriden.De små producenterna hamnar också i en situation som svårligen kan accepteras.Vad gäller deras möjlighet att bli tilldelade elcertifikat eller att bli detutan att själva behöva betala nämnda kostnader blir den helt beroende avnätkoncessionshavarens ställningstagande i frågan om han skall ansöka omundantag eller ej. Detta ställningstagande kan producenterna inte påverka.Svensk Energi har påtalat att ellagen innehåller vissa bestämmelser som gynnarinnehavare av små produktionsanläggningar på övriga nätkunders bekostnad. Dessabestämmelser har medvetet införts som en del av de åtgärder som syftar till attfrämja produktion av el med användande av förnybara energikällor. Det finns inte anledning att inom ramen för de åtgärder som föreslås slopa dessabestämmelser.6Konsekvenser för små företag6.1 Förslag till lag om elcertifikatDet föreslagna certifikatsystemet syftar bl.a. till att ge samma stöd till olika produktionsformer för förnybar el och att stimulera teknikutveckling och sänkta produktionskostnaderna för förnybar el. Vidare lyfts finansieringen avstödsystemet bort från statsbudgeten vilket bl.a. gör systemet oberoende avstatsbudgeten som kostnaderna synliggörs. Konsumenter av el gesmöjlighet att på ett direkt sätt välja olika produktionsformer ellerproducenter. Den mer marknadsbaserade ansatsen kommer att ställa nya krav påaktörerna på marknaden, såväl producenter av förnybar el som elleverantörer ochkonsumenter.Riksdagen beslutade ett mål om att öka användningen av el frånförnybara energikällor med . Detta mål innebär en ökadambitionsnivå när det gäller tillförseln av förnybar el. Denna ökade ambitionhade inte varit möjlig under nu gällande regelverk. Det förslag regeringen nuredovisar bedöms vara det som effektivast kan bidra både till att stimuleramånga aktörer på marknaden och möjliggöra den ökade ambitionsnivån. Den alltmerintegrerade europeiska elmarknaden kommer också att ställa nya krav pånationella stödformer, för att undvika snedvridning av konkurrensen påelmarknaden. En utveckling mot mer marknadsorienterade styrmedel, t.ex.elcertifikat, pågår, som regeringen redovisat, även i andra länder inom EU.Länderna inom EU har hunnit olika långt i denna utveckling. Det är docksannolikt att det finns ett antal länder som införtcertifikatsystem eller motsvarande, och att handel med certifikat mellan dessaländer möjliggörs. Det frivilliga initiativ som kraftföretag inom ett antalEU-länder driver, talar också för en sådan utveckling.Det direktiv för produktion av el från förnybara energikällor, som trädde ikraft , ställer krav på bl.a. ursprungsmärkning av förnybarel. De krav som ställs i detta lagförslag vad gäller godkännande avproduktionsanläggningar och tilldelningen av certifikat för varje produceradMWh, är således krav som skulle ha följt av nämnda direktiv, oavsett stödform.Det är viktigt att alla aktörer på marknaden snabbt får relevant information omcertifikatsystemet och de möjligheter och krav detta kommer att innebära, t.ex.vad avser ansökan om godkännande av anläggningar, anmälan för registrering avkvotpliktiga, garantipris, deklarationsskyldigheten och kvotpliktsavgiften.Statens energimyndighet och har i uppgift att spridainformation om certifikatsystemet, via ordinarie informationskanaler (t.ex.hemsidor, informationsmaterial), seminarier, samarbete med andra myndigheter,riktade insatser mot branschorganisationer. Små företag och deras behov skallsärskilt beaktas.Små elleverantörsföretagAntalet elleverantörer är ca 130 stycken. Merparten av dessa betecknas som småföretag. Regeringens förslag innebär att det i de flesta fall är elleverantörensom skall hantera kvotplikten. Om elleverantören misslyckas med att fullgörakvotplikten, skall kvotpliktsavgift tas ut.Certifikatsystemet kommer innebära administration som inte krävs ,exempelvis registerhållning, inköp och handel med certifikat. Elleverantörenskall anmäla sig för registrering hos . Denna administrativabörda beräknas inte vara särskilt omfattande. En anmälan kan göras tillmyndigheten via Internet eller brev. Eftersom vissa elanvändare, bl.a. inom denelintensiva industrin, skall registreras hos , måsteelleverantören kontrollera i vilken utsträckning detta skett bland hans kunder.Sådan information kommer elleverantören att kunna begära eller hämta viaInternet från . Sådan el som förbrukats av dem som frivilligthanterar kvotplikten, av dem som enligt lagförslaget själva skall varakvotpliktiga, eller utgör s.k. förlustel, frikraft och hjälpkraft skall inteingå vid beräkning av kvotplikten. Elleverantören måste således göra vissakontroller innan kvotpliktens omfattning kan bedömas. Kvotpliktens omfattningfastställs då deklaration lämnas till åretefter kalenderåret för vilken kvotplikten gäller. Detta är en procedur som intefinns . Kostnaden för att tillhandahålla tjänsten att hantera kvotpliktenskall anges på konsumentens elräkning. En ytterligare post på elräkningeninnebär att företagen måste uppdatera sina system för fakturering.Det stöd som utgår till småskalig elproduktion, den s.k. nioöringen,innebär att elleverantören, på basis av den mängd el från småskaligaelproduktionsanläggningar han inköpt, ansöker om detta stöd hosEnergimyndigheten. Det föreslagna certifikatsystemet innebär att denna procedurförsvinner. Motsvarande regelverk gäller för miljöbonusen, där elleverantören isin skattedeklaration anger mängden försåld el samt hur mycket av denna el somär producerad med vindkraft. Elleverantören erhåller därefter ett motsvarandeskatteavdrag.De föreslagna reglerna är lika för alla elleverantörer. Dock kan antas att vissa elleverantörer, på samma sätt som gäller för elmarknaden i övrigt, kommer attha bättre förutsättningar än andra att klara konkurrensen och ställda krav.Redovisningen av certifikatpriser på slutkonsumentens elräkning innebär attkostnaden för certifikaten, och stödsystemet, synliggörs för konsumenten.Elleverantörens kostnader överförs därför till konsument. Vid val av leverantörkommer således såväl el- som certifikatpris kunna spela in. Det senare kommerdock utgöra en mindre del av den totala kostnaden för en slutkonsument.Elcertifikatssystemet kommer att innebära att elleverantörernas riskbildförändras. En ökad risk kommer att hamna på elleverantören, som måste hanteradetta inom ramen för sin totala risk. Det är inte heller självklart attföretagen kan överföra kostnaderna på slutkunden. Detta kommer i vissa fall attbli en förhandlingsfråga och en del av företagets affärsrisk.Flera remissinstanser har påtalat att det är viktigt att regelverket ochmyndigheternas administrativa rutiner utformas på ett klart och tydligt sätt för att skapa smidiga och lätthanterliga system för aktörerna.Små produktionsföretagAntalet producenter som har småskaliga produktionsanläggningar kan uppskattas ur det särskilda stödet till småskalig elproduktion, den s.k. nioöringen. Antaletproducenter var därvid ca 850 stycken, av dem hade ca 630 stycken en anläggningoch ca 100 st. två anläggningar. De 120 största producenterna har 860anläggningar. I dessa ingår de 16 företag som har mer än 10 anläggningar. Blanddem som har enstaka anläggningar finns också företag som huvudsakligen sysslarmed annan verksamhet än elproduktion. Anläggningar för industriellt mottryckuppgår till knappt 50 stycken, alla inom företag om redan har en omfattandeadministration. Detsamma gäller kommunala kraftvärmeverk.Det föreslagna systemet kommer att innebära nya administrativa krav förproducenter av förnybar el. Innehavaren skall ansöka om godkännande av sinanläggning samt tillse att mätvärden rapporteras in till föratt erhålla motsvarande mängd certifikat. Vad beträffar befintliga anläggningarsom kommer att omfattas av systemet erhåller de flesta stöd i olikaformer, eller har erhållit stöd, och är således "kända" för Energimyndigheten.Biobränslebaserade kraftvärmeverk har t.ex. fått investeringsstöd då deuppfördes, vindkraftverk har fått investeringsstöd och erhåller miljöbonus ochdet särskilda stödet till småskaliga produktionsanläggningar. Småvattenkraftverk erhåller likaså det särskilda stödet till småskaligaproduktionsanläggningar. Enligt vad som framgått avser inte certifikatsystemetställa några ytterligare miljökrav utöver de som redan gäller enligtmiljölagstiftningen. För innehavare av befintlig anläggning torde självaansökningsproceduren inte innebära någon avsevärt större administrativ börda äni dagsläget. bör ha beredskap för ansökan såväl överInternet som via brev.För den som avser uppföra en ny anläggning behövs tillstånd enligt gällandemiljö- och tillståndslagstiftning. Avser producenten ansöka om att blicertifikatberättigad krävs en ansökan om godkännande av anläggningen. Ettgodkännande lämnas av . Detta kan inte sägas skilja sigsärskilt mot dagens system, där den som avser uppföra t.ex. ett vindkraftverkdels måste ansöka om - utöver sedvanliga tillståndsbeslut - investeringsstöd,dels skall sluta avtal med köparen/elleverantören om att erhålla det särskildastödet till småskalig elproduktion och den s.k. miljöbonusen.Dock kommer systemet att innebära en ökad risk vid investering. Denna ökade risk är konsekvensen av en successivt mer marknadsorienterad situation. Detta är enny situation för många små producenter och kan särskilt få effekter för dem somär beroende av t.ex. lån från banker och andra finansiärer. Detta kan leda försämrad konkurrenssituation för små producenter. Å andra sidan kan småproducenter erhålla en konkurrensfördel lokalt. Konsumenter boende i närheten av en anläggning som producerar förnybar el kan vilja stödja denna produktion,eller en viss producent. En ökad lokal förankring kan uppstå. Lokalt kan dockäven finnas opinion mot investeringar i såväl vatten- som vindkraftutbyggnad.Inom s.k. icke koncessionspliktiga nät kan finnas produktionsanläggningarbaserade på förnybara energikällor. Dessa saknar ofta timvis mätning. Innehavare av anläggning för förnybar elproduktion inom ett s.k. icke-koncessionspliktigtnät kan välja att ansöka om att bli certifikatberättigad eller att avstå fråndetta. I det första fallet krävs att producenten antingen själv ombesörjertimvis mätning eller sluter avtal med nätföretaget om timvis mätning ochrapportering av mängden inmatad förnybar el. I det andra fallet får producententillgodoräkna sig produktionen i förhållande till sin egen kvotplikt. Han ärdock inte berättigad att erhålla certifikat.Producenterna skall finna köpare till sina certifikat. Kvotkravet innebär att en given efterfrågan finns, eftersom den kvotpliktige som inte fullgör sinkvotplikt drabbas av en kvotpliktsavgift. Avgiften föreslås utgöra avmedelvärdet av certifikatpriset föregående år. Den föreslagna konstruktionenovan leder till en minskad risk för att kvotpliktsavgiften blir styrande förcertifikatpriset. Det föreslås att kvotpliktsavgiften och 2005skall vara högst 175 respektive /MWh. En fungerande marknad behöveraktörer med olika förväntningar och olika benägenhet att ta risker. En kvotpliktig torde vara intresserad av ett så lågt pris som möjligt förcertifikaten, men möjligheten att få detta lägsta pris måste vägas mot riskenför att slutligen i stället tvingas betala ett högt pris ellerkvotpliktsavgiften. Vissa kvotpliktiga kan därför väntas föredra ett något högre pris mot en förutsägbarhet i priset. Likaså torde det finnas producenter som istället för att på kort sikt optimera sina intäkter från certifikaten, bjuder ut sina certifikat till ett något lägre pris, mot att han erhåller detta prisunder . Detta för att få stabilitet i intäkterna och minska denekonomiska risken. På så sätt kan en terminsmarknad på certifikatenuppstå. Därvid kan en presumtiv investerare försäkra sig om en given intäkt påett par års sikt. En sådan terminsmarknad är mycket viktig, kanske särskilt försmå företag. Statens roll är att skapa ramverk för en fungerande marknad förcertifikat och regeringen avser att noga följa utvecklingen på marknaden.Statens energimyndighet föreslås få i uppgift att noga följa utvecklingen påcertifikatmarknaden.Certifikatsystemet innebär en ökad marknadsorientering. Flera remissinstanserhar framfört att detta - för vindkraften - riskerar leda till en avsevärt lägreersättningsnivå än , och att detta kan leda till stora ekonomiskasvårigheter för innehavare av vindkraftverk. Regeringen redovisade därför i denenergipolitiska propositionen (2001/02:143) sin bedömning att vindkraften kommer att behöva ett kompletterande stöd under certifikatsystemets inledande år.Små nätföretagDet förslagna certifikatsystemet innebär inte att några ytterligare lagstadgadeuppgifter påförs nätägarna. De redovisar mängden inmatad ochlevererad el inom sitt nätområde. Nätinnehavare skall dock till producent somansöker om godkännande av anläggning lämna ut ett s.k. serie-ID och näranläggningen godkänts skall en särskild mätserie skickas till Svenska kraftnätför tilldelning av elcertifikat. Däremot möjliggörs för producenter medanläggningar inom s.k. icke-koncessionspliktiga nät, att sluta avtal mednätföretaget om timvis mätning och rapportering av mängden inmatad förnybar el.6.2 Förslag till ändring av ellagenEn av de föreslagna ändringarna av ellagen innebär att den möjlighet somtidigare fanns för nätägaren att söka dispens från kravet att mäta inmatningenfrån elproduktionsanläggningar timvis tas bort. Detta innebär att nätägarenskall installera ny mätutrustning på ett antal elproduktionsanläggningar pårelativt kort tid.6.3 Kommunicering med företagenSystemet med elcertifikat har utarbetats i nära samarbete med Energimyndighetenoch . har också haft ett flertal uppvaktningar och diskussioner med företrädare från företag och branschorganisationer, somberörs av systemet. Både Energimyndigheten och har iutformandet av de underliggande administrativa och tekniska systemen samt iarbetet med utformande av förslag till författning och föreskrifter arbetat medreferensgrupper där olika aktörer på marknaden har deltagit. I dessa grupper har funnits representanter för föreningar som företräder små och medelstoraföretag. Konsekvensbeskrivningen har också beretts med branschorganisationenSvensk Energi, vars medlemmar är både producenter, elleverantörer ochnätföretag.7Författningskommentar7.1 Förslaget till lag om elcertifikat1 kap. Ändamål och definitioner m.m.Lagens ändamål1 § Lagens ändamål är att främja produktion av elektricitet med användandeav förnybara energikällor (förnybar el). I detta syfte innehåller lagenbestämmelser om dels en rätt för producenter av förnybar el att bli tilldeladeelcertifikat av staten, dels en skyldighet för elanvändare att innehaelcertifikat i förhållande till sin förbrukning av el.Paragrafen anger lagens ändamål och huvudsakliga tillämpningsområde.Förnybara energikällor definieras i 2 § 1. Elcertifikat definieras i 2 § 2.Bestämmelser om vilka anläggningar som berättigar innehavaren att fåelcertifikat, mätning och rapportering av mängden producerad förnybar el,godkännande av sådana anläggningar samt tilldelning av certifikat ges i 2 kap.Bestämmelser om kontoföring av elcertifikat i ett s.k. elcertifikatsregister och prisinformation ges i 3 kap. Registrering av kvotpliktiga,deklarationsskyldighet och skyldigheten för elanvändare att inneha elcertifikat i förhållande till sin förbrukning av el, den s.k.kvotplikten, regleras i 4 kap. Bestämmelser om kvotpliktsavgifter finns i 5 kap. Tillsyn m.m. regleras i 6 kap. Bestämmelser om straffansvar och om skadeståndfinns i 7 kap. Vilka beslut som kan överklagas enligt denna lag regleras i 8kap.Definitioner2 § I denna lag används följande beteckningar med den betydelse som häranges:1. förnybar energikälla: en energikälla som förnyas på naturlig väg,2. elcertifikat: ett av staten utfärdat bevis om att en megawattimme förnybar el har producerats med iakttagande av bestämmelserna i denna lag och iföreskrifter som meddelats med stöd av lagen,3. certifikatberättigad producent: en innehavare av en godkändproduktionsanläggning för förnybar el,4. elleverantör: den som yrkesmässigt levererar el som har producerats av honomsjälv eller av någon annan,5. kvotplikt: en elanvändares skyldighet att innehaelcertifikat i förhållande till sin förbrukning av el under det föregåendekalenderåret (beräkningsåret), och6. hantering av kvotplikt: att köpa elcertifikat, att ge in deklaration tilltillsynsmyndigheten och att inneha elcertifikat iförhållande till sin förbrukning av el under det föregående kalenderåret samt de övriga åtgärder som är förknippade med nämnda uppgifter.Paragrafen innehåller definitioner av ett antal begrepp som används i lagen.Såsom anges i punkten 1 är förnybara energikällor sådana som förnyas på naturlig väg. Vilka förnybara energikällor som omfattas av denna lag framgår av 2 kap.1-2 §§.Ett elcertifikat enligt punkten 2 är ett elektroniskt dokument, som lagras i endatabas. För en certifikatberättigad producent kan ett elcertifikat i förstahand ses som ett av staten utfärdat bevis om att en MWh förnybar el harproducerats i en anläggning som godkänts enligt 2 kap. 5 §, vilket kan överlåtas och ge en intäkt till producenten. För en kvotpliktig tillkommer egenskapen att elcertifikatet utgör ett bevis om att denne lämnat ett ekonomiskt bidrag sådan producent, men det får även anses vara bärare av en rättighet motstaten, eftersom ett elcertifikat, som annulleras på den kvotpliktigescertifikatkonto , medför att den som hanterar kvotplikten intebehöver betala kvotpliktsavgift motsvarande det annullerade certifikatet. Förden som inte hanterar kvotplikten kan elcertifikatet ses som vilken tillgång som helst, som kan omsättas och som har ett marknadsvärde.