prop · GR0326 · 2003-10-22 00:00:00 — Det innebär att bestämmelsen i 7 kap. 6 § BFL inte kan tillämpas vid arkivering av elektronisk räkenskapsinformation utomlands. Enligt artikel 22.3 d fjärde stycket i faktureringsdirektivet skall medlems- staterna fastställa hur skattskyldiga personer skall lagra fakturor som avser leveranser av varor eller tillhandahållande av tjänster på deras territorium liksom även hur fakturor som mottas av skattskyldiga personer som är etablerade på deras territorium skall lagras. att företag som i ett annat land lagrar säljfakturor avseende omsättning i det egna landet och köpfakturor ändå kommer att omfattas av reglerna i det land där företaget är etablerat. För företag som är etablerade i gäller således svenska regler om lagringstid för fakturor. På motsvarande sätt skall ett företag som är etablerad i ett annat land än och som lagrar köp- och säljfakturor i omfattas av reglerna om lagringstid i det land där verksamheten är etablerad. De gällande reglerna i 14 kap. 2 § andra stycket SBL innebär att underlag, som bl.a. innefattar fakturor, skall bevaras efter utgången av det kalenderår fakturan avser. Skälet till att lagringstiden satts till är att beskattningsbeslut genom efterbeskattning av mervärdesskatt kan vidtas senast under sjätte året efter utgången av det kalenderår under vilket beskattningsåret gått ut (se prop. BFL föreskriver i 7 kap. 2 § en lagringstid som sträcker sig fram till och med det tionde året efter utgången av det kalenderår då räkenskaps- året avslutades. I förarbetena till BFL diskuterades möjligheten att förkorta lagringstiden för bokföringsskyldiga men man valde att inte förkorta den (se prop. 1998/99:130 s. 265 f). De skäl som anfördes mot en förkortning av lagringstiden, bl.a. att vanliga fordringar preskriberas först , att ekonomisk brottslighet ofta tar att utreda och att grova skattebedrägerier preskriberas först ansågs väga tyngre än skälen för bl.a. problem med svällande arkivmängder (se prop. 1998/99:130 s. 265). Den bristande överensstämmelsen avseende lagringstid i SBL som även omfattar mervärdesskatten och BFL innebär i praktiken att fakturor för dem som omfattas av BFL måste bevaras i enlighet med den längsta föreskrivna lagringstiden i de båda lagarna dvs. När det gäller frågan om lagringstid för fakturor för mervärdesskatteändamål anser regeringen att det inte finns skäl att förlänga den lagringstid som gäller i skattelagstiftningen. En bedömning av lagringstiden för räkenskapsinformation i allmänhet bör lämpligen inte ske i detta sammanhang. Det föreslås därför att lagringstiden för fakturor i SBL behålls oförändrad. I rådets protokoll över antagandet av direktivet finns ett uttalande från rådet och kommissionen där det anges att en förteckning om de lagringstider som fastställs av medlemsstaterna kommer att upprättas och offentliggöras. har i sitt remissyttrande anfört att hänvisningen i den föreslagna regeln i 14 kap. 2 c § SBL borde hänvisa till plats och tid för förvaring i BFL. Regeringen gör i denna del följande bedömning. Bestämmelserna i 14 kap. 2 b2 d §§ SBL som föreslogs i promemorian har formulerats om och slagits samman till en bestämmelse, 14 kap. 2 b § SBL. I det nuvarande förslaget 14 kap. 2 b § SBL (den tidigare föreslagna bestämmelsen i 14 kap. 2 c § SBL) hänvisas till 7 kap. 2 och 3 a §§ BFL om plats för förvaring. Eftersom det inte föreslås någon ändring av lagringstid avseende mervärdesskatte- fakturor skall lagringstiden även i fortsättningen vara i enlighet med 14 kap. 2 § SBL. Någon hänvisning till reglerna i BFL om arkiveringstid skall därför enligt regeringens uppfattning inte göras. Lagrådet har i sitt yttrande anfört följande. I 10 a kap. 21 § SBL anges genom uppräkning vilka regler i SBL:s övriga kapitel som skall tillämpas när svensk mervärdesskatt redovisas enligt 10 a kap. SBL eller enligt motsvarande bestämmelser i ett annat . Därvid nämns bl.a. vissa Prop. 2003/04:26 bestämmelser i 14 kap. vilket gäller utredning i skatteärenden. anser att det under den fortsatta beredningen bör övervägas i vad mån de nu föreslagna 14 kap. 2 a och 2 b §§ SBL beträffande bevarande av fakturor bör föranleda följdändring i 10 a kap. 21 § SBL. Regeringen gör i denna del följande bedömning. De regler som här är i fråga trädde i kraft (se Lag 2003:222, prop. 2002/03:77, bet. 2002/03:SkU13, rskr. 2002/03:165). Reglerna innebär att en möjlighet införts i SBL för en näringsidkare från ett land utanför EG att använda en särskild, förenklad ordning vid redovisning och betalning av mervärdesskatt för elektroniskt levererade tjänster. Näringsidkaren får i dessa fall välja att identifiera sig i ett av EG:s medlemsländer avseende all försäljning av elektroniskt levererade tjänster. Myndigheterna i det land näringsidkaren är identifierad skall vidarebefordra deklarations- upplysningar och betalning till de övriga som är beskattningsländer för tjänsterna. Den som tillämpar den särskilda ordningen har inte avdragsrätt i deklarationen för ingående skatt. I stället återbetalas skatten efter ansökan enligt reglerna för återbetalning till utländska företagare. Näringsidkaren kan välja att i stället följa de allmänna reglerna. Denne skall i sådant fall registrera sig i vart och ett av de länder där omsättning sker till privatpersoner bosatta i den medlems- staten. Näringsidkaren skall i sådant fall även deklarera och betala skatt i varje land där han har omsatt sådana tjänster samt följa alla de regler som gäller för utländska företagare i respektive land. Den särskilda ordningen är således en möjlighet för näringsidkare från ett land utanför EG att fullgöra sina skyldigheter på ett förenklat sätt. I förarbetena till den förenklade ordningen angavs att i arbetet i kommissionen med dessa frågor ägnades mycket tid åt att försöka få fram en ordning som skulle uppfylla högt ställda krav på kontrollmöjligheter, som den skulle uppfylla kraven på enkelhet för företag och myndigheter. Det visade sig dock svårt att inom rimlig tid åstadkomma ett system som är fullkomlig i alla avseenden. I stället för att behålla en ordning med oklara regler som skapade kontrollproblem, valde man att införa en ordning som är enkel att följa för de seriösa företag som vill göra rätt för sig (prop. 2002/03:77 s. 52). De näringsidkare som kan komma att identifiera sig i med stöd av den förenklade ordningen är således etablerade utanför EG och skatteredovisningen kan avse omsättning för vilken näringsidkaren är skattskyldig i annat land än . Mot bakgrund härav anser regeringen att de krav som bör ställas avseende förfarandet bör begränsas så att syftet med den förenklade ordningen inte äventyras. Enligt vår uppfattning bör därför inte de specificerade krav som ställs i de nu föreslagna bestämmelserna i 14 kap. 2 a och 2 b §§ SBL omfattas av detta förfarande. Någon hänvisning i 10 a kap. 21 § SBL till bestämmelserna i 14 kap. 2 a och 2 b §§ SBL föreslås därför inte. Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft . De ändringar som föreslås i mervärdesskattelagen skall tillämpas på fakturor som utfärdas från och med detta datum. De ändringar som föreslås i skattebetalningslagen skall tillämpas på fakturor som utfärdas och mottas från och med detta datum. De ändringar som föreslås i bokföringslagen tillämpas på räkenskapsår som inleds närmast efter . I de fall företag har medgivits tillstånd som har förenats med villkor, behöver företaget inte tillämpa dessa villkor om de maskinläsbara medierna som tillståndet avser uppfyller de villkor som är en förutsättning för arkivering enligt den föreslagna bestämmelsen i 7 kap. 3 a § bokföringslagen. Remissinstanserna: anför att en anledning att avvakta med de nya faktureringsreglerna, eller att åtminstone göra reservationen för att de inte skall anses ha någon betydelse för frågor om uppkomst av skattskyldighet och avdragsrätt materiellt sett, är att de regeländringar som skedde i bl.a. ML genom SFS 2003:220-223 beträffande elektroniskt levererade tjänster (elektroniska tjänster) enbart gäller temporärt och kan komma att bytas ut mot den eventuella bättre ordning som skulle kunna ha utarbetats inför . , , , Gemenskapen för Elektroniska Affärer, svenskt Näringsliv, , , Närings- livets Skattedelegation och TeliaSonera har framfört att det bör införas en övergångstid under vilken fakturor som utfärdas enligt de nuvarande reglerna bör godkännas. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 5 i faktureringsdirektivet framgår att medlemsstaterna har en skyldighet att sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa fakturerings- direktivet med verkan från . Direktivet ger inte medlemsstaterna någon möjlighet att införa en övergångstid för tillämpningen av reglerna. Det önskemål som framförts av flera remiss- instanser att en övergångsperiod skall gälla för tillämpningen av reglerna kan därför inte medges. De ändringar som föreslås i ML skall enligt förslaget träda i kraft och tillämpas på fakturor som utfärdas från och med detta datum. De ändringar som föreslås i SBL skall enligt förslaget träda i kraft och tillämpas på fakturor som utfärdas och mottas från och med detta datum. De ändringar som föreslås i BFL skall enligt förslaget träda i kraft . torde ha getts tillstånd eller kommer att ges tillstånd att förvara räkenskapsinformation som arkiverats på maskinläsbara medier i ett land som varken är medlem i EU eller med vilket det har ingåtts avtal om rättsliga instrument om ömsesidigt bistånd liknande dem som finns inom EU. Ett sådant tillstånd som med stöd av 7 kap. 4 § BFL i sin äldre lydelse har beslutats innan ikraftträdandet av de nya bestämmelserna, skall äga fortsatt giltighet även efter ikraftträdandet. Har tillståndet förenats med villkor och Prop. 2003/04:26 begränsningar bör företaget endast vara skyldigt att tillämpa dessa så länge landets förhållande till EU är oförändrat. Så snart de maskinläsbara medierna får förvaras i landet utan krav på dispens bör också villkor och begränsningar som har lämnats i en tidigare dispens upphöra att gälla. Regeringen gör bedömningen att några statsfinansiella effekter inte uppkommer om förslaget genomförs. Förslaget kan innebära vissa mindre kostnader av engångskaraktär för och . Dessa kostnader bedöms dock kunna hanteras inom befintliga anslagsramar. 9Konsekvenser för små och medelstora företag De föreslagna reglerna förtydligar reglerna i ML om vem som är faktureringsskyldig som det regleras i ML att självfakturering och utläggning av faktureringsfunktionen är tillåten. Nuvarande generella krav på faktureringsskyldighet som innebär att faktura skall utfärdas oavsett om förvärvaren är näringsidkare eller privatperson slopas. I stället föreslås att faktureringsskyldighet gentemot privatpersoner endast skall föreligga vid distansförsäljningar samt vid försäljning av nya transportmedel. De uppgifter som en faktura skall innehålla regleras detaljerat i föreslaget men skiljer sig inte i så stor utsträckning från de krav som i praktiken krävts vid fakturering enligt de gällande reglerna. Enligt de föreslagna reglerna kommer det att vara möjligt att utfärda en förenklad faktura då fakturan är på mindre belopp samt i vissa fall då handelsbruket inom den berörda verksamhetssektorn, administrativ praxis eller tekniska förutsättningar gör det svårt att utfärda en fullständig faktura. De föreslagna reglerna innebär att det kommer att vara möjligt att utfärda en samlingsfaktura för flera särskilda leveranser av varor eller tillhandahållande av tjänster. Det införs även en regel som uttryckligen tillåter elektronisk fakturering och det kommer även att vara möjligt att under vissa förutsättningar lagra fakturor elektroniskt utomlands. Bestämmelserna är inte direkt riktade mot små och medelstora företag utan avser att generellt reglera reglerna för fakturering och lagring av fakturor. Reglerna är föranledda av faktureringsdirektivet vars syfte är att förenkla, modernisera och harmonisera kraven på fakturering när det gäller mervärdesskatt. Förslagen kommer initialt att innebära krav på viss omställning av rutinerna för företag. De föreslagna bestämmelserna bedöms i huvudsak utgöra ett steg mot förenkling som kommer att påverka situationen även för små och medelstora företag. 10.1Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Orden eller jämförlig handling och eller handlingen har utmönstrats i paragrafen. Ändringarna föranleds av att begreppet eller jämförlig handling i uttrycket faktura eller annan jämförlig handling tagits bort från motsvarande bestämmelse i sjätte direktivet och skall därmed även tas bort från ML. Se vidare kommentaren till 17 §. Ändringen kommenteras även i avsnitt 6.3. Ändringarna föranleds av att begreppet eller jämförlig handling i uttrycket faktura eller annan jämförlig handling har tagits bort från sjätte direktivet och skall därmed även slopas i ML. I den tidigare lydelsen av artikel 22.3 a första stycket i det sjätte direktivet angavs att en skyldighet förelåg för en skattskyldig person att utfärda en faktura eller jämförlig handling beträffande varor och tjänster som han har tillhandahållit eller utfört. Enligt de nya bestämmelserna i artikel 22.3 e andra stycket i faktureringsdirektivet måste medlemsstaterna godta som fakturor alla dokument eller meddelanden i pappersform eller i elek- tronisk form som uppfyller villkoren i faktureringsdirektivet. Begreppet jämförlig handling är därmed onödigt. Definitionen i paragrafen har ändrats i enlighet med faktureringsdirektivet. Bestämmelsen kom- menteras i avsnitt 6.3. Bestämmelsen som är ny definierar vad som avses med överföring av fakturor eller andra handlingar på elektronisk väg. Definitionen härrör från artikel 22.3 e första stycket i faktureringsdirektivet. Paragrafen har upphävts. I paragrafen fanns en bestämmelse som angav att med redovisningsvaluta avses redovisningsvaluta enligt 4 kap. 6 § BFL. Bestämmelsen har slopats för att det klart skall framgå att bestämmelserna om redovisningsvaluta i 11 kap. och 13 kap. även kan omfatta sådana utländska företagare för vilka BFL inte kan anses tillämplig. Ändringarna föranleds av att begreppet eller jämförlig handling i uttrycket faktura eller annan jämförlig handling har slopats i ML, se kommentaren till 1 kap. 17 § . Bestämmelsen har formulerats i enlighet med prop. 2002/03:99. I propositionen föreslås att nuvarande tio skattemyndigheter och RSV avvecklas och att en ny skattemyndighet inrättas, som skall heta De i propositionen angivna reglerna föreslås träda i kraft . Andra stycket har upphävts. Bestämmelsen, som saknar direkt motsvarighet i direktivet, får anses överflödig genom det krav på fakturans innehåll som ställs i nya 11 kap. 8 § 11. I den bestämmelsen anges att vid befrielse av skatt eller när köparen är skyldig att betala mervärdesskatten (s.k. omvänd skattskyldighet) så skall en hänvisning göras till den relevanta bestämmelsen i ML, till relevant bestämmelse i sjätte direktivet eller till en annan uppgift om att leveransen är skattebefriad eller att köparen är skyldig att betala mervärdesskatt. I det första stycket har hänvisningen till 9 a kap. ändrats till att avse artikel 26 a i det sjätte direktivet. Beskattningen enligt denna artikel utgör en specialordning där beskattningsunderlaget utgörs av vinst- marginalen i stället för ersättningen som normalt utgör beskattnings- underlag. Bestämmelsen innebär att vid en försäljning från ett annat EG- land till av vissa angivna varor skall det gemenskapsrättsliga förvärvet undantas från skatteplikt i om omsättningen har beskattats i det där transporten började, enligt bestämmelser som motsvarar dem som anges i artikel 26 a i det sjätte direktivet. Det korrekta är därför att hänvisa till det sjätte direktivets regler och inte till de regler som i motsvarande situation skulle gälla i . Det andra stycket, som saknar direkt motsvarighet i EG-regler, har tagits bort. Bestämmelsen innebar att den skattefrihet som regleras i det första stycket endast gällde om den utländske återförsäljaren utfärdade en faktura eller jämförlig handling som innehöll uppgift om att beskattning hade skett i enlighet med specialbestämmelserna. Bestämmelsen tillkom av kontrollskäl, se prop. 1994/95:202 s.75. Av artikel 22.3 b trettonde strecksatsen faktureringsdirektivet framgår dock att fakturan för att kunna göras gällande alltid måste innehålla uppgifter om att vinstmarginalsystem tillämpats. Den bestämmelsen har införts i nya 11 kap. 8 § 13. Av bestämmelsen, som är obligatorisk inom EU, får anses följa att köparen inte kan göra ett skattefritt förvärv utan att det finns uppgift på fakturan om att vinstmarginalbeskattning tillämpats av säljaren. Enligt bestämmelsen uppgår den ingående skatten till samma belopp som den utgående skatten hos den som är skattskyldig för omsättningen eller importen. Möjligheten att ha redovisningen i euro innebär att det kan uppkomma kursdifferenser som kan leda till vissa skillnader i de redovisade skattebeloppen hos säljaren och köparen om någon av dessa parter redovisar i euro. Ett tillägg gjordes i paragrafen i samband med tillkomsten av omräkningslagen som föranleddes av att i de fall omräkningslagen tillämpas kan den ingående skatten komma att skilja sig något från den utgående skatten eftersom omräkningen till svenska kronor i ett sådant fall sker med en genomsnittlig växelkurs (prop. 1999/2000:23). Samma situation kan uppstå när en av parterna har annan redovisningsvaluta än svenska kronor eller euro och därför måste omräkna skattebeloppet till svenska kronor enligt bestämmelsen i nya 11 kap. 11 § andra stycket. Med anledning härav så har en justering gjorts i bestämmelsen i 6 §. Ändringarna innebär att i ett sådant fall måste mervärdesskattens belopp även anges i svenska kronor på fakturan. Grundprincipen för mervärdesskatten är dock fortfarande den att ingående och utgående mervärdesskatt skall uppgå till samma belopp, även om denna princip måste frångås något på grund av de speciella förhållanden som uppkommer i samband med valutaomräkning (jfr även avsnitt 6.6). Ändringarna föranleds av att begreppet eller jämförlig handling i uttrycket faktura eller annan jämförlig handling har slopats i ML. Angående vad som avses med begreppet faktura, se 1 kap. 17 §. Paragrafen motsvaras av tidigare bestämmelser i 11 kap. 2 § 3, 2 a § andra stycket, 3 § och 5 § d förstatredje styckena. Enligt artikel 22.3 e andra stycket faktureringsdirektivet skall som fakturor godtas alla dokument eller meddelanden i pappersform eller i elektronisk form som uppfyller villkoren i artikel 22.3 fakturerings- direktivet. Bestämmelsen lämnar därmed inte utrymme för att anse annat dokument än det som uppfyller kraven i artikel 22.3 fakturerings- direktivet som faktura i mervärdesskattesammanhang. De bestämmelser som här är i fråga avser två olika situationer. Dels avses fall då en ny ägare av en fastighet vid skattskyldighet för uthyrning får rätt att dra av den skatt som den tidigare ägaren betalat men inte dragit av (9 kap. 8 § andra stycket 2) dels avses fall då en ny ägare får avdragsrätt för utgående skatt som säljaren redovisat för uttag (8 kap. 4 § första stycket 4). Den handling som avses i första fallet är inte en faktura i egentlig bemärkelse utan snarare en sammanställning eller dokumentation över den tidigare ägarens ingående skatt som upptagits i fakturor som han mottagit. Denna skatt har inte varit avdragsgill hos den tidigare ägaren eftersom han inte har varit frivilligt skattskyldig. I det andra fallet är handlingen en dokumentation över skatt som den tidigare ägaren redovisat på gjorda uttag i byggnadsrörelse. De bestämmelser i 11 kap. som innehåller dessa regler har därför flyttats till förevarande paragraf och hänvisningen i det första stycket till 11 kap. tagits bort. Tillägget i första stycket motsvarar tidigare bestämmelser i 11 kap. 2 § 3, 2a § andra stycket och 3 §. Någon materiell ändring är inte avsedd. Bestämmelserna i andra och tredje styckena i paragrafens föreslagna lydelse motsvaras av bestämmelser i 11 kap. 5 d § första respektive andra stycket i den tidigare lydelsen. Det tredje stycket motsvarar tidigare bestämmelser i 11 kap. 19 § tredje stycket. När bestämmelserna infördes angavs i 11 kap. 5 d § tredje stycket att sådana handlingar som här är i fråga dessutom skall innehålla uppgift som anges i 5 § första stycket 3 (utställarens och mottagarens namn och adress eller någon annan uppgift genom vilken de kan identifieras), 4 (transaktionens art), 6 (den skattskyldiges registrerings- nummer till mervärdesskatt eller, då den skattskyldige inte är registrerad, Prop. 2003/04:26 hans person- eller organisationsnummer om det finns ett sådant och annars en likvärdig uppgift) och 7 (övrigt som kan ha betydelse för bedömningen av skattskyldigheten och mottagarens avdragsrätt eller rätt till återbetalning). Vid den ändringen av 11 kap. 5 § som gjordes genom SFS 2001:971 (prop. 01/02:28, Utländska företagares mervärdesskatt i ) infördes en ny punkt 7 i 11 kap. 5 §. Den nya lydelsen av punkt 7 anger att det av faktura skall framgå att skattskyldighet föreligger enligt 1 kap. 2 § första stycket 2, 3 eller 4 b. Den tidigare punkt 7 blev därmed punkt 8. Av förbiseende ändrades inte bestämmelsen i 11 kap. 5 d § tredje stycket i enlighet med ändringen i 11 kap. 5 §. Genom den ändring som sker korrigeras detta. Kravet på innehållet i handlingen är i övrigt oförändrat. Den handling som på förvärvarens begäran skall utfördas av överlåtaren kan utfärdas i pappersform eller i elektronisk form. 8 a kap. 15 §. 8 a kap. 15 och 16 §§. Paragrafen, som är ny, motsvaras av den tidigare lydelsen av 11 kap. 9 §. De bestämmelser som reglerar faktureringsskyldigheten vid jämkning på grund av överlåtelse av en investeringsvara och som innebär att förvärvaren skall överta överlåtarens rättighet och skyldighet att jämka avdrag för ingående skatt var tidigare placerade i 11 kap. Som nämnts i kommentaren till 8 kap. 19 §, så ger faktureringsdirektivet inte medlems- staterna någon möjlighet att som fakturor godta andra handlingar än sådana som uppfyller kraven i artikel 22.3 i faktureringsdirektivet. De bestämmelser som här är i fråga avser jämkning av avdrag för ingående skatt hänförlig till investeringsvaror i 8 a kap. Här avses inte en faktura i egentlig mening utan en sammanställning över ingående skatt som en fastighetsöverlåtare fått sig fakturerad denne innehaft fastigheten. Bestämmelserna har därför flyttats till 8 a kap. som nya 15 17 §§. Den handling som här är i fråga kan utfärdas i pappersform eller i elektronisk form. Paragrafen, som är ny, motsvaras av den tidigare lydelsen av 11 kap. 10 §, se kommentaren till 15 §. Paragrafen, som är ny, motsvaras av den tidigare lydelsen av 11 kap. 11 §, se kommentaren till 15 §. Hänvisningen i det sista stycket har tagits bort och i stället anges uttryckligen vilka uppgifter som skall framgå av handlingen. En korrigering har dock skett avseende hänvisningen till 11 kap. 5 § 7, jfr kommentaren till 8 kap. 19 §. Ändringen föranleds av att begreppet eller jämförlig handling i uttrycket faktura eller annan jämförlig handling slopats i ML, se vidare kommentaren till 1 kap. 17 §. Ändringen föranleds av att begreppet eller jämförlig handling i uttrycket faktura eller annan jämförlig handling slopats i ML, se vidare kommentaren till 1 kap. 17 §. Paragrafen motsvaras delvis av tidigare lydelsen i 11 kap. 2 § 1 och 11 kap. 2 a § första stycket 13. Den nya 1 § reglerar faktureringsskyldigheten och motsvarar artikel 22.3 a första stycket i faktureringsdirektivet och artikel 22.3 a nionde stycket avseende kravet på att självfakturering måste ske i närings- idkarens namn och för hans räkning. Bestämmelsen reglerar vem som är faktureringsskyldig och att den faktureringsskyldige kan överlämna uppgiften att utfärda faktura till kunden eller till en tredje person.