prop · GQ0360 · 2003-03-13 00:00:00 — Direktiven för förhandlingarna innebär att gemenskapen ska sträva efter att den nya konventionstexten ansluter så nära som möjligt till de bestämmelser som finns i I-förordningen. har tagit upp frågan om kandidatländernas ställning i förhandlingsarbetet, och då särskilt de som har ansökt om att få tillträda (, och ). Gemenskapens hållning är att kandidat- Skr. 2002/03:60 länderna ska ges observatörsstatus. 15.2.2Konventioner på speciella sakområden Regler om domstolars behörighet och om erkännande och verkställighet av domar finns i olika specialkonventioner, som kan röra exempelvis patentfrågor och ansvar vid transport och för miljöpåverkan. Eftersom behörigheten att ingå internationella avtal som påverkar I- förordningen övergått till gemenskapen, krävs det att medlemsstaterna i EU och kommissionen samarbetar vid förhandlingar om sådana konventioner. har flera specialkonventioner behandlats. Kommissionen bemyndigades av rådet att inleda förhandlingar om ett ändringsprotokoll till Pariskonvention om skadeståndsansvar på atomenergins område och dess tilläggskonvention . Rådet har även bemyndigat medlemsstaterna att, i gemenskapens intresse, underteckna, ratificera eller ansluta sig till två konventioner om föroreningsskador m.m. i samband med sjötransport (konvention om ansvar och ersättning för skada i samband med sjötransport av farliga och skadliga ämnen, , och konvention om ansvar och ersättning för skada orsakad av förorening genom bunkerolja, bunkerkonventionen). 15.3Ömsesidigt erkännande av domar på privaträttens område en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar Kommissionen lade fram ett förslag till förordning om en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar (KOM (2002) 159 slutlig) . Tanken med en sådan exekutionstitel är att den som har en fordran på en person eller ett företag i ett annat EU-land ska kunna få en dom eller ett beslut verkställt i varje medlemsstat där egendom finns utan något kontrollförfarande. Förutsättningen är att det företaget eller den personen inte bestrider fordringen. läggs ett antal miniminormer rörande bl.a. delgivning av handlingar fast. Om dessa miniminormer är uppfyllda krävs inget kontrollförfarande i den stat där domen eller beslutet ska verkställas. Förslaget erbjuder en möjlighet till förenklad verkställighet utan att någon skyldighet att använda sig av förordningens bestämmelser införs. Medlemsstaterna får själva avgöra huruvida de ska anpassa sin lagstiftning till miniminormerna. Om de väljer att göra det, kan många avgöranden om obestridda fordringar få status av europeiska exekutionstitlar. Fordringsägarna kan också välja vilket förfarande som passar dem för att göra en dom verkställbar i en annan medlemsstat. De kan ansöka om att domstolen utfärdar ett intyg om europeisk exekutions- titel eller en verkställighetsförklaring enligt I-förordningen. Kommissionens förslag har diskuterats under året och kommer Skr. sannolikt att behöva behandlas . 15.4Direktiv om rättshjälp i gränsöverskridande tvister Kommissionen lade fram ett förslag till rådets direktiv med det huvudsakliga syftet att garantera en tillräcklig rättshjälpsnivå inom EU (KOM (2002) 13 slutlig). Rådet nådde en politisk överenskommelse om innehållet i direktivet. Antagande väntas kunna ske . Såsom angavs i den faktapromemoria (2001/02:FPM66) som överläm- nades till innehåller direktivförslaget minimiregler som ska garantera att parter i gränsöverskridande tvister behandlas på samma sätt som om de var bosatta i den medlemsstat där rättegången ska äga rum. Problem som följer av målets gränsöverskridande karaktär ska inte heller hindra att rättshjälp beviljas. Direktivet föreskriver ett utökat samarbete mellan medlemsstaterna samt inrättandet av mekanismer för informationsutbyte. Syftet med förslaget är således att förenkla förfarandena och säker- ställa att parter i gränsöverskridande tvister inte hamnar mellan två stolar till följd av olikheter i de nationella rättshjälpssystemen. Härigenom främjas också utvecklingen av den inre marknaden eftersom parter i gränsöverskridande tvister som har otillräckliga ekonomiska tillgångar nu får utökade möjligheter till rättshjälp. På så vis säkerställs den faktiska möjligheten till rättslig prövning. 15.5Förordning om föräldraansvar (II a) tog initiativ till en förordning om ömsesidig verkställighet av domar i mål om umgängesrätt när det gäller barn. Syftet är att säkerställa att umgänge kan utövas och att barnet efter umgänges- periodens slut återlämnas till vårdnadshavaren. Enligt initiativet ska det s.k. exekvaturförfarandet tas bort. En umgängesdom ska alltså kunna verkställas direkt i andra medlemsstater utan att man först måste anlita något särskilt förfarande för godkännande i verkställighetsstaten. Kommissionen presenterade ett förslag till en förordning på samma område . Förslaget gällde civilrättsliga förfaranden om föräldraansvar, dvs. vårdnad om barn, umgänge med barn och barns boende. Förordningsförslaget syftade till att komplettera de regler som finns i den s.k. II-förordningen om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar för makars gemensamma barn som trädde i kraft . Till skillnad från II-förordningen gäller den nu föreslagna förordningen även barn till ogifta föräldrar. Dessa olika aspekter fördes samman i ett nytt förslag till förordning (KOM (2002) 222 slutlig), som presenterades . Det föreslås vidare att detta samlade förslag i sin tur ska läggas samman med II- förordningen. Beredningen av förslagen väntas fortsätta . antog för internationell privaträtt en konvention om behörighet, tillämplig lag, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn. Konventionen faller numera delvis under gemenskapens kompetens. Dock medger konventionen inte att gemenskapen tillträder den. Endast stater kan ansluta sig till konventionen. Kommissionen har därför föreslagit att rådet på visst sätt bemyndigar medlemsstaterna att i gemenskapens intresse underteckna konventionen. Rådet nådde en politisk överenskommelse om ett sådant bemyndigande . Kommissionen ska efter rådets beslut föreslå för rådet hur medlemsstaterna ska bemyndigas att ratificera konventionen. 15.7Förslag till direktiv om brottsofferersättning Kommissionen lade fram ett förslag till direktiv om ersättning till brottsoffer (KOM (2002) 562 slutlig). Syftet är att se till att alla medlemsstater har ett system som gör det möjligt för brottsoffer, som på grund av brott drabbats av personskada och viss ideell skada, att få ersättning av staten i de fall då gärningsmannen är okänd eller inte har förmåga att betala något skadestånd. Förslaget innehåller också regler om samarbete mellan medlemsstaternas myndigheter på ett sådant sätt att personer som utsatts för brott i en annan medlemsstat än den han eller hon är bosatt i ska kunna ansöka om ersättning i sitt eget hemland. välkomnar förslaget och har arbetat för att få till stånd ett direktiv på området. Se även avsnitt 16.1.4. 15.8Tillämplig lag för avtalsförpliktelser (I) Enligt lagen (1998:167) om tillämplig lag för avtalsförpliktelser gäller Romkonvention om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (I) som lag i . Kommissionen förbereder nu en grönbok angående en omvandling av konventionen till ett gemenskapsinstrument samt eventuella materiella ändringar som bör göras i samband därmed. 15.9Tillämplig lag för förpliktelser utanför avtalsförhållanden (II) Romkonventionen om tillämplig lag för avtalsförpliktelser () (I) var ursprungligen tänkt att omfatta även förpliktelser utanför avtalsförhållanden (framför allt skadeståndstvister). Dessa frågor kom dock att lämnas utanför konventionen. har kommissionen remitterat ett utkast till förordning som reglerar sådana frågor. Utkastet innehåller till att börja med bestämmelser om förpliktelser (utanför avtalsförhållanden) som har sin grund i en skadeståndsgrundande Enligt huvudregeln ska lagen i det land där skadan uppkom Särskilda regler om tillämplig lag finns för produktansvar, Skr. 2002/03:60 otillbörlig konkurrens och andra illojala förfaranden, ärekränkning m.m. Utkastet innehåller också vissa bestämmelser om förpliktelser som har sin grund i något annat än en skadeståndsgrundande handling, t.ex. tjänster utan uppdrag. Utkastet har remitterats till berörda myndigheter och andra. Ett preliminärt svar på förslaget har härefter utarbetats med innebörd att delar bedömningen att det finns ett behov av en reglering, men att denna bör fokuseras på de frågor där det finns ett konkret lagstift- ningsbehov och att man alltså inte försöker uppnå en alltför omfattande och detaljerad reglering. har ställt sig negativt till den föreslagna regleringen av tillämplig lag beträffande en skadeståndsgrundande hand- ling som har sin grund i ärekränkning m.m. En sådan reglering skulle riskera att utgöra ett ingrepp i nationella regler om yttrandefrihet. 15.10Ett europeiskt rättsligt nätverk på privaträttens område Rådet beslutade att inrätta ett europeiskt rättsligt nätverk på privaträttens område (beslut /470/EG). presenterades nätverkets webbplats (se bilaga 5). Nätverkets uppgifter är att underlätta det rättsliga samarbetet på privat- rättens område mellan medlemsstaternas myndigheter. Ett informations- system för allmänheten inrättas stegvis. Förutom den gemensamma webbplatsen kommer även gemensamma faktablad att ges ut. Medlemsstaternas centralmyndigheter samt andra myndigheter med ansvar för rättsligt samarbete har utsetts till kontaktpunkter. Nätverkets medlemmar ska träffas regelbundet för att bland annat diskutera uppkomna problem. Ett konkret exempel på verksamhet i nätverket är ett möte där praktiska problem rörande förfarandet vid internationella vårdnadstvisters verkställighet utomlands diskuteras. Ett annat sådant exempel är framtagandet av faktablad om rättshjälp i de olika medlemsstaterna. Befintliga samarbetsmekanismer ska inte påverkas. Nätverket ska ses som ett kompletterande instrument, som vid behov kan stödja nuvarande mekanismer. 16Polissamarbete, straffrättsligt samarbete och tullsamarbete Den sektorsövergripande arbetsgruppen mot organiserad brottslighet har fungerat som ett forum för utbyte av erfarenheter av konkret polissamarbete och strategisk information om organiserad brotts- lighet. Arbete har lagts ner på att ytterligare förbättra den årliga rappor- ten om organiserad brottslighet. Främst rörde detta en harmonisering av tolkningen av grundkriterierna av vad som kännetecknar organiserad brottslighet samt systematisering i insamlingen av uppgifter. En diskussion togs också upp om att samordna agerandet inför de framtida FN-förhandlingarna om en konvention om korruptionsbekämp- ning. En gemensam ståndpunkt inför FN-förhandlingarna antogs av rådet utan debatt . Rådet antog ett beslut (2002/494/RIF) om inrättande av ett europeiskt nätverk av kontaktpunkter med avseende på personer som gjort sig skyldiga till folkmord, brott mot mänskligheten och krigsför- brytelser. I uppföljning till detta enades rådet om innehållet i ett kommande beslut syftande till att stärka medlemsstaternas möjligheter att undersöka och lagföra personer som har främjat eller medverkat till krigsförbrytelser eller liknande allvarliga brott. Som framgår av faktapromemorian (2001/02:FPM35) i frågan ska denna målsättning främjas genom att tillförsäkra nödvändigt samarbete mellan relevanta nationella myndigheter och mellan myndigheter i de olika medlemsstaterna. Sedan rådet och antog ett nytt direktiv (2002/58/EG) om skydd av personuppgifter och elektronisk kommunika- tion aktualiserades frågan om teletjänstleverantörers skyldigheter och möjligheter att lagra trafikdata. Direktivet stadgar att sådan lagring endast får ske om medlemsstaterna inför sådana bestämmelser i nationell lagstiftning. Rådet antog slutsatser inför det fortsatta arbetet i frågan. Dessa understryker behovet av att EU:s medlemsstater inleder dialog med alla berörda parter om hur man bäst balanserar brottsbekämpningens intressen mot intresset av den personliga integriteten. Arbetet med de ömsesidiga utvärderingarna om hur medlemsstaterna på nationell nivå genomför internationella åtaganden i kampen mot den organiserade brottsligheten fortsatte . En andra utvärderings- omgång avslutades. Denna rörde brottsbekämpningens roll i kampen mot narkotikahandel. Efter ett svenskt initiativ beslutades också att en tredje utvärderingsrunda ska behandla polisinformationsutbyte i relation till Europolkonventionen och andra åtaganden, till exempel Schengen- konventionen eller olika gemensamma åtgärder. Ett frågeformulär inför denna tredje utvärderingsomgång sammanställdes och skickades till medlemsstaterna för besvarande. Utvärderingsrundan ska påbörjas med början i . arbetar aktivt för att föra upp brottsförebyggande frågor på EU:s dagordning. och några andra medlemsstaters arbete samt kommissionens engagemang ledde under det svenska ordförandeskapet 2001 bl.a. till att: rådet kom överens om en brottsförebyggande policy för EU, bl.a. i ljuset av de slutsatser som antogs vid den av anordnade konferensen en kunskapsbaserad strategi för att förebygga brott i , rådet beslutade att inrätta ett europeiskt nätverk för förebyggande av brottslighet (2001/427/RIF), på basis av ett fransk-svenskt initiativ, med ett sekretariat i kommissionen, och att rådet fattade beslut att inrätta ett finansieringsprogram för brottsförebyggande frågor, (2001/515/RIF). Det europeiska nätverket för förebyggande av brott, EUCPN Under det svenska ordförandeskapet fattade nätverkets nationella representanter bl.a. beslut om nätverkets arbetsordning och första arbetsprogram samt valde en sekreterare. har nätverket börjat arbeta mer konkret. inrättades på svenskt förslag en formell undergrupp för att ta fram två jämförande rapporter om utsatthet för brott och anmälda brott i medlemsstaterna. På brittiskt förslag påbörjades också diskussioner om en särskild grupp som ska utbyta erfarenheter om åtgärder mot ungdomsvåld samt ett arbete för att vidta åtgärder på EU-nivå för att förebygga mobiltelefonrån. Rådet antog slutsatser om EUCPN:s första årsrapport. Rådet godkänner rapporten och uttrycker tillfredsställelse med EUCPN:s hittillsvarande arbete men konstaterar att finansieringen för EUCPN kan komma att behöva övervägas . arrangerades också den första stora konferensen för att utbyta konkreta erfarenheter om brottsförebyggande åtgärder när det gäller ungdomsbrott, narkotikarelaterade brott och brott i storstads- miljöer. EUCPN:s webbplats lanserades dessutom . deltog i den europeiska brottsförebyggande tävlingen deltog, genom , för femte året i den europeiska brottsförebyggande tävlingen (European Crime Prevention Awards) med ett svenskt brottsförebyggande projekt. seminarier för konkret erfarenhetsutbyte mellan de deltagande praktikerna från de sju länderna arrangerades av . arbetade aktivt för att föra upp frågor som rör bättre stöd och hjälp till brottsoffer på den politiska dagordningen i EU. och ytterligare några medlemsstaters starka engagemang i dessa frågor ledde till rådets antagande av ett rambeslut om brottsoffrens ställning i den straffrättsliga processen (2001/220/RIF). Rambeslutet behandlade generella frågor såsom brottsoffrets rätt att få information, brottsoffrets rätt att delta i det rättsliga förfarandet, men saknade referenser till möjligheterna för den som skadats i samband med brott att få statlig brottsskadersättning. Detta föranledde att i samverkan med kommissionen anordna ett EU-expertmöte om statlig Mötet ägde rum i . Slutsatserna från mötet visade att det fanns ett starkt intresse från medlemsstaterna att förbättra ersättningsmöjligheterna för dem som utsatts för brott inom unionen. Kommissionen, som åtog sig att arbeta vidare med frågan, presenterade en grönbok (KOM (2001) 536 slutlig) och ett förslag till direktiv (KOM (2002) 562 slutlig och faktapromemoria 2002/03:FPM25). som har granskats av samtliga medlemsstater, kan generellt sägas ligga i linje med de slutsatser som utarbetades vid i . Förslaget kommer att beredas . Frågor som rör stöd och hjälp till brottsoffer har även kommit att uppmärksammas i en rad andra rättsakter inom EU, t.ex. rambeslutet av om bekämpande av människohandel (2002/629/RIF, se avsnitt 16.3.1). Frågor om åtgärder mot terrorism har stått högt på den politiska dagordningen . Till grund för arbetet har legat den handlingsplan mot terrorism som beslutades av vid ett extra möte . slutförhandlades bl.a. rambesluten om en europeisk arresteringsorder (2002/584/RIF) och om bekämpande av terrorism (2003/48/RIF). Dessa genomförs nu i svensk rätt. tillbaka pågår överläggningar mellan och om ett avtal om ömsesidig rättslig hjälp. Europols kompetens på terrorism- området har också förstärkts. genomfördes en halvtidsutvärdering av mot narkotika 2000-2004. Kommissionen redovisade den slutgiltiga framstegsrapporten i ett meddelande till rådet och (KOM (2002) 599 slutlig). I rapporten ingår även en analysdel där kommissionen ger förslag och rekommendationer på förbättringar i det fortsatta genomförandet av planen. behandlades ett förslag till handlingsplan för brottsbekämpande myndigheters arbete mot produktion och distribution av syntetisk narkotika och prekursorer, dvs. kemikalier som används för rening eller framställning av narkotika. Avsikten med förslaget är att det ska tjäna som politisk riktlinje och tidsplan för arbetet . Genom förslaget anges vidare att rådet ska prioritera arbetet mot bekämpning av syntetisk narkotika samt göra detta ämne till en huvudfråga vid diskussioner med kandidatländerna. Resolution om behandling av narkotikamissbrukare i fängelser Det danska ordförandeskapet tog vidare initiativ till en resolution om behandling av narkotikamissbrukare i fängelser. Den föreslagna resolutionen behandlar bland annat frågor om att hålla fängelser fria från narkotika samt om rehabilitering av narkotikamissbrukare i fängelser och deras hälsa. Resolutionen slutbehandlades inte . Arbetet med resolutionen kommer troligen att fortsätta . 16.2Straffrättsligt samarbete och ömsesidigt erkännande av domar och beslut Inom EU antogs en konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Konventionen avser att förbättra det rättsliga samarbetet mellan unionens medlemsstater. Den effektiviserar samarbetet bl.a. genom att direkta kontakter får ske mellan de rättsliga myndigheterna och medlemsstaterna får nya möjligheter att samarbeta, t.ex. genom assistans med hemlig teleavlyssning. Ett tilläggsprotokoll till konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål antogs av rådet . Protokollet fokuserar främst på att förbättra möjligheterna att få information om vilka bankkonton en viss person har i en annan medlemsstat samt vilka transaktioner som har genomförts och kommer att genomföras på kontot i fråga. En ansökan ska heller inte kunna vägras bl.a. under åberopande av banksekretess eller att ansökan avser ett fiskaliskt brott. har i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål införlivat stora delar av konventionen och protokollet i svensk rätt och arbete pågår för att införliva resterande delar i den svenska En departementspromemoria är planerad att remitteras Skr. 2002/03:60 . 16.2.2Tammerforsslutsatserna om ömsesidigt erkännande av domar och beslut Av slutsatserna från toppmötet i (punkterna 3337) framgår att enligt bör erkännande av rättsliga avgöranden bli en hörnsten i det rättsliga samarbetet på såväl det civilrättsliga som det straffrättsliga området inom unionen. Denna princip ska avse såväl domar som andra beslut fattade av rättsliga myndigheter. Rådet antog ett åtgärdsprogram för att genomföra principen om ömsesidigt erkännande i enlighet med Europeiska rådets slutsatser. Programmet innehåller en rad olika åtgärder som ska vidtas på det straffrättsliga området för att genomföra principen om ömsesidigt erkännande. En indelning görs i åtgärder som tar sikte på beslut före dom och åtgärder med anledning av eller efter dom. Åtgärderna avser beslut och domar som riktar sig mot såväl egendom som personer. har arbetet inom EU resulterat i att fem initiativ har tagits: ett rambeslut om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (se avsnitt 16.2.3), ett rambeslut om erkännande och verkställighet av beslut om frysning av egendom och bevismaterial (se avsnitt 16.2.4), ett rambeslut om erkännande och verkställighet av bötesstraff (se avsnitt 16.2.5), ett rambeslut om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande (se avsnitt 16.2.6), och ett rådsbeslut om förstärkt samarbete angående beslut om förlust av rättigheter (se avsnitt 16.2.7). ägde förhandlingar rum beträffande samtliga dessa instrument. informerades på sedvanligt sätt om de initiativ som tagits och om pågående förhandlingar, främst inför rådsmötena. Tanken med ömsesidigt erkännande är att skapa ett mervärde i förhållande till dagens mer traditionella sätt att samarbeta på, vilket utgår ifrån att de brottsutredande myndigheterna i den stat som behöver hjälp i en brottsutredning ansöker om assistans i en annan stat. Den staten fattar ofta egna beslut som behöriga myndigheter sedan verkställer. Med ömsesidigt erkännande är tanken att myndigheterna i den stat där brottsutredningen pågår själva fattar beslut om t.ex. att ett visst föremål ska tas i beslag och den andra staten ska, utan att ifrågasätta detta beslut, verkställa det som om det vore ett beslut fattat av egna myndigheter. Ömsesidigt erkännande kommer emellertid inte att helt ersätta det traditionella sättet att samarbeta på utan ska mer ses som ett komplement till det straffrättsliga samarbetet. De initiativ som tagits motsvarar de prioriteringar som rådet gjorde i åtgärdsprogrammet och där rådet menade att det var särskilt angeläget att förstärka det straffrättsliga samarbetet. godkände ett utkast till rambeslut om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (prop. 2001/02:118, 2001/02:JuU 29, rskr 2001/02:256). Rambeslutet antogs av rådet (2002/584/RIF). Rambeslutet innehåller bestämmelser om överlämnande inom EU av personer som i medlemsstaterna är eftersökta för lagföring eller verkställighet av straff. ska avtal och konventioner om utlämning som tillämpas mellan medlemsstaterna i princip ersättas av rambeslutets bestämmelser. har i likhet med och förklarat enligt artikel 31.2 i rambeslutet att det nordiska utlämningsförfarandet ska fortsätta tillämpas mellan de nordiska länderna. I förhållande till övriga medlemsstater och i vissa fall även i förhållande till och ska dock rambeslutets bestäm- melser tillämpas. Efter antagandet av rambeslutet har omfattande konsul- tationer skett mellan medlemsstaterna om hur rambeslutet på bästa sätt kan genomföras. I promemorian Lag om europeisk arresteringsorder och överlämnande för brott inom EU (Ds 2002:62) föreslås ny lagstiftning med anledning av rambeslutets bestämmelser. Promemorian har skickats ut på remiss. Regeringen avser att lämna en proposition till . Lagstiftningen föreslås träda i kraft . 16.2.4Ömsesidigt erkännande och verkställighet av beslut om frysning av egendom och bevismaterial tog tillsammans med och initiativ till ett utkast till rambeslut om verkställighet av beslut om frysning av egendom eller bevismaterial. Enligt förslaget ska beslut som syftar till att säkerställa en verkställighet av ett beslut om förverkande eller överlämnande av bevismaterial (i svensk rätt motsvarande kvarstad och beslag) och som fattas i den medlemsstat där förundersökningen pågår erkännas och verkställas av den medlemsstat där egendomen eller bevismaterialet finns. Syftet är att snabbt hindra att egendomen förstörs eller försvinner, dvs. den ska frysas. Egendomen förblir fryst till dess den stat som verkställt beslutet har bestämt om bevismaterialet kan överlämnas till den andra staten eller till dess att egendomen har förverkats och detta beslut har verkställts.