prop · GQ03100 · 2003-04-15 00:00:00 — Den sjukpenninggrundande inkomsten an- vänds som ersättningsunderlag vid beräkning av sjukpenning, föräldrapenning m.fl. dagersätt- ningar som är avsedda att ge den enskilde indivi- den kompensation vid inkomstförlust. Skälen för regeringens förslag: Sjukskrivningarna har ökat kraftigt och ökningen av ohälsan i arbetslivet fortsätter. Det är i synnerhet de långa sjukskrivningarna som ökar. Drygt 126 000 personer har varit sjukskrivna . Ungefär en tredjedel av dem har varit sjukskrivna . Samhällets kostnader för ohälsorelaterade förmåner ökar och dessutom motverkar ohälsan näringslivets utveckling . Det ökande antalet sjukskrivningar har medfört att utgifterna för sjukpenning har ökat dramatiskt. Som en åtgärd för att begränsa utgiftsökning- arna föreslår regeringen att den sjukpenning- grundande inkomsten skall multipliceras med faktorn 0,97 vid beräkning av sjukpenning enligt AFL. Övriga dagersättningar som beräknas med utgångspunkt i sjukpenningen påverkas dock inte av förslaget. Sådan ersättning såsom föräldrapenning och havandeskapspenning be- räknas således på en oreducerad sjukpenning- grundande inkomst. Den nya beräkningsregeln föreslås träda i kraft . Ett lagförslag i ärendet finns i avsnitt 3.4. Förslaget har utarbetats inom och har beretts med Riksför- säkringsverket. Sjukpenningens storlek vid arbetslöshet Regeringens förslag: För försäkrade som är ar- betslösa och som skulle ha varit berättigade till arbetslöshetsersättning, skall sjukpenningbelop- pet under ett sjukdomsfall motsvara det belopp som skulle ha betalats ut i arbetslöshetsersätt- ning. Bakgrund: Fastställande av en sjukpenning- grundande inkomst bygger på principen om inkomstbortfall, dvs. man måste ha en viss in- komst för att vara försäkrad och inkomstens storlek påverkar i sin tur storleken på den sjuk- penninggrundande inkomsten. Normalt sett omfattas den som saknar inkomst således inte av sjukpenningförsäkringen. Om inkomstförhål- landena förändras för den försäkrade skall enligt det nu gällande regelsystemet också den fast- ställda sjukpenninggrundande inkomsten ändras. Den som inte längre har inkomst omfattas då inte av sjukpenningförsäkringen. I vissa situationer kan man emellertid vara för- säkrad för sjukpenning trots att man inte har nå- gon inkomst. Till de grupper som omfattas av sådana s.k. SGI-skyddade tider hör under vissa omständigheter bl.a. studerande och arbets- lösa. Nuvarande bestämmelser om sjukpenning vid arbetslöshet Försäkringsskyddet vid arbetslöshet är inte en- hetligt. I stället tillämpas två olika principiella lösningar för att skydda den arbetslöse indivi- dens sjukpenninggrundande inkomst. Den första lösningen innebär att för den som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program och får aktivitetsstöd hålls den tidigare sjukpenning- grundande inkomsten vilande . Aktivitetsstöd är en sammanfattande benämning på den ersättning som lämnas till arbetssökande som deltar i de arbetsmarknadspolitiska pro- grammen. Bestämmelserna om aktivitetsstöd finns i förordningen (1996:1100) om aktivitets- beräknar och betalar ut aktivitetsstödet. Den som är berättigad till ar- betslöshetsersättning eller är utförsäkrad har samma ersättning som skulle ha lämnats vid ar- betslöshet, dock lägst per dag. En deltagare som inte uppfyller kraven för arbets- löshetsersättning får aktivitetsstöd med 223 kro- nor per dag. Blir en deltagare i ett arbetsmark- nadspolitiskt program sjuk har denne rätt till ak- tivitetsstöd. Någon sjukpenning betalas därför inte ut i sådana fall. Den andra principiella lösningen innebär att en arbetslös person får behålla den sjukpenning- grundande inkomsten om han eller hon står till arbetsmarknadens förfogande enligt vissa an- givna krav. Lagregleringen är uppbyggd så att det i lagen om allmän försäkring anges att det skall finnas SGI-skydd vid arbetslöshet men att grunderna anges av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Grun- derna har utvecklats i förordningen (2000:1418) om tillämpningen av vissa skyddsbestämmelser för sjukpenninggrundande inkomst vid studier eller arbetslöshet. Den som således inte deltar i arbetsmarknadspolitiskt program utan står till arbetsmarknadens förfoganden enligt de grunder som regleras i förordningen ovan har rätt till sjukpenning baserad på den tidigare sjukpen- ninggrundande inkomsten, dvs. den inkomst som förelåg innan arbetslösheten inträffade, om han eller hon skulle bli sjuk . Något krav på att den försäkrade skall vara berättigad till arbetslöshetsersättning finns inte. Att det finns två olika former av försäkrings- skydd innebär också att det finns två olika sätt att beräkna ersättningen vid ett eventuellt sjuk- fall . Vid det första fallet när den försäkrade erhåller aktivitetsstöd innebär det vilande försäkringsskyddet att ersättning vid eventuell sjukdom baseras på aktivitetsstödet, dvs. individen får behålla sitt aktivitetsstöd under sjukdom. Den tidigare sjukpenninggrundande inkomsten aktiveras först när programmet har avslutats eller ett definitivt avbrott görs i pro- grammet. Definitivt avbrott anses föreligga när en person inte längre medverkar i programmet och kräver som regel ett beslut från länsarbets- nämnden/arbetsförmedlingen. Försäkringskas- san får i sådana fall uppgift om när den försäk- rade har skilts från aktiviteten. Skillnader i nivåer och principer för ersättning vid sjukdom under arbetslöshet medför att den som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program vid sjukdom ofta får lägre ersättning än den som enbart står till arbetsmarknadens förfogande. Högsta sjukpenning dvs. av den sjukpenninggrundande inkomsten är /mån före skatt. Ersättningen från ar- betslöshetskassan är maximalt före skatt de första ett hundra dagarna. Därefter sjunker ersättningen. Eftersom det är relativt ovanligt att en arbetslös får delta i ett ar- betsmarknadspolitiskt program inom de första etthundra dagarna (ca ) är det också ovanligt att personer som deltar i sådana pro- gram har rätt till maximal ersättning. Reglerna om sjukpenninggrundande inkomst och ersättningens storlek under arbetslöshet har diskuterats . () gjorde i sin rapport Vad skall sjukförsäk- ringen omfatta? vissa jämförelser mel- lan å ena sidan sjukpenning och å andra sidan bl.a. olika arbetslöshetsersättningar. Riksförsäk- ringsverket (RFV) har därefter i RFV ANSER 1992:4 Översyn av reglerna om sjukpenning- grundande inkomst (SGI) föreslagit förändrade regler för arbetslösa försäkrade. Den kritik som finns mot nuvarande regler har framför allt sin grund i att en arbetslös för- säkrad vid sjukdom i de flesta fall erhåller en högre ersättning i form av sjukpenning än vad han eller hon annars skulle ha erhållit i arbetslös- hetsersättning. Även den som av olika skäl t.ex. utförsäkring inte har rätt till någon arbetslös- hetsersättning har vid sjukdom rätt att erhålla sjukpenning motsvarande den tidigare sjukpen- ninggrundande inkomsten så länge den enskilde uppfyller de kriterier som gäller för SGI-skydd vid arbetslöshet. Skälen för regeringens förslag: För den som vid bedömningstillfället saknar inkomst, kan er- sättningen med nuvarande regler komma att grundas på en tidigare inkomst som den försäk- rade inte har haft på länge och kanske inte heller har utsikter att få . Regeringen anser att inkomstbortfallet vid sjukdom bör motsvara det inkomstbortfall som uppstår genom att arbetslöshetsersättning inte längre betalas ut. På så sätt knyts ersättningen vid sjukdom närmare till det faktiska inkomst- bortfallet som den enskilde har i form av att ar- betslöshetsersättning inte betalas ut under sjuk- perioden. Som en följd av regeringens förslag kommer den försäkrade som erhåller sjukpenning som motsvarar arbetslöshetsförsäkringen inte att få följa löneutvecklingen i det tidigare arbetet, ef- tersom ersättningen inte längre knyts till den sjukpenninggrundande inkomsten utan till det belopp som skulle ha betalats ut i arbetslöshets- ersättning om den försäkrade inte varit sjukskri- ven. Det bör i stället vara den löneutveckling som sker inom arbetslöshetsförsäkringen som i dessa fall skall gälla även inom sjukpenningför- säkringen. Arbetslöshetsersättning betalas som regel ut . Sjukpenning betalas ut antingen som tim- eller dagberäknad ersättning eller som kalenderdagberäknad ersättning, dvs. årsinkomsten delas med 365. Enligt nuvarande regler betalas kalenderdagberäknad sjukpenning alltid ut för den som är arbetslös. Regeringens förslag innebär att den ersättning som den för- säkrade skulle ha haft rätt till i arbetslöshetser- sättning bör utges som dagberäknad sjukpenning, dvs. sjukpenning bör betalas ut för de dagar som annars arbetslös- hetsersättning skulle ha utgivits, med den in- skränkningen att sjukpenning inte utges för (karensdagen). Principiellt bör alla arbetslösa försäkrade som blir sjukskrivna behandlas på samma sätt. Det kan av många skäl inte vara försvarligt att det skall vara fördelaktigare att vara sjukskriven när arbetslöshetsperioden inträffar än att sjukpe- rioden inträffar . En rimlig lösning är av detta skäl att sjukpenningen anpassas till arbetslöshetsersättningen i och med att arbetslösheten inträder. Regeringen anser därför att de ändrade reglerna för att betala ut sjukpenning även skall omfatta samtliga sjukdomsfall som påbör- jats före en sådan period. Förslaget innebär att samtliga ersättningsfall där sjukpenning utges och där den försäkrade skulle ha varit berättigad till arbetslöshetsersättning om han eller hon inte varit sjuk kommer att omfattas från och med den tidpunkt de ändrade reglerna börjar att gälla. Enligt uppgifter från be- räknas förslaget på helår innebära en ökad be- lastning hos försäkringskassorna med ca 30 års- arbetskrafter. Regeringens förslag bör träda i kraft och även omfatta den som redan uppbär sjukpenning när bestämmelserna träder i kraft. Lagförslag i ärendet finns i avsnitt 3.4. Förslaget har utarbetats inom och har beretts med . Förslag till lag om ändring i lagen (1991:1047) om sjuklön Ärendet och dess beredning: Regeringen be- slutade att tillkalla en sär- skild utredare med uppgift att föreslå en hand- lingsplan för ökad hälsa i arbetslivet (dir. 2000:92). Utredningen () överlämnade slutbetänkandet Handlingsplan för ökad hälsa i arbetslivet (SOU 2002:5). I betänkandet föreslås bl.a. att den ge- nerella sjuklöneperioden skall förlängas till sex- och att det för mindre arbetsgivare in- förs ett obligatoriskt högkostnadsskydd. Betän- kandet har remissbehandlats och remissvaren finns tillgängliga i (dnr S2002/137/SF). Det framlagda lagförslaget i lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) hör till Lagrådets gransk- ningsområde. Förslaget är av stor betydelse för regeringens ekonomiska politik . Förslaget måste därför överlämnas ekonomiska vårproposition. Regeringen anser därför att förslaget är så brådskande att den fördröjning av ärendet som granskningen skulle medföra är till avsevärt men. Regeringens förslag: Sjuklöneperioden skall för- längas från 14 . Utredningens förslag: Utredningen föreslår att den generella sjuklöneperioden skall förlängas . Remissinsatserna: En stor majoritet av re- missinstanserna avvisar förslaget. Riksförsäk- ringsverket, , Föreningen Svensk Företagshälsovård, , , , , tillstyr- ker förslaget helt eller med vissa förbehåll. Riks- revisionsverket och Statskontoret ser vissa fördelar med förslaget och finner det värt att pröva. kan tänka sig en förlängning av sjuklöne- perioden , men bara på försök och med noggrann utvärdering av dess effekter. riges tillstyrker ur ett försäk- ringstekniskt perspektiv att sjuklönen förlängs förutsatt att arbetsgivarna kompenseras fullt ut via avgiftssänkning. anser att förslaget inte skall omfatta de mindre företagen. Bakgrund: Lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL) infördes bl.a. för att öka arbetsgivarens ansvar för de anställdas ar- betsmiljö och hälsa samt för att tillförsäkra de anställda en mer rättvis kompensation för in- komstförluster till följd av sjukdom. I SjLL regleras arbetstagarens rätt till ersätt- ning vid korta sjukdomsfall. Från och med den andra till och med den fjortonde dagen av varje sjukperiod får arbetstagaren behålla av den lön och andra anställningsförmåner som skulle ha utbetalats om han eller hon fullgjort sina arbetsuppgifter. För i sjuklöneperioden betalas ingen ersättning (ka- rensdag). Om en ny sjukperiod börjar inom fem kalen- derdagar från det att en tidigare sjukperiod av- slutats skall den betraktas som en fortsättning på den tidigare sjuklöneperioden när det gäller ka- rensdag och avgränsningen av sjuklöneperioden. Arbetstagarens rätt till sjuklön gäller fr.o.m. av anställningstiden. Den som är anställd än en månad har dock rätt till sjuklön bara om vissa kvalifikationsvillkor är uppfyllda. Uppdragstagare och egenföretagare omfattas inte av sjuklönesystemet. SjLL inskränker inte den rätt till sjuklön som kan finnas enligt någon annan lag. En sådan rätt har sjömän enligt sjömanslagen (1973:282). Dessa bestämmelser medför rätt till full lön vid sjukdom och än vad som följer av SjLL. SjLL är tvingande till arbetstagarens förmån. Från vissa av lagens regler får dock avvikelser gö- ras genom kollektivavtal som på arbetstagarsidan slutits eller godkänts av en sådan central arbets- tagarorganisation som avses i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Bland annat får den närmare beräkningen av lön och andra anställningsformer ske utifrån bransch- och ar- betsanpassade avtalsbestämmelser. Någon prin- cipiell avvikelse från lagens sjuklönenivåer är dock inte avsedd. Arbetstagarens rätt till sjuklön bygger på att anmälan om sjukfallet görs till arbetsgivaren. Den anställde skall lämna arbetsgivaren en skriftlig försäkran om att han eller hon har varit sjuk och i vilken omfattning sjukdomen satt ned arbetsförmågan. Från och med den sjunde kalenderdagen efter sjukanmälningsdagen skall arbetstagaren styrka nedsättningen av arbetsförmågan genom läkar- intyg. Ett intyg som arbetstagaren visar arbetsgi- varen behöver inte innehålla närmare uppgifter om sjukdomen om inte annat överenskommits genom kollektivavtal. Om det finns särskilda skäl kan ålägga den anställde att styrka nedsättningen av arbetsförmågan ge- nom läkarintyg, antingen i ett pågående sjuk- domsfall fr.o.m. en tidigare dag än den sjunde kalenderdagen efter sjukanmälningsdagen eller fr.o.m. i varje kommande sjuk- period. Tystnadsplikt gäller i arbetsgivarens personal- administrativa verksamhet med avseende på uppgifter om den anställdes hälsotillstånd eller personliga förhållanden i övrigt som har lämnats genom försäkran för sjuklön eller genom intyg av läkare. Om sjukperioden och anställningen fortsätter efter sjuklöneperiodens utgång skall arbetsgiva- ren efter denna tidpunkt anmäla sjukdomsfallet till . Antalet karensdagar begränsas till tio . Antalet karensdagar beräk- nas i förhållande till sjuklön från varje arbetsgi- vare för sig och till sjukpenning från försäk- ringskassan för sig. Efter ansökan av en anställd som på grund av sjukdom kan antas komma att vara borta från arbetet i särskild stor omfattning kan försäk- ringskassan besluta att särskilda bestämmelser skall gälla för en sådan arbetstagare och dennes arbetsgivare. Ett beslut varigenom kassan bifallit en sådan ansökan medför dels att den anställde har rätt till sjuklön efter en kompensationsnivå om också för i varje sjuklöneperiod, dels att ersättning kan betalas till arbetsgivaren från sjukförsäkringen för kostna- der för sjuklön till den anställde. Ersättning kan betalas till arbetsgivaren från sjukförsäkringen för kostnader för sjuklön även till arbetstagare som har en sjukdom som under en tolvmåna- dersperiod medför risk för en eller flera längre sjukperioder. Ersättningen utbetalas av kassan efter skriftlig ansökan av arbetsgivaren och avser hela sjuklöneperioden. Företag med få anställda har en möjlighet att försäkra sig hos mot sjuklö- nekostnader avseende tid fr.o.m. den tredje er- Rätt att teckna en sådan försäk- ring har arbetsgivare vars sammanlagda löne- kostnader under ett kalenderår efter avdrag för sociala avgifter inte beräknas överstiga sum- man av 130 gånger det gällande prisbasbeloppet. Om det uppkommer en tvist mellan en an- ställd och en arbetsgivare om rätt till sjuklön och tvisten gäller frågan om den anställdes arbetsför- måga är nedsatt på grund av sjukdom, nedsätt- ningens omfattning eller om ett arbetstagarför- hållande föreligger, kan betala ersättning till den anställde, s.k. sjuklönegaranti. Ersättningen betalas, efter ansökan av den an- ställde, med skäligt belopp upp till ett högsta fastställt belopp, om det är sannolikt att han eller hon har rätt till den begärda sjuklönen eller del därav. I den utsträckning som ersättning betalas ut inträder i den anställdes rätt gentemot arbetsgivaren. För arbetstagares fordran på sjuklön gäller vanliga regler avseende lönefordran. Mål mellan arbetstagare och arbetsgivare om tillämpning av lagen handläggs enligt lagen om rättegång i ar- betstvister. I tvist om rätt till sjuklön skall för- säkringskassan på begäran av arbetsgivare, ar- betstagare, arbetstagarorganisation eller domstol yttra sig i frågan om arbetstagarens arbetsför- måga är nedsatt på grund av sjukdom eller om nedsättningens omfattning. Skälen för regeringens förslag: De ökade antalet sjukskrivningar har medfört att utgifterna för sjukpenning har ökat drastiskt. Som en åtgärd för att begränsa utgiftsökningarna föreslår Regeringen att sjuklöneperioden förlängs från 14 . Enligt regeringens bedömning har införandet av en sjuklöneperiod inneburit stora fördelar. Bland annat har den enskildes kompensation för inkomstbortfall vid sjukdom förbättrats. Vidare framgår att administrationen av sjuklöneperioden i stort fungerar mycket tillfredsställande. Bortsett från vissa enstaka gränsdragningsproblem gör regeringen den bedömningen att införandet av en sjuklöneperiod har visat sig i allt väsentligt vara positivt. Regeringen konstaterar att det re- habiliteringsansvar som infördes för arbetsgiva- ren inte fungerat på det sätt som avsetts. Det finns därför skäl att ge arbets- givarna starkare drivkrafter att fullgöra sin reha- Även arbetsgivarnas före- byggande arbete bör kunna utvecklas. För att stärka arbetsgivarnas ansvar för det ti- diga och aktiva rehabiliteringsarbetet anser re- geringen att det finns starka skäl att förlänga sjuklöneperioden och därigenom ytterligare för- stärka åtgärdsansvaret med försörjningsansvaret. Vidare innebär en sjuklöneförlängning att ar- betsgivarens kostnader i högre grad blir rörliga och därmed mer påverkbara. Detta torde stärka incitamenten för att vidta åtgärder och därmed bidra till en snabbare rehabiliteringsprocess. Liksom vid införandet av sjuklön in- nebär en förlängning av sjuklöneperioden dessutom att det frigörs administrativa re- surser hos försäkringskassorna. Enligt uppgifter från beräknas en förlängd sjuklöneperiod från 14 innebära att ca 70 000 färre sjukfall kommer att handläggas hos försäkringskassorna. Den administrativa av- lastningen hos försäkringskassorna motsvarar cirka 25 årsarbetare. Dock tillkommer hanter- ingen av uppskattningsvis drygt 30 000 ansök- ningar om ersättning enligt bestämmelserna om högkostnadsskydd. Nuvarande regler om t.ex. personkrets, kvali- fikationsvillkor och läkarintyg bibehålls. Således behöver inte eller fortsättningsvis det läkarintyg som lämnas in till arbetsgivaren innehålla uppgift om diagnos. Även nuvarande regler om arbetstagare med särskilt omfattande sjukfrånvaro samt arbetsgi- vares anmälnings- och uppgiftsskyldighet bibe- hålls tillsvidare. Regeringen kommer att följa dessa frågor noga. Under dag 15 till 21 i en sjukperiod kan ut- över sjukpenning utges viss ersättning enligt kollektivavtal. Regeringen är medveten om att förslaget att förlänga sjuklöneperioden till dag 21 innebär att denna ersättning kan påverkas av nu gällande kollektivavtal. Regeringen förutsätter dock att avtalen anpassas till den utökade sjuk- löneperioden. I SjLL föreskrivs att lagen inte inskränker den rätt till sjuklön som kan finnas enligt någon an- nan lag. En sådan rätt har sjömän enligt sjö- manslagen (1973:282). Dessa regler berörs såle- des inte av den nu föreslagna förlängningen av arbetsgivarperioden, eftersom sjömanslagens be- stämmelser medför rätt till full lön vid sjukdom och än vad som följer av för- slaget. Regeringen avser senare att anpassa er- sättningen till sjömännens arbetsgivare. Rätt till sjuklön har endast den som omfattas av ett anställningsförhållande. Uppdragstagare och egna företagare omfattas inte av sjuklönelagen. För dessa grupper gäller sjukpenningreglerna enligt lagen om allmän försäkring. Någon förändring i detta avseende föreslås inte. I sam- band med införandet av sjuklönelagen anförde (bet. 1990/91:SfU18) att gränsdragningen mellan ar- betstagar- och uppdragstagarbegreppen kunde ge upphov till problem och därför borde övervä- gas närmare. Utskottet uppdrog därför till re- geringen att återkomma till med de förslag som sådana övervägandena kunde ge an- ledning till. Enligt vad regeringen erfarit har de tillämpningsproblem som förekommit vad gäller gränsdragningen mellan arbetstagar- och upp- dragstagarbegreppet i sjuklönelagen inte varit av den omfattningen att det motive- rar några förändringar av lagen. till- kännagivande föranleder av detta skäl ingen ytterligare åtgärd från regeringens sida. Med tanke på vikten av tidiga rehabiliterings- insatser kommer regeringen noga att följa på vil- ket sätt den föreslagna förlängningen av sjuklö- neperioden påverkar arbetsgivarnas samt försäk- ringskassornas rehabiliteringsarbete. De nya reglerna föreslås träda i kraft och tillämpas på sjukdomsfall som inträffar efter ikraftträdandet. Ett lagförslag i ärendet finns i avsnitt 3.5. Högkostnadsskydd för arbetsgivare med ett begränsat antal anställda Regeringens förslag: I sjukförsäkringen skall infö- ras ett obligatoriskt högkostnadsskydd mot sjuklönekostnader för arbetsgivare som har en årlig lönesumma som högst uppgår till 160 pris- basbelopp. Ersättning skall utges i olika inter- med lägre ersättning för de större företa- gen. Ersättning skall kunna erhållas för den del av sjuklönekostnaderna som överstiger ett sjuklö- netak. Detta tak utgörs av ett belopp som mot- svarar av den genomsnittliga sjuklö- nekvoten för samtliga arbetsgivare. Ersättning lämnas för arbetsgivares sjuklönekostnad som uppkommit dag 221, samt för arbetsgivarav- gifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt, till den del avgifterna och skatten är hänförliga till den utbetalda sjuklön som skall ersättas. Utredningens förslag: Förslaget i utredningen rehabiliteringsansvar (AGRA- utredningen, SOU 1997:142) överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår i likhet med regeringen ett högkostnads- skydd utformat som en trappa. Skyddet avser den del av sjuklönekostnaden som överstiger den procentuellt beräknade genomsnittliga sjuklönekostnaden för samtliga arbetsgivare. Förslaget avser nuvarande 14-dagars sjuklönepe- riod. förslag överensstäm- mer i huvudsak med regeringens förslag. Utred- ningen föreslår dock ett högkostnadsskydd utan avtrappning och anpassat till en förlängd generell sjuklöneperiod från 14 . Regeringen föreslår ett högkostnadsskydd med avtrappning, som är anpassat till att arbets- givare betalar hela sjuklönen till den anställde dag 221 i sjukperioden. Remissinstanserna: förslag har inte remissbehandlats. förslag tillstyrks av Riks- försäkringsverket (RFV), och Arbetsgivaralliansen. tillstyrker försla- get i princip, med hänvisningen till att ett hög- kostnadsskydd är en oundgänglig del av förslaget om utökad sjuklöneperiod. Föreningen tillstyrker ett högkostnadsskydd, men inte utformat som en skarp gräns vid 160 prisbasbelopp utan i stället som en avtrappning upp till förslagsvis 300 prisbasbelopp.