prop · GQ0360 · 2003-03-13 00:00:00 — rättssäkerhetsfrågorna inom EU och FN. Resultat uppnåddes redan under i det regelverk som antogs för genomförande av resolution . Regelverket innehåller bland annat tydliga kriterier för vilka som kan komma ifråga för sanktionslistorna, möjlighet för nationella myndigheter att meddela undantag från sanktionerna, t.ex. av humanitära skäl, samt bestämmelser om en regelbunden översyn av sanktionslistorna. Vid EU:s genomförande av resolution diskuterades rättssäker- EU:s medlemsstater arbetade tillsammans för att via FN utveckla möjligheterna till undantag från sanktionerna under denna Detta gällde särskilt behovet av undantag av humanitära Resultatet kom , då antog resolution (2002), som tydliggör och förbättrar möjligheterna till undantag av bl.a. humanitära skäl. Det är angeläget att säkerställa att kampen mot terrorism bedrivs på ett Skr. 2002/03:60 sätt som beaktar rättssäkerheten, med bibehållen respekt för mänskliga får säkerhetsrådets och EU:s förmåga att agera snabbt och effektivt mot dylika hot inte undergrävas. Kärnfrågan består i att kunna kombinera snabba och effektiva beslut av FN och EU med att upprätthålla respekten för individens rättssäkerhet. Dessa gränsdragning- ar är föremål för fortlöpande debatt inom EU. 8 Den gemensamma handelspolitiken Som ett litet och utrikesberoende land behöver ett öppet och väl fungerande internationellt handelssystem. Det är viktigt att detta system uppfattas som rättvist och legitimt av dess medlemsländer och av befolkningen i dessa. verkar för att EU både i sina bilaterala och regionala handelsavtal, liksom i världshandelsorganisationen , ska agera på ett sätt som främjar handel och investeringar både inom och utanför EU. Detta bör ske på ett sätt som gynnar både utvecklingsländernas möjligheter att i ökad utsträckning dra nytta av och delta i världshandeln och svenska företags export, import och investeringar. Därmed gynnas i förlängningen tillväxt och sysselsättning både i , i EU och i omvärlden. 8.2Världshandelsorganisationen (WTO) WTO bildades och efterträdde som huvudorgan för den multilaterala handelspolitiken. WTO administrerar bland annat avtalen om varuhandel (), tjänstehandel (GATS), handelsrelaterade im- materialrätter (TRIPS), jordbruksavtalet (AoA), tekohandelsavtalet (ATC) och tvistlösningsavtalet (DSU). WTO hade vid slutet av 2002 145 medlemmar och ytterligare ett trettiotal förhandlade om medlemskap. 8.2.1Dohadagordningen för utveckling (DDA) Förhandlingsarbetet i WTO inleddes i enlighet med det mandat som antogs i slutdeklarationen från ministermötet i (utvecklingsdagordningen från ). Regeringens ståndpunkter inför dessa förhandlingar meddelades i skrivelse 1998/99:59 "Öppen handel rättvisa spelregler". EU:s gemensamma ståndpunkter fastlades av rådet. bemyndigade rådet kommissionen att inleda förhandlingar enligt Utvecklingsdagordningen från . skapades i WTO en förhandlingsstruktur i vilken den Skr. nyinrättade , ledd av WTO:s general- direktör, gavs det övergripande ansvaret. förhandlingsgrupper för de olika sakfrågorna och ordföranden till dessa EU verkade för att dessa organisatoriska frågor skulle lösas stödde och bidrog till detta genom att föreslå en egen kandidat till ordförandeskap i någon av grupperna, men denne valdes Beslut fattades om att WTO:s nästa ministerkonferens ska äga rum i , , . EU är angeläget att WTO då beslutar att påbörja förhandlingar även om de så kallade "Singapore- frågorna" (handelsprocedurer, insyn i offentlig upphandling, investe- ringar, konkurrens). För är de två första av dessa områden priori- terade på grund av deras vikt för svensk export samt för att förebygga korruption i samband med internationell handel. Tidtabellen för förhandlingarna löstes . förhandlingar ska enligt tidtabellen avslutas senast . För jordbrukshandeln ska ramverket för liberaliseringar bestämmas De första buden om liberalisering av tjänstehandel Dessa två områden har hunnit längst då förhand- lingarna om dem inleddes (enligt den så kallade "inbyggda dagordningen"). för förhandlingen om marknadstillträde för icke-jordbruksvaror (industri- och fiskevaror) ska lösas men om möjligt . EU krävde länge att samma datum skulle gälla för alla dessa områden, vilket inte vann stöd. alla dessa tre områden av stor vikt både på grund av deras betydelse för utvecklingsländernas exportmöjligheter och för vår egen handel och På tjänstehandelsområdet överlämnade EU sina kravlistor gente- mot andra WTO-medlemmar . Krav på liberaliseringar ställdes gentemot flertalet länder men mängden krav var störst gentemot större handelspartners, det vill säga och de mest utvecklade av inkom buden riktade mot . lyseras av , övriga och Kom- merskollegium samt har remitterats till intresserade organisationer i I arbetet med marknadstillträde för industriprodukter har före- slagit att alla tullar tas bort och att tullar på särskilt miljövaror och låga "krångeltullar" avskaffas så fort som möjligt. Förhandlingar inleddes även om sambandet mellan WTO- avtalen och internationella miljöavtal, WTO-regelfrågor (antidumping, subventioner och regionala avtal) och geografiska ursprungsbeteck- För är de miljörelaterade frågorna prioriterade bland dessa, liksom att det antas striktare regler för antidumpningsåtgärder. fäster stor vikt vid frågan om utökat skydd för geografiska beteckningar som dock inte är prioriterat av . även vissa områden på vilka arbete i WTO har pågått såsom olika TRIPS-frågor rörande översynen av art. 27.3.b ("patent på liv"), över- synen av tvistlösningssystemet och olika frågor av särskild vikt för u- I antogs även en deklaration om att inte borde få förhindra att skaffa billiga läkemedel mot hiv/aids, malaria och tbc, bland annat genom att tvångslicensiering medges. EU har lagt ett uppskattat förslag om hur detta kan lösas som inkluderar att de säljs till Skr. 2002/03:60 billigare pris i som garantier ges mot reexport av dessa tillbaka till i-ländernas marknader. har varit starkt pådrivande för att frågan skulle lösas enligt tidtabell. Ett informellt ministermöte bland 25 WTO-länder hölls i för att diskutera denna fråga samt några andra områden av särskild vikt för (särskild och differentierad behandling samt genomförande av tidigare ) som alla enligt tidtabellen bör lösas före utgången av 2002. Vissa framsteg uppnåddes vid men det var inget genombrott. Separat från Doha-förhandlingarna fortsätter verka för att WTO bidrar till att främja efterlevnaden av kärnkonventioner om grundläggande mänskliga rättigheter i arbetslivet. Detta sker bl.a. genom ökad dialog med och aktivt deltagande i dess kommission för den sociala dimensionen av globalisering. Friare handel med tekovaror är en viktig fråga för . Dels för att tekoindustrin är en av de sektorer inom vilka har störst poten- tial att utveckla sin export, dels för att billigare tekovaror gynnar svenska konsumenter. är pådrivande för detta inom EU. Rådet har på svenskt initiativ antagit ett generellt mandat för bilaterala förhandlingar om liberaliseringar med de WTO-länder som unionen upprätthåller begränsningar mot. För att få en majoritet av EU-länderna bakom detta krävs emellertid att marknadsöppningar ska vara ömsesidiga. Överenskommelser i denna riktning har tidigare ingåtts med och och tillkom . Överläggningar med ett par andra länder pågår. har arbetat aktivt för att EU ska säkerställa att utvecklingsdimensionen genomsyrar alla delar av WTO förhandlingarna i enlighet med utvecklingsdagordningen från WTO:s fjärde ministermöte i . Detta innebär att intressen och särskilda problem ska beaktas i förhandlingarna för varje sakområde. Särskilt vikt har lagts vid de för mest prioriterade förhandlingarna, bland annat om jordbrukshandeln. I den för viktiga frågan TRIPS/hälsa har bidragit till att EU har kunnat vara en av de starkaste förespråkarna för att säkerställa utökade möjligheter för produktion av lågprisläkemedel till utsatta länder. Förutom att driva utvecklingsdimensionen i förhandlingarna inom respektive sakområde har lagt vikt vid de specifika åtagandena från till förmån för integrering i WTO. På områden rörande implementering av tidigare ingångna , särskild och differentierad behandling (SDT) inom ramen för de olika avtalen, underlättande av de minst utvecklade ländernas (MUL) anslutning till WTO samt tekniskt bistånd gjordes åtaganden i som skulle genomföras . har varit starkt pådrivande för att frågan om förslag till effektivare och mer precisa SDT-regler skulle lösas enligt tidtabell. Under svenskt ordförandeskap i för MUL har riktlinjer för MUL:s anslutning till WTO tagits fram. För att svara emot de omfattande behoven av handelsrelaterat tekniskt Skr. 2002/03:60 bistånd fördubblade sitt bidrag till WTO:s fond för tekniskt samarbete och blev därmed den största bidragsgivaren till WTO:s egna biståndsinsatser, som också ökade markant. ökade även bidragen till Integrated Framework, Internationella handelscentret (ITC) och JITAP-programmet i linje med åtagandena i Utvecklings- dagordningen från . blev en av de grundande medlemmarna i Agency for International Trade and Information Cooperation (AITIC) som ska ge skräddarsytt stöd till de fattigaste länderna som saknar representation i WTO. WTO hade medlemmar. Av dessa är flertalet suveräna stater, men även separata tullområden kan vara medlemmar såsom EG, och . För att uppnå medlemskap i åtar sig den ansökande parten att förhandla bilateralt om villkoren för detta med alla de medlemmar som så önskar. De åtaganden om tullsänkningar och andra liberaliseringar som överenskoms är ensidiga från ansökarlandets sida och appliceras enligt mest-gynnad-nationsprincipen, dvs. lika för alla WTO-medlemmar. anslöts som medlem under beteckningen "Särskilda tullområdet , Penghu, Kinmen och Matsu". avslutade sina förhandlingar och blir medlem så snart man ratificerat anslutningsavtalet. har , , och ansökt och inlett förhandlingar om medlemskap. Totalt förhandlar 32 länder om WTO-medlemskap, däribland och . fäster särskild vikt vid förhandling om WTO- anslutning. avslutades förhandlingarna om ett associeringsavtal mellan EU och (se avsnitt 10.9). Avtalet omfattar politisk dialog, ekonomiskt samarbete samt handel, där handelsfrågorna spelar en överordnad roll. Förutom varu- och tjänstehandel innehåller avtalet bland annat bestäm- melser om investeringar, offentlig upphandling, immaterialrätt, konkur- rens, transparens och tvistlösning. Ur ett svenskt handelsperspektiv bedöms förhandlingsresultatet som gynnsamt, både vad gäller export och import av industrivaror. strivaror omfattas av avtalet och merparten blir tullfria när avtalet träder i Även på tjänsteområdet är avtalet ett framsteg. träde och icke-diskriminering garanteras i flera viktiga svenska sektorer. På investeringsområdet är avtalet ett av EU:s mest långtgående bilaterala Förutsättningarna för direktinvesteringar förbättras, bl.a. genom att nationell behandling garanteras. Både export och import kan Avtalet innebär en väsentlig förbättring för svenska Skr. 2002/03:60 företag som önskar delta i offentlig upphandling i . Förhandlingarna om ett associeringsavtal med tappade fart på grund av bl.a. den ekonomiska krisen i (se avsnitt 10.9). hölls den sjunde rundan i . Förutom diskussioner om politisk dialog och samarbete analyserade parterna ett åtgärdspaket för att underlätta handeln. Detta antogs senare vid topp- mötet i . Ett förhandlingsbud från om marknadstillträde och tullar förväntas . Ett av huvudsyftena med Barcelonaprocessen (se avsnitt 10.5) är att upprätta ett frihandelsområde runt . De grundläg- gande byggstenarna för frihandelsområdet är EU:s associeringsavtal med partnerländerna. Eftersom kandidatländerna , och har tidigare avtal, är det fråga om totalt nio "nya" associeringsavtal. Av dessa har fem redan trätt i kraft (, , , och Palestinska myndigheten). Generellt sett har de nationella procedurerna vad gäller avtalen varit utdragna och försenat ikraftträdanden. har dock varit bland de första EU-länderna att ratificera. beslutade regeringen som första medlemsstat att ratificera avtalet med , vilket underteck- nades . Avtalet med undertecknades och avtalet med . I avtalen ger EU tullfria kvoter för känsliga jordbruksvaror och tullfrihet för mindre känsliga. Avvecklingen av tullar på industrivaror från EU sker i olika intervall . Avtalsförhandlingarna med väntas fortsätta . Under de totalt åtta rundorna har inga konkreta diskussioner kring handelsfrågor ännu förekommit. Som en del av sin mellanösternpolitik slöt EU ett samarbetsavtal med länderna i samarbetsråd (GCC) (se avsnitt 10.6.4). Förhandlingarna om ett frihandelsavtal gick in i ett aktivare skede, efter att tidigare ha fortskridit relativt långsamt. Särskilt kunde framsteg noteras och man har förhoppningar om att kunna komma överens på vissa punkter . hade fem förhandlingsomgångar hållits, omväxlande i och i , där GCC har sitt sekretariat. överlämnade kommissionen förhandlingsbuden till medlemsstaterna såväl som till GCC. stöder förhandlingarna och verkar för kortare avvecklings- tider för tullar på varor av export- och importintresse för svenskt närings- liv. , och (AVS) inleddes förhandlingar om ekonomiska partnerskapsavtal med AVS-länderna (, och ). Planerna på att ingå ekonomiska partnerskapsavtal (EPAs) är en direkt följd av och har som syfte att reducera handelshinder och etablera frihandel mellan berörda 76 AVS-länder och mellan dessa och EU. Den nya handelsordningen ska träda i kraft . antogs EU:s förhandlingsmandat, vilket tar upp en rad viktiga substansfrågor och förespråkar ett sammanhållet synsätt vad gäller politikområden som handel, investeringar och bistånd. Beslutet föregicks av ingående diskussioner bland EU:s medlemsstater, i vilka deltagit aktivt. För att åstadkomma gynnsammast möjliga villkor för AVS-länderna har särskilt drivit frågan om marknadstillträde, helst på villkoren "Everything But Arms" (). Trots att de formella förhandlingarna mellan AVS-länderna och EU började finns ännu ingen enighet kring struktur och innehåll. Klart är endast att förhandlingarna är upplagda enligt en två- stegslösning, där övergripande politiska och utvecklingspolitiska dimen- sioner av EPA-samarbetet diskuteras i en första fas. Först i en andra fas kommer de huvudsakliga handelspolitiska delfrågorna att behandlas. 8.4Avtal om ömsesidigt erkännande av produktgodkännanden I kommissionens externa strategi för handelspolitik inom området stan- darder och bedömning av överensstämmelse anges bilaterala avtal om ömsesidigt erkännande av produktgodkännanden som en av fyra huvud- metoder att förbättra marknadstillträde till tredjeland. Dessa avtal kallas MRA (mutual recognition agreements). har förhandlats och ingåtts med , , , , , och . Avtalen täcker olika produktområden med olika länder, det schweiz- iska hela 15 sektorer. Inom vissa avtal har förtroendeskapande aktiviteter dragit ut och riskerar att äventyra vissa delar av avtalen. ägnades tid åt att sätta igång det omfattande avtalet med och åt förtroendeskapande under avtalet med . Med kandidatländerna ingicks ytterligare avtal om ömse- sidigt erkännande, i form av PECA (protokoll till Europaavtalen om bedömning av överensstämmelse och godtagande av industriprodukter). Avtal med och lades till de redan befintliga med och . Dessa avtal har till syfte att förenkla marknadstill- trädet och på samma gång stötta kandidat- ländernas genomförande av EG-regler. I syfte att lättare kunna ändra befintliga avtal modifierades mandaten för MRA- och PECA-förhandlingar . Ändringen introducerade även möjligheten att ingå avtal på regional basis. föreslog i inledningen av året att EU skulle inrätta en ombuds- man för u-landsexport. Denna skulle utgöra kontaktpunkt för klagomål rörande regleringar och administrativa procedurer i EU som försvårade eller förhindrade exportörer i att exportera till EU-marknaden. De klagomål som mottogs skulle sedan kanaliseras vidare till berörd instans inom EU med begäran om svar eller vid behov förslag på ändring av den reglering eller procedur som orsakat problemet. Ett exempel som nämndes gällde ett företag i ett afrikanskt land som inte tilläts exportera kamelost till EU eftersom ingen klarhet kunde nås om vilken tullsats samt vilka sanitära och fytosanitära krav som skulle gälla eftersom kamelost hade sålts i EU. Syftet med det svenska förslaget var inte att ifrågasätta behovet av regleringar för att skydda legitima konsumentintressen rörande t.ex. hälsa eller konsumentsäkerhet utan att komma åt eventuella onödiga handelshinder som exportörer i inte kunde förväntas ha tid eller resurser att konfrontera. Det svenska förslaget diskuterades i rådet, som uppmanade att studera det svenska förslaget och lämna eventuella förslag med anledning av det. återkom kommissionen med ett förslag att skapa en funktion för förbättrad information till exportörer i u- länderna och vägledning till rätt EU-instans vid den typ av problem som hade tagit upp. Detta förslag bemöttes positivt av flertalet medlemsstater varför kommissionen förväntas återkomma med ett formellt förslag att inrätta denna funktion. Arbetet präglades till stor del av förberedelser inför och uppföljning av förhandlingar om statsstödd exportfinansiering inom den ekonomiska samarbetsorganisationen . ägnades miljöhänsyn och anpassning av till regelverket inom världshandelsorganisationen stor uppmärksamhet. Miljöhänsyn vid statsstödd exportfinansiering enades 24 av 26 dåvarande medlemsstater i exportkreditgruppen (undantag och ) att tillämpa gemen- samma riktlinjer om miljöhänsyn vid statsstödd exportfinansiering. Genomförande på nationell nivå började . Uppfölj- ningen av detta arbete som gjorts kommer att ligga till grund för en omförhandling av riktlinjerna, planerad att inledas . Riktlinjerna är viktiga dels för att skapa skärpta miljökrav, dels för att skapa lika villkor för ländernas exportföretag. Anpassning av till WTO och fartygskrediter har ett stort arbete lagts ner för att omförhandla exportkreditarrangemang (det så kallade konsensusavtalet) så att det blir bättre anpassat till gällande regelverk i WTO. Arbetet kommer att Skr. 2002/03:60 bedrivas parallellt i och . slöts ett nytt avtal om fartygskrediter mellan de länder som har stor varvsindustri inklusive hela EU. är dock inte part i denna överenskommelse. EU:s mål och instrument för förbindelserna med omvärlden omfattar en mängd politikområden. EU har i princip de flesta av de instrument som krävs för att i förbindelserna med omvärlden främja fred, utveckling och säkerhet. En viktig förutsättning för detta är dock att samstämmigheten mellan olika instrument å ena sidan och mellan EU:s och medlems- staternas egna åtgärder å andra sidan förbättras. präglades utvecklingssamarbetet av samstämmighetsfrågorna. enades i , att minska antalet rådskonstella- tioner. Syftet var att förenkla rådsarbetet inför den förestående utvidg- ningen av EU, men också att öka samstämmigheten mellan EU:s olika politikområden. Som en följd av denna reform behandlas utvecklings- frågorna inte längre i ett separat s.k. utvecklingsråd utan inom ramen för allmänna frågor och yttre förbindelser (GAERC). Arbetet med att effektivisera kommissionens genomförande av EG:s utvecklingssamarbete på basis av kommissionens meddelande (KOM (2000) 212) fortsatte . Rådet behandlade meddelanden från kommissionen om handel och utveckling, landsbygdsutveckling och ursprungsbefolkningar. Kommis- sionen presenterade även ett meddelande om avbindning av bistånd som behandlas närmare . Vidare beredde rådet bl.a. en ny förordning om sexuell och reproduktiv hälsa, smittsamma sjukdomar, utvecklingssamarbetet med och samt en budgetför- ordning för Europeiska utvecklingsfonden (). Beslut väntas i dessa frågor. Rådsarbetet präglades dessutom till stor del av förberedelser och uppföljning av världskonferensen i och världstoppmötet i . I följande avsnitt beskrivs i huvud- sak de tvärgående aspekterna av EG:s utvecklingssamarbete, inklusive . För mer detaljerad beskrivning av stödprogram se även respektive geografiskt avsnitt. Nedan följer en presentation av de frågor som varit särskilt prioriterade på utvecklingsområdet . Förberedelser inför världskonferensen i och Rådsarbetet präglades i stor utsträckning av arbetet att förbereda och följa upp världskonferensen om utvecklingsfinansiering i och världstoppmötet om hållbar utveckling i . Den internationella konferensen om finansiering för utveckling i var ett genombrott i ansträngningarna att uppnå FN:s millennieutvecklingsmål och andra internationellt överenskomna utvecklingsmål. Ett kraftfullt steg togs mot ökad fattigdomsbekämpning. Konferensens slutdokument, den s.k. Consensus behandlar i ett sammanhang hur olika finansieringskällor, såväl offentliga som privata, kan samverka för att uppnå millennieutvecklingsmålen. I dokumentet betonas också vikten av samstämmighet i dessa ansträng- ningar såväl på nationell som på internationell nivå. I samband med förberedelserna kunde i enas om att kollektivt sträva efter att uppnå ett genomsnitt på 0,39 procent av BNI (bruttonationalinkomst) 2006, vilket sammanlagt innebär i ökat bistånd för perioden /2006. Kommissionen åtog sig att övervaka uppfyllandet av dessa åtaganden. EU:s beslut spelade en stark katalytisk roll inför mötet i , och ledde bl.a. till att även utlovade en biståndsökning på 50 miljarder . En diskussion om ett eventuellt införande av en skatt på valutahandel, s.k. Tobinskatt, diskuterades inom unionen som ett möjligt verktyg. Världstoppmötet om hållbar utveckling i Under det svenska EU-ordförandeskapet antog rådet slut- satser inför om hållbar utveckling där fyra huvud- prioriteringar för EU identifierades: skydd av naturresursbasen för social och ekonomisk utveckling, integration av miljöfrågor och fattigdoms- bekämpning, globalisering och hållbar utveckling, samt deltagande och Dessa var vägledande för EU under hela förbere- delseprocessen för konferensen som ägde rum i den 26 Slutsatserna från i angav att en extern dimension skulle tillfogas för hållbar utveckling. lingsrådet antog slutsatser där denna tanke följdes upp och preciserades på områdena fattigdomsbekämpning, handel, miljö, finansi- ering och institutionella frågor. Toppmötet i erkände begreppet hållbar utveckling som en överordnad princip för FN:s arbete och gav en rad rekommendationer för att omsätta detta i praktiken på nationell, regional och global nivå. Genomförandeplanen från anger rekommendationer för det fortsatta arbetet med att genomföra och övriga åtaganden Den syftar till att ge en integrerad behandling av ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekter av hållbar utveckling. 2002/03:60 FN:s generalsekreterare lyfte inför toppmötet särskilt fram fem områden som den mellanstatliga överenskommelsens kärna: vatten och sanitet, hälsa, jordbruk och livsmedelsförsörjning, energi, samt biologisk mångfald. På dessa områden gjordes nya åtaganden vid toppmötet som kompletterar millenniedeklarationen med tidsbundna mål i synnerhet på naturresursområdet. Arbetet för att uppnå dessa nya delmål är alla viktiga delar i arbetet för att nå det övergripande målet att halvera fattigdomen. I handlingsplanen åtar sig bl.a. medlemsstaterna att: halvera andelen människor som saknar tillgång till grundläggande sanitet , stoppa användning och produktion av kemikalier som leder till allvarliga negativa miljö- och hälsoeffekter , utveckla integrerade vattenförvaltningsplaner och planer för effektivare vattenanvändning , återuppbygga/återställa fiskebestånd som hotas av utrotning , kraftigt reducera förlusten av biologisk mångfald till 2010, väsentligen öka andelen förnybar energi. Inom det övergripande temat hållbara konsumtions- och produktions- mönster antogs en rekommendation om att lansera ett tioårigt globalt ramprogram för initiativ för hållbar konsumtion och produktion utifrån ett förslag som , och utarbetat inom EU.