prop · GQ03110 · 2003-03-27 00:00:00 — Utredningen föreslår en bestämmelse enligt vilken skyldigheten att ut- plåna eller avidentifiera trafikuppgifter om abonnenter eller användare inte gäller i vissa fall för att genomföra artikel 6.6 och hänvisningen i artikel 6.1 till artikel 15.1 i direktivet. Datainspektionen föreslår att i stället för att säga att bestämmelserna i 6 § inte gäller för myndighet, domstol eller nämnd, bör anges att bestämmelserna i 6 § inte hindrar att uppgifter lämnas ut till myndighet etc. om det behövs för att lösa tvist om samtrafik och fakturering. Möjlighet att gör avsteg från begränsningarna enligt ovan när det gäller behandling av trafikuppgifter måste finnas för en myndighet eller dom- stol när den behöver få tillgång till sådana uppgifter, i synnerhet för att lösa tvister om samtrafik och fakturering i enlighet med artikel 6.6. Re- geln i artikel 6.6 är inte inskränkt till tvister om samtrafik eller fakture- ring utan anger endast att det i synnerhet avser sådana tvister. Det bör därför anges att bestämmelserna om skyldighet att utplåna eller avidenti- fiera trafikuppgifter inte gäller när en myndighet eller en domstol behö- ver tillgång till sådana uppgifter för att lösa tvister. Skyldigheten att utplåna eller avidentifiera trafikuppgifter skall i enlig- het med hänvisningen till artikel 15.1 inte gälla för elektroniska medde- landen som befordras eller har expedierats eller beställts till eller från en viss adress i ett elektroniskt kommunikationsnät som omfattas av beslut om hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervakning för att åstad- komma motsvarighet till vad som anges i 50 § första stycket 1 telelagen. Skyldigheten skall inte heller gälla i den utsträckning trafikuppgifterna är nödvändiga för att förhindra och avslöja obehörig användning av ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikations- tjänst. Även här utgör hänvisningen till artikel 15.1 stöd för bestämmel- sen. Med hänsyn till denna bestämmelse behöver det i lagen inte särskilt anges att trafikuppgifter får behandlas av sådana personer som fått i upp- drag av den som bedriver anmälningspliktig verksamhet att sköta utred- ning av bedrägerier såsom anges i artikel 6.5. Det följer av möjligheten att spåra obehörig användning. bör få sparas för sådana syften delar regeringen utredningens bedömning, Prop. 2002/03:110 se vidare författningskommentaren till 6 kap. 8 § lagen om elektronisk Beträffande möjligheten att behandla trafikuppgifter när det är nöd- vändigt för att upptäcka tekniska brister eller fel som TeliaSonera menar följer av ingresspunkt 29 i direktivet om integritet och elektronisk kom- munikation, bör det noteras att det i punkten anges att förklaringen tar sikte på enskilda fall. Detta bör enligt regeringens bedömning kunna hanteras inom ramen för huvudregeln att trafikuppgifter får behandlas så länge de behövs för att överföra ett elektroniskt meddelande. Regeringens förslag: Lokaliseringsuppgifter som inte är trafik- uppgifter, såsom uppgifter om position från satellit (t.ex. GPS) och som rör användare som är fysiska personer eller abonnenter, skall få behandlas endast sedan de har avidentifierats eller användaren eller abonnenten gett sitt samtycke till behandlingen. nas skall den som tillhandahåller tjänsten informera om vilken typ av uppgifter som kommer att behandlas, behandlingens syfte och varak- tighet samt huruvida uppgifterna kommer att vidarebefordras till tredje part för att tillhandahålla tjänsten. Samtycke skall när som helst kunna Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Datainspektionen anser att den ordalydelse som utredningen föreslår i bestämmelsen om behandling av lokaliserings- uppgifter som inte är trafikuppgifter, ger utrymme för en vid tolkning av vilka som får behandla lokaliseringsuppgifter och för vilka tjänster upp- gifterna får användas. Avsikten måste förtydligas. kommentaren anges att det förhåller sig på samma sätt som för trafik- Datainspektionen delar inte denna uppfattning. om behandling av trafikuppgifter i artikel 6.5 i direktivet om integritet och elektronisk kommunikation innehåller, till skillnad från bestämmel- serna om lokaliseringsuppgifter i artikel 9.3, inte något uttryckligt stad- gande om tredje part, utan ger närmast vid handen att det avser till- handahållarens egen användning av uppgifterna. Det bör framgå av författningstexten, eller åtminstone utvecklas närmare i lagstiftnings- ärendet, vilka bestämmelser om behandling och information som skall tillämpas när underleverantör eller leverantör av mervärdestjänst skall Det bör också utvecklas under vilka förutsättningar som det är tillåtet att lämna lokaliseringsuppgifter vidare till annan, anser Skälen för regeringens förslag: Med lokaliseringsuppgifter avses en- ligt direktivet om integritet och elektronisk kommunikation alla uppgifter som behandlas i ett elektroniskt kommunikationsnät och som visar den geografiska positionen för terminalutrustningen för en användare av en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst. Artikel 9 i direkti- vet avser lokaliseringsuppgifter som inte är trafikuppgifter. lokaliseringsuppgifter som är trafikuppgifter hör framförallt information om i vilken cell i ett cellulärt uppbyggt mobil- Prop. 2002/03:110 kommunikationssystem som t.ex. GSM som en användare befinner sig Sådana uppgifter regleras inte av artikel 9 utan av artikel 6 om trafikuppgifter. I artikel 9 regleras andra lokaliseringsuppgifter som avser användare eller abonnenter i ett elektroniskt kommunikationsnät. Det kan t.ex. avse positionsbestämning av en mobiltelefon via satellit, framförallt genom det amerikanska GPS-systemet. Bestämmelsen saknar motsvarighet i teledataskyddsdirektivet. I artikel 9.1 i direktivet om integritet och elektronisk kommunikation anges att om andra lokaliseringsuppgifter än trafikuppgifter som rör an- vändare eller abonnenter av allmänna kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster kan behandlas, får dessa uppgifter endast behandlas sedan de har avidentifierats eller om användarna eller abonnenterna givit sitt samtycke, i den utsträckning och för den tid som krävs för tillhandahållandet av en mervärdestjänst. Innan användaren eller abonnenten ger sitt samtycke skall tjänsteleverantören informera denne om vilken typ av andra lokaliseringsuppgifter än trafik- uppgifter som kommer att behandlas, behandlingens syfte och varaktig- het samt om uppgifterna kommer att vidarebefordras till tredje part för tillhandahållande av mervärdestjänsten. Användare eller abonnenter skall ha möjlighet att när som helst dra tillbaka sitt samtycke till behandling av andra lokaliseringsuppgifter än trafikuppgifter. Vidare gäller enligt punkten 2 samma artikel att om användaren eller abonnenten samtyckt till behandling av sådana lokaliseringsuppgifter skall denne även fortsättningsvis ha möjlighet att på ett enkelt sätt och kostnadsfritt tillfälligt kunna motsätta sig behandlingen av sådana upp- gifter för varje uppkoppling eller för varje överföring av kommunikation (elektroniskt meddelande enligt förslaget till ny lag). Liksom beträffande trafikuppgifter gäller här att endast vissa personer är behöriga att ta befattning med uppgifterna. Behandlingen i enlighet med punkterna 1 och 2 skall begränsas till personer som handlar på upp- drag av den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst eller den tredje part som tillhandahåller mervärdestjänsten. Behandlingen skall begränsas till det som är nödvändigt för att tillhandahålla mervärdestjänsten. Reglerna i artikel 9 bör genomföras genom att en bestämmelse med motsvarande innebörd tas in i den nya lagen. När det gäller möjligheterna att använda trafikuppgifter eller andra lokaliseringsuppgifter än trafik- uppgifter för att tillhandahålla mervärdestjänster där sådana uppgifter behövs kan först noteras, såsom Datainspektionen har gjort, att det av artikel 9.3 klart framgår att uppgifterna i sådana fall får lämnas till en tredje part som tillhandahåller mervärdestjänsten. När det gäller motsva- rande bestämmelser för trafikuppgifter i artikel 6.3 jämförd med 6.5 är det inte uttryckt på samma sätt. I båda fallen torde det enligt regeringen vara möjligt att överlåta sådana uppgifter till en tredje part för att till- handahålla sådana tjänster där uppgifterna behövs under de förutsätt- ningar som anges i bestämmelserna avseende framförallt information och samtycke. 19.8Ospecificerade räkningar, nummerpresentation och automatisk vidarekoppling Regeringens förslag: Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst skall vara skyldig att tillhandahålla en abonnent som begär det en ospecificerad räkning. Den som till- handahåller nummerpresentation skall tillhandahålla vissa möjligheter att förhindra nummerpresentation eller presentation av uppkopplat nummer eller att avvisa inkommande samtal på ett enkelt sätt. Ospeci- ficerade räkningar, nummerpresentation och möjligheter att stoppa automatisk vidarekoppling skall regleras i den nya lagen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: TeliaSonera invänder mot bestämmelserna om möjlighet att förhindra nummerpresentation eller att på ett enkelt sätt avvisa inkommande samtal avseende samtal till eller från tredje land. anser att direktivets begränsningar till att det skall vara tekniskt möjligt och att det inte skall vara fråga om en oproportionerligt stor eko- nomisk insats även bör framgå av lagen. ifrågasätter om dessa bestämmelser inte borde intas i en särskild förordning. Skälen för regeringens förslag: Direktivet om integritet och elektro- nisk kommunikation innehåller vissa bestämmelser om rätt för abonnen- ter att få ospecificerade räkningar (artikel 7), detaljerade bestämmelser kring nummerpresentation m.m. (artikel 8) samt om möjlighet att stoppa automatisk omstyrning (artikel 11). Motsvarigheter till dessa regleringar fanns i teledataskyddsdirektivet. Reglerna innebär bl.a. att om nummer- presentation tillhandahålls, skall den som ringer upp ha möjlighet att hindra att hans eller hennes telefonnummer visas för den uppringde. Denne skall i sin tur, om operatören tillhandahåller nummerpresentation och numret visas innan samtalet etableras, ha möjlighet att på ett enkelt sätt avvisa inkommande samtal när nummerpresentationen åsidosätts. Om ett samtal styrs om till ett annat nummer, skall den uppringde på ett enkelt sätt och kostnadsfritt kunna förhindra att det uppkopplade numret visas hos den som ringer upp. Det skall också vara möjligt för abonnen- ten att på ett enkelt sätt och kostnadsfritt kunna förhindra omstyrning (vidarekoppling) som görs av andra till dennes terminal. I artikel 3.2 i direktivet om integritet och elektronisk kommunikation anges att bl.a. artiklarna 8 och 11 skall tillämpas på abonnentledningar anslutna till digitala stationer och, där det är tekniskt möjligt och inte krävs en oproportionerligt stor ekonomisk insats, på abonnentledningar anslutna till analoga stationer. Enligt nuvarande reglering i telelagen och teleförordningen finns inga undantag för analoga stationer vilket sammanhänger med de tekniska förhållandena i . I punkten 3 samma artikel anges vidare att medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om sådana fall där det skulle vara tekniskt omöjligt eller krävas en oproportionerligt stor ekonomisk insats för att uppfylla kraven i artiklarna 8, 10 och 11. Regeringen föreslår att skyldigheterna enligt artiklarna 8 och 11 införs generellt. regleras rätten att erhålla ospecificerad räkning i telelagen medan regler om nummerpresentation m.m. och om automatisk vidare- koppling ges i teleförordningen efter bemyndigande i 52 § telelagen. 19.9Undantag som gäller nummerpresentation och lokaliseringsuppgifter i vissa fall Regeringens förslag: Den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst skall få -på begäran av en abonnent temporärt åsidosätta skydd mot nummerpresentation för att kunna identifiera störande samtal, samt -för Polisen eller en regional alarmeringscentral åsidosätta skydd mot nummerpresentation och tillhandahålla sådan organisation lokaliseringsuppgifter vid nödsamtal utan samtycke eller trots vägran från abonnenten eller användaren. Utredningens förslag: Utredningen föreslog en motsvarande skyldig- het för den som bedriver anmälningspliktig verksamhet. Överensstämmer i övrigt med regeringens förslag. Remissinstanserna: Datainspektionen anför att bestämmelsen i utred- ningens förslag innehåller utöver vad rubriken anger även undantag från huvudregeln om behandling av trafikuppgifter och att detta borde framgå av rubriken. TeliaSonera framför att skyldigheten att tillhandahålla lokaliseringsuppgifter regleras i kapitlet om tjänster till slutanvändare m.m. i utredningens förslag till ny lag. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 10 i direktivet om in- tegritet och elektronisk kommunikation skall medlemsstaterna säkerställa att det finns öppna förfaranden som reglerar det sätt på vilket den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst har möjlighet att temporärt åsidosätta skydd mot nummerpresentation, om en abonnent begär spårning av hot- fulla samtal eller okynnessamtal. I så fall skall, i enlighet med nationell lagstiftning, de uppgifter som identifierar den uppringande abonnenten lagras och hållas tillgängliga av den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst. Denna regel, som har en motsvarighet i telelagen, bör införas i den nya lagen. Det skall således vara möjligt för den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst att temporärt åsidosätta skydd mot nummerpresentation och lagra uppgifter som identifierar den anropande abonnenten hos operatören för att kunna spåra okynnessamtal eller andra störande samtal. Uppgifterna skall då hållas tillgängliga för abonnenten på begäran. På samma sätt skall medlems- staten säkerställa att det finns öppna förfaranden som reglerar hur det skall gå till att åsidosätta skydd mot nummerpresentation eller att be- handla lokaliseringsuppgifter i sådana fall där samtycke saknas eller till och med om abonnenten eller användaren tillfälligt motsatt sig åtgärden när det sker för organisationer som handhar nödsamtal och som erkänts som en sådan organisation av en medlemsstat. Detta avser bl.a. rätts- vårdande myndigheter, ambulanscentraler och brandkårer. Det bör enligt regeringen av praktiska hänsyn inte fordras någon uttrycklig begäran i enskilda fall för att sådana uppgifter skall få lämnas till sådana organisa- tioner vid nödsamtal. Det bör därför införas en bestämmelse i den nya lagen om att den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst för Polisen eller Prop. 2002/03:110 en regional alarmeringscentral som avses i lagen (1981:1104) om verk- samheten hos vissa regionala alarmeringscentraler får åsidosätta skydd mot nummerpresentation och tillhandahålla sådan organisation lokaliseringsuppgifter vid nödsamtal, utan samtycke eller trots vägran från abonnenten eller användaren. Lagrådet har invänt mot användningen av uttrycket Polisen i detta sammanhang i lagen. Regeringen anser dock, på motsvarande skäl som anförts i avsnitt 14.3.1 beträffande undantag från tillståndsplikt för att använda radiosändare, att uttrycket Polisen kan användas även i nu aktu- ellt sammanhang. Den föreskriftsrätt som utredningen föreslagit behövs inte med hänsyn till att regeringens förslag inte innebär en skyldighet utan endast en möjlighet för berörda aktörer. Skyldighet att tillhandahålla lokaliseringsuppgifter vid nödsamtal behandlas i avsnitt 18.11. Reglerna i artikel 3 punkterna 2 och 3 i direktivet om integritet och elektronisk kommunikation gäller även för artikel 10. Några undantag beträffande abonnentledningar anslutna till analoga stationer behövs dock inte särskilt som bestämmelsen enligt regeringens förslag inte inne- bär en skyldighet. Regeringens förslag: Abonnenter som är fysiska personer skall ges möjlighet att avgöra om och i så fall vilka personuppgifter som skall finnas med i en allmän abonnentförteckning eller en förteckning ur vilken uppgifter kan erhållas genom abonnentupplysning. Det skall vara kostnadsfritt att inte upptas i sådana förteckningar och att kon- trollera uppgifterna, få felaktiga uppgifter rättade samt att få uppgifter borttagna ur förteckningen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Datainspektionen påpekar att det inte framgår till vilka aktörer skyddsbestämmelserna rörande abonnentförteckningar i utredningens förslag riktar sig. () anser att bestämmelsen om samtycke och information till abonnenten skall om- fatta både införande i förteckning och utlämnande till annan. anser att det föreslagna kravet på samtycke riskerar att bli onödigt betungande, t.ex. vid publicering av abonnentuppgifter i en all- mänt tillgänglig abonnentförteckning. tillstyrker för- slaget att avgränsa kravet på samtycke till att avse allmänt tillgängliga abonnentförteckningar. Hi3G anser att kravet på samtycke i utredningens förslag till är onödigt betungande för operatörerna. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 12.1 i direktivet om in- tegritet och elektronisk kommunikation skall medlemsstaterna säkerställa att abonnenterna kostnadsfritt informeras om ändamålen med tryckta eller elektroniska abonnentförteckningar som är tillgängliga för allmän- heten eller kan erhållas genom en nummerupplysningstjänst som kan innehålla abonnenternas personuppgifter, innan personuppgifter om abonnenten tas in i den. Abonnenten skall också informeras om alla de användningsmöjligheter som bygger på sökfunktioner som finns i de elektroniska versionerna av abonnentförteckningen. I punkten 2 anges principen om opt-in för abonnentförteckningar. Medlemsstaterna skall säkerställa att abonnenterna ges möjlighet att av- göra om deras personuppgifter skall finnas med i en allmän abonnent- förteckning och i så fall vilka personuppgifter. De skall också ges möj- lighet att bekräfta, rätta eller dra tillbaka sådana uppgifter. Bara sådana uppgifter som är relevanta för ändamålet med abonnentförteckningen enligt vad som fastställts av den som tillhandahåller förteckningen behö- ver tas med. Det skall vara kostnadsfritt att inte förtecknas i allmänna abonnentförteckningar eller att kontrollera, rätta eller dra tillbaka person- uppgifter från dem. Enligt punkten 3 får medlemsstaterna begära att abonnenterna ges till- fälle att lämna kompletterande samtycke för andra ändamål med en all- män abonnentförteckning än sökning av adressuppgifter för personer grundade på deras namn och, vid behov, ett minimum av andra identifieringsuppgifter. Punkterna 1 och 2 skall bara gälla för abonnenter som är fysiska per- soner. Medlemsstaterna skall dock enligt punkten 4 också, inom ramen för gemenskapslagstiftningen och tillämplig nationell lagstiftning, säker- ställa att berättigade intressen för abonnenter som inte är fysiska personer är tillräckligt skyddade när det gäller införande av dem i allmänna abonnentförteckningar. Några bestämmelser om behandling av personuppgifter för juridiska personer beträffande abonnentförteckningar föreslås inte. Beträffande s.k. omvänd sökning, t.ex. sökning av ett namn på ett telefonnummer, så har detta varit tillåtet i . Datainspektionen anser att direk- tivets möjlighet att kräva kompletterande samtycke borde utnyttjas med hänsyn till att omvänd sökning medger möjlighet att ta reda på fler upp- gifter om en privatperson än vad denne sannolikt tänkt sig när han ac- cepterade att ha med sitt telefonnummer i en abonnentförteckning. Det har inte framkommit att möjligheten till omvänd sökning lett till olägenheter för abonnenterna. Regeringen anser därför att möjligheten att kräva kompletterande samtycke enligt artikel 12.3 i direktivet inte nu bör utnyttjas. Skulle det dock uppkomma problem bör ställningstagandet kunna omprövas. Den möjlighet som artikel 12.3 ger bör därför inte ut- nyttjas enligt regeringen. När det gäller invändningarna från och Hi3G om krav på samtycke alls skall krävas för att behandla personuppgifter om en abonnent i en allmänt tillgänglig abonnentförteckning bör ledning enligt regeringens bedömning kunna hämtas ur punkten 3 i artikeln. Där talas således om kompletterande samtycke. Kravet bör därför avse samtycke för att behandla personuppgifter om en abonnent som är en fysisk person i en allmänt tillgänglig abonnentförteckning. Detta bör anses omfatta även en förteckning som är tillgänglig genom abonnentupplysning. Så- som PTS framhåller skall det vara kostnadsfritt att inte förtecknas i en sådan förteckning. Enligt regeringen behöver detta inte anges uttryckli- gen i lagtexten utan följer av kravet på samtycke. Att begreppet samtycke i kapitlet om integritetsskydd skall ha samma innebörd som i person- uppgiftslagen har behandlats ovan. I övrigt föreslås att artikel 12 genomförs genom en motsvarande be- Prop. 2002/03:110 stämmelse i den nya lagen. En särskild övergångsbestämmelse beträffande abonnentförteckningar finns i artikel 16 i direktivet. Detta beaktas i bestämmelserna i lagen om införande av lagen om elektronisk kommunikation. 19.11Tillämpningen av vissa bestämmelser i dataskydds- direktivet Regeringens förslag: Bestämmelserna om rättslig prövning, ansvar och sanktioner i kapitel III i dataskyddsdirektivet (95/46/EG) skall enligt artikel 15.2 i direktivet om integritet och elektronisk kommuni- kation gälla för de nationella bestämmelser som antas i enlighet med direktivet och för de individuella rättigheter som kan härledas från detsamma. Regeln skall genomföras genom hänvisning i den nya la- gen till bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) i fråga om behandling av personuppgifter vid tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät och elektroniska kommunikationstjänster samt vid abonnentupplysning, om inte annat följer av lagen om elektronisk kommunikation. Utredningens förslag: Utredningen föreslog att regeln skulle genom- föras genom en bestämmelse (10 kap. 5 §) i den nya lagen som skulle motsvara 55 § telelagen. Remissinstanserna: Datainspektionen anför att i 10 kap. 5 § i försla- get till ny lag föreslås en bestämmelse om skadestånd för kränkning av den personliga integriteten som orsakats av en behandling av person- uppgifter i strid med denna lag. Som skadeståndsansvarig utpekar be- stämmelsen endast operatörer av allmänna elektroniska kommunikationsnät. Enligt författningskommentaren har bestämmelsen överflyttats från 55 § telelagen. Datainspektionen konstaterar att 55 § telelagen har upphävts genom lag 2002:282. I stället gäller numera enligt 69 § telelagen att bestämmelserna om skadestånd i personuppgiftslagen (PUL) även gäller vid behandling av personuppgifter enligt telelagen. Motsvarande gäller i fråga om om rättelse. Det bör enligt Datainspektionen övervägas att ha samma bestämmelser i den nu aktuella lagen. Även invänder mot att den upphävda 55 § telelagen av utredningen använts som förebild. Skälen för regeringens förslag: Enligt den lagstiftningsteknik som normalt används i specialförfattningar för att uttrycka förhållandet till PUL såvitt avser frågor om rättelse och skadestånd vid behandling av personuppgifter görs en hänvisning i specialförfattningen till PUL:s be- stämmelser i dessa frågor. Bestämmelserna i om rättelse och ska- destånd bör, såsom Datainspektionen påpekar, gälla även vid behandling av personuppgifter enligt lagen om elektronisk kommunikation. En be- stämmelse om förhållandet till PUL föreslås i avsnitt 19.2.