prop · GR037 · 2003-09-30 00:00:00 — Ändringen i andra stycket föranleds av att utlämnings- konvention och utlämningsbestämmelserna i från ersätts av rambeslutet om en europeisk arresterings- order (se artikel 31.1). Bestämmelserna i dessa konventioner om verkan av preskription blir därmed inte längre tillämpliga. Den andra meningen i stycket skall därför utgå. Det nuvarande tredje stycket utgår som en följd av att svenska medborgare kan utlämnas enligt utlämningslagen. Övriga ändringar i paragrafen är redaktionella. Enligt den nya lydelsen av paragrafens första stycke får den som har utlämnats från , utöver vad som följer av 12 § första stycket 1, åtalas eller straffas för annat brott som han eller hon har begått före utlämningen, om det följer av en internationell överenskommelse som är bindande för . har ingått endast en internationell överenskommelse av denna innebörd, nämligen utlämningsavtalet med (se prop. 2000/01:83 s. 23 ff.). är en följd av att utlämningskonvention, som innehöll bestämmelser om att den som utlämnats under vissa förutsättningar Prop. 2003/04:7 kunde åtalas, straffas eller vidareutlämnas utan den utlämnande statens samtycke, inte längre skall tillämpas mellan medlemsstaterna. De speciella undantag som regleras i den nuvarande lydelsen har också tagits bort. Det nuvarande andra stycket utgår som en följd av att svenska medborgare kan utlämnas enligt utlämningslagen. Ändringen i paragrafens andra stycke är en följd av att utlämningskonvention, som innehöll bestämmelser som gav möjlighet till direktkontakt i vissa fall mellan medlemsstaternas myndigheter, inte längre skall tillämpas mellan medlemsstaterna. Enligt den nya lydelsen är dock sådan direktkontakt möjlig om den andra staten tillåter det. Bestämmelsen om att direktkontakt kan ske enligt en internationell överenskommelse har tagits bort och rätten för åklagaren att kommuni- cera direkt har gjorts mer generell och beroende endast av om den andra staten tillåter det. Det andra stycket motsvarar första meningen i den nuvarande lydelsen av samma stycke. Ändringen är språklig och avsikten är inte att ändra bestämmelsens innebörd. Det tredje stycket är nytt och motsvarar i huvudsak den andra meningen i den nuvarande lydelsen av andra stycket. Enligt den nya lydelsen får polismyndigheten omhänderta och även ta i förvar den som enligt regeringens beslut skall utlämnas. Bestämmelsen om omhänder- tagande och förvar blir tillämplig endast i de fall där den som skall utlämnas inte är häktad enligt 16 §. Omhändertagande och förvar får ske i den utsträckning det är nödvändigt för att utlämningen skall kunna genomföras. Tidsfristen förlängs till 48 mot tidigare . Ändringen motsvarar i sak bestämmelsen om omhändertagande och förvar av den som skall överlämnas enligt lagen om överlämnande på enligt en europeisk arresteringsorder (6 kap. 5 §), se kommentaren till den bestämmelsen. Paragrafen innehåller bestämmelser om transport genom av den som utlämnas mellan två stater (transitering). Frågan om transitering behandlas i avsnitt 12.3. Ändringen i det andra stycket är en konsekvens av att en svensk medborgare kan utlämnas enligt utlämningslagen. I det nya tredje stycket införs en möjlighet för polismyndigheten att omhänderta och ta den som transiteras i förvar. Förutsättningen för att omhändertagande och förvars skall få ske är att det är nödvändigt för att transporten skall kunna genomföras. Bestämmelsen motsvarar i sak den som föreslås i lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder (8 kap. 2 §), se kommentaren till den bestämmelsen. Enligt det nya fjärde stycket tillämpas inte paragrafens bestämmelser vid transport genom med anledning av att någon utlämnas till en medlemsstat i EU. Vid sådan transport gäller i stället 19 § i den nordiska utlämningslagen eller 8 kap. 2 § lagen om överlämnande från Prop. 2003/04:7 enligt en europeisk arresteringsorder. innehåller även bestämmelser om transport genom av någon som överlämnas mellan två EU-medlemsstater enligt en arresteringsorder. I paragrafen finns bestämmelser som aktualiseras när någon har utlämnats till för att en rättegång skall kunna genomföras mot personen, under villkor att personen efter rättegången återförs till den andra staten. Ändringen i det första stycket är språklig och syftar utan att någon innehållsmässig ändring är avsedd till att klargöra skillnaden mellan överlämnande och återförande. Begreppet överlämnande får genom införandet av den nya lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder en annan innebörd än vad som avses i den nuvarande lydelsen av paragrafen, där med överlämnande avses att någon återförs efter att ha utlämnats till . För att det inte skall uppstå någon oklarhet i vad som menas i de olika situationerna bör begreppet återförande användas för att beteckna den situationen att någon återförs efter att ha varit utlämnad till för rättegång. Ändringen i det andra stycket innebär dels ett förtydligande i fråga om rätten för polismyndigheten att ta den som skall återföras i förvar. Dessutom uppställs en tidsgräns för hur en person får vara omhändertagen och tagen i förvar om högst . I övrigt hänvisas här till kommentaren till 8 kap. 1 § lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. I avsnitt 16 redogörs för övergångsfrågor. Innebörden av övergångsbestämmelsen är att ärenden som har inletts före skall handläggas enligt utlämningslagens eller den nordiska utlämningslagens nuvarande bestämmelser. Se också kommentaren till övergångsbestämmelserna till den nya lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder (avsnitt 17.1). 17.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och Ändringen, som motsvarar ändringen i 20 § utlämningslagen, innebär att den som utlämnas får omhändertas och tas i förvar i högst . Se kommentaren till 20 § tredje stycket utlämningslagen. Ett nytt fjärde stycke införs, där det sägs att paragrafen inte skall tillämpas om en europeisk arresteringsorder har utfärdats för den Ärendet inleds i så fall på det sätt som anges i den nya lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. innebär att det är den lagens tvångsmedelsregler som tillämpas initialt. Om de berörda myndigheterna kommer överens om att den nordiska Prop. 2003/04:7 utlämningslagen i stället skall användas skall dock den lagen tillämpas i stället för den nya lagen så snart åklagaren har beslutat om detta (se 4 kap. 4 § i den lagen). Ändringen i första stycket är endast språklig. Ett nytt andra stycke införs, varigenom det blir möjligt att ta den som transiteras mellan två nordiska stater i förvar, se avsnitt 12.3. Se även kommentaren till 26 § utlämningslagen (avsnitt 17.3). Ändringen, som motsvarar ändringen i 26 a § utlämningslagen, innebär att den som har utlämnats till under villkor om återförande får omhändertas och tas i förvar i högst . Vidare utmönstras begreppet överlämnande från paragrafen. Se även kommentaren till 26 a § utlämningslagen (avsnitt 17.3). Övergångsfrågor kommenteras i avsnitt 16. Övergångsbestämmelsen motsvarar den som ovan föreslås till utlämningslagen, se kommentaren till den bestämmelsen (avsnitt 16.3). 17.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom Bestämmelsen behandlar begränsningar i den mottagande statens rätt att lagföra en person som har överförts från för verkställighet av en frihetsberövande påföljd. Begränsningen avser brott som begåtts före personens överförande till den mottagande staten och som inte omfattas av framställningen om överförande av verkställighet. För sådana brott får den överförde inte åtalas, dömas, berövas friheten i den andra staten för verkställighet av påföljd eller tvångsåtgärd eller underkastas annan inskränkning i sin personliga frihet. Enligt första stycket får regeringen lämna medgivande till en sådan åtgärd, dock endast om utlämning för brottet kunnat äga rum eller om utlämning skulle ha varit utesluten endast på grund av straffets längd. Enligt den föreslagna ändringen jämställs i detta avseende utlämning med överlämnande enligt en arresteringsorder. Det innebär att bedömningen av om medgivande skall lämnas skall göras med beaktande av inte bara regler om utlämning utan också av regler om överlämnande enligt en arresteringsorder. Ändringen får naturligtvis betydelse bara i förhållande till stater som deltar i samarbetet om arresteringsordern. Medgivande till andra stater skall även i fortsättningen bedömas utifrån regler om utlämning. I paragrafen görs också en mindre, redaktionell ändring. Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen 5 kap. 7 § I paragrafens första stycke regleras sekretess i verksamhet som avser rättslig hjälp på begäran av en annan stat eller en mellanfolklig domstol för uppgift som hänför sig till utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål eller angelägenhet som angår tvångsmedel. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 13.2. Det i lagtexten använda uttrycket rättslig hjälp ändras till rättsligt samarbete. Syftet är att förtydliga bestämmelsen så att det klart framgår att den är tillämplig vid all form av rättsligt samarbete rörande förundersökning i brottmål eller tvångsmedel på begäran av en annan stat eller en mellanfolklig domstol. Bestämmelsen omfattar således också ärenden om överlämnande. Liksom vid utlämning är bestämmelsen tillämplig även i bl.a. ärenden om utvidgat överlämnande och tillstånd till vidareöverlämnande och vid transitering. Sekretessen kan omfatta såväl själva begäran om överlämnande dvs. arresteringsordern och i förekommande fall därtill fogade handlingar som uppgifter som hänför sig till utredningen. Övriga ändringar i bestämmelsen är redaktionella. De återstående rekvisit som finns i första stycket i paragrafen ändras inte i sak, vilket innebär att bl.a. skaderekvisitet är detsamma (se tidigare uttalanden om det rekvisitet i prop. 1999/2000:61 s. 209). 7 kap. 41 § Bestämmelsen reglerar i vilken utsträckning sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga förhållanden i en angelägenhet som avser en framställning enligt 3 § lagen (2000:344) om Schengens informations- system. Enligt första stycket 1 omfattar sekretessregleringen bl.a. uppgifter i framställningar som avser omhändertagande av en person som har efterlysts för utlämning. Ändringen, som är redaktionell, jämställer i detta avseende uppgifter i en arresteringsorder med efterlysningar för utlämning. Det innebär att en arresteringsorder och därmed sammanhängande uppgifter som förmedlas genom SIS omfattas av sekretess. Också övriga ändringar i paragrafen är redaktionella. 17.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga I paragrafen anges att beslut om vård med stöd av lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga inte hindrar beslut om t.ex. utvisning eller utlämning. Första stycket kompletteras med tre punkter. Genom punkt 6 och 7 blir kollisionsregeln också tillämplig i samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt och med . noteras att risken för att någon som vårdas enligt lagen skall begäras Prop. 2003/04:7 överlämnad till är mycket liten eftersom den domstolen saknar behörighet beträffande gärningsmän som var när brottet begicks (se prop. 2001/02:88 s. 32 och 95). Tillägget föranleds av en strävan att i lagstiftningen behandla olika former av utlämning och överlämnande på ett konsekvent sätt. Punkt 8 innebär att beslut om vård med stöd av lagen inte hindrar beslut om överlämnande enligt lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Ändringen är redaktionell. 17.8Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård Paragrafen och ändringen ansluter till vad som ovan sagts om 21 a § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (avsnitt 17.7). Första stycket tillförs tre nya punkter. De nya punkterna 6 och 7 avser förhållandet mellan psykiatrisk tvångsvård och samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt och med . Även beslut om överlämnande eller utlämning till dessa domstolar kan alltså komma att verkställas trots att personen är föremål för tvångsvård om övriga förutsättningar enligt paragrafen också är uppfyllda. Punkt 8 innebär att ett beslut om överlämnande enligt en arresteringsorder av någon som vårdas enligt lagen kan verkställas utan hinder av tvångsvården om det begärs av åklagaren och om chefsöverläkaren finner att patientens tillstånd tillåter att beslutet verkställs. Om det enligt paragrafen bedöms finnas hinder på grund av personens hälsotillstånd mot att verkställa ett beslut om överlämnande kan verkställigheten dock skjutas upp enligt 6 kap. 1 eller 2 § i den föreslagna lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Åklagaren bör underrättas så snart chefsöverläkaren bedömer att personen kan överlämnas. Tvångsvården upphör i de fall som avses i paragrafen när beslutet har verkställts. 17.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård Paragrafen hänvisar i fråga om upphörande av rättspsykiatrisk vård till den ovan behandlade 29 § lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård (avsnitt 17.8). Ändringen i paragrafens första stycke, innebär att den nämnda bestämmelsen i lagen om psykiatrisk tvångsvård skall ha motsvarande tillämpning i fråga om upphörande av rättspsykiatrisk vård för den som skall överlämnas enligt en arresteringsorder eller till Internationella brottmålsdomstolen eller utlämnas till en internationell tribunal för brott mot internationell humanitär rätt. Se härom kommentaren till 29 § lagen Prop. 2003/04:7 om psykiatrisk tvångsvård. Ändringen i tredje stycket görs med anledning av att överförande av påföljden rättspsykiatrisk vård (31 kap. 3 § ) kommer att kunna ske även enligt lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Den särskilda hänvisningen till lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brott- målsdom tas därför bort och bestämmelsen görs därmed mer generell. 17.10Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt Lagen behandlar samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt. I 8 § sägs att det är polismyndigheten som skall verkställa ett beslut om utlämning enligt lagen och att den som skall utlämnas får omhändertas . Ändringen, som innebär att tiden utsträcks från 24 , görs i syfte att uppnå konsekvens med den reglering som i detta avseende skall gälla enligt den nya lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Se härom kommentaren till 6 kap. 5 § den lagen. 17.11Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister I bestämmelsen, som kommenteras i avsnitt 13.3, regleras vilka uppgifter belastningsregistret skall innehålla. I punkt 5 anges enligt nuvarande lydelse att uppgifter om den som skall utlämnas skall finnas i registret. Genom ändringen tas punkten bort, vilket innebär att belastningsregistret inte längre skall innehålla sådana uppgifter. Sådan information får i stället sökas i misstankeregistret. I paragrafen finns vissa bestämmelser om gallring av uppgifter i belastningsregistret. I punkt 12 sägs att uppgifter om beslut om utlämning för brott skall gallras efter beslutet. Ändringen, som innebär att punkt 12 tas bort, är redaktionell och följer av att utlämningsbeslut inte längre skall registreras i belastningsregistret. I och med att utlämningsbeslut inte längre skall finnas i registret krävs inte heller någon gallringsregel. Se närmare avsnitt 13.3 och kommentaren till föregående paragraf. I syfte att ge den ansvariga myndigheten tid och möjlighet att avregistrera uppgifter om utlämning ur belastningsregistret anges att uppgifter som har registrerats enligt äldre regler får stå kvar i högst , dvs. 17.12Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:621) om misstankeregister Bestämmelsen reglerar vilka uppgifter som skall finnas i misstanke- registret. Ändringen föranleds av att uppgifter om utlämning inte längre skall finnas i belastningsregistret, se avsnitt 13.3. Ändringen i paragrafens andra stycke innebär att även uppgifter om att den som har begärts överlämnad skall tas in i registret. Paragrafen innehåller bestämmelser om gallring av uppgifter i misstankeregistret. Ändringen föranleds av att uppgifter om utlämning inte längre skall finnas i belastningsregistret, se avsnitt 13.3. I första stycket 4 införs en gallringsregel för uppgifter om den som har begärts överlämnad för brott. Sådana uppgifter skall sålunda gallras när begäran har avslagits eller, om den har bifallits, när överlämnandet har verkställts. Ett ärende om överlämnande med villkor om återförande av den som överlämnas bör i detta avseende anses vara avslutat (verkställt) när den som har överlämnats har återförts till enligt villkoret. Gallringsbestämmelsen såvitt gäller utlämning ändras så att den överensstämmer med vad som ovan sagts om överlämnande. Enligt nuvarande ordning sker gallring redan när begäran har avgjorts, oavsett om begäran har bifallits eller avslagits. 17.13Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångs- åtgärder Lagen om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder ger enskilda som har blivit utsatta för bl.a. frihetsberövanden möjlighet att få ekonomisk ersättning från staten. I paragrafens nuvarande lydelse anges att sådan ersättning också kan ges till den som på grund av en svensk myndighets efterlysning för brott eller begäran om anhållande eller utlämning för brott har varit utsatt för ett motsvarande frihetsberövande utomlands. Ändringen, som är redaktionell, innebär att även frihetsberövanden utomlands med anledning av att svensk myndighet har utfärdat en arresteringsorder kan omfattas av rätten till ersättning. Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:343) om 4 och 5 §§ Paragraferna anger i vilka fall utländska tjänstemän får fortsätta en övervakning eller ett förföljande in på svenskt territorium. Enligt 1 § i lagen gäller reglerna om gränsöverskridande övervakning och förföljande endast mellan och andra medlemsstater i EU samt och . Rätten för utländska tjänstemän till gränsöverskridande övervakning eller förföljande begränsas på olika sätt, bl.a. genom att brottet som ligger till grund för åtgärden skall kunna föranleda utlämning. Som en följd av införandet av den europeiska arresteringsordern kommer utlämning inte att användas mellan och andra medlemsstater i EU, förutom och i den mån den särskilda nordiska utlämningslagen (1959:254) tillämpas. Begränsningen av rätten till gränsöverskridande övervakning eller förföljande, med koppling mellan brottet som ligger till grund för åtgärden och utlämning, måste därför ändras. Ändringarna i 4 och 5 §§, som är redaktionella, innebär att gränsöverskridande övervakning eller förföljande in i skall kunna ske också om brottet som ligger till grund för åtgärden kan föranleda överlämnande enligt en arresteringsorder. I paragrafen regleras under vilka förhållanden en person som omhändertagits enligt 6 § i lagen får tas i förvar och när han eller hon skall friges. I första stycket anges att en person som har omhändertagits enligt lagen får tas i förvar under högst , tid mellan midnatt och oräknad. Därefter skall personen friges, om det inte har kommit in en begäran om vissa åtgärder, bl.a. enligt utlämningslagarna. Genom ändringen tillförs första stycket tre punkter. Punkterna 6 och 7 innebär att också en begäran om provisoriska tvångsåtgärder från eller en inter- nationell brottmålstribunal hindrar frigivning på samma sätt som motsvarande begäran från en annan stat. Tillägget föranleds av en strävan att i lagstiftningen behandla olika former av utlämning och överlämnande på ett konsekvent sätt. Kompletteringen med punkten 8 är redaktionell och följer av att den europeiska arresteringsordern kommer att tillämpas inom EU. Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:344) om Bestämmelsen reglerar vad den svenska nationella enheten av Schengens informationssystem (SIS) skall innehålla. Frågan om registrering i SIS av en arresteringsorder behandlas i avsnitt 13.3. Ändringen i punkten 1, som är redaktionell, anger att enheten skall innehålla även uppgifter om framställningar om gripande av den som är efterlyst för överlämnande enligt en arresteringsorder. Frågan om kommunikationsvägar behandlas i avsnitt 8.2. 17.16Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål 1 kap. 2 § I bestämmelsen ges en uttömmande uppräkning av åtgärder som regleras i lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål. I det tredje stycket finns en upplysning om att det i andra författningar finns regler om näraliggande åtgärder. Stycket tillförs genom ändringen, som är redaktionell, en hänvisning till särskilda regler om överlämnande. 17.17Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete 3 kap. 2 och 5 §§ I paragraferna behandlas för tullsamarbetets del regler om gränsöver- skridande förföljande och förvar av en i samband därmed omhändertagen person. Ändringarna motsvarar ändringarna i 5 och 8 §§ lagen (2000:343) om internationellt polisärt samarbete. Se kommentaren till de bestäm- melserna (avsnitt 17.14). 17.18Förslaget till lag om ändring i lagen (2002:329) om samarbete med Lagen behandlar samarbete med Internationella brottmåls- domstolen. I 9 § sägs att det är polismyndigheten som skall verkställa ett beslut om överlämnande enligt lagen och att den som skall överlämnas får omhändertas . Ändringen, som innebär att tiden utsträcks från 24 , görs i syfte att uppnå konsekvens med den reglering som i detta avseende skall gälla enligt den nya lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder och utlämningslagarna. Se kommentaren till 6 kap. 5 § den nya lagen. Ändringen är redaktionell och följer av att särskilda bestämmelser om utlämning inom EU upphävs genom införandet av den nya lagen. En annan konsekvens av detta är att 8 § i lagen, som hänvisar till det förenklade utlämningsförfarandet, upphävs som en följd av att det förenklade förfarandet avskaffas (se avsnitt 13.1). (Rättsakter som antagits med tillämpning av avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen) om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (2002/584/RIF) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 31 a och 31 b samt artikel 34.2 b i detta, med beaktande av kommissionens förslag (1), med beaktande av yttrande (2), och av följande skäl: (1)Enligt slutsatserna från i , särskilt punkt 35, bör det formella utlämningsförfarandet avskaffas bland medlemsstaterna när det gäller personer som är på flykt undan rättvisan efter att ha fått sin slutgiltiga dom, och förfaranden för utlämningsärenden påskyndas vad gäller personer som är misstänkta för brott. (2)I åtgärdsprogrammet för genomförande av principen om ömsesidigt erkännande av domar i brottmål, vilket avses i punkt 37 i slutsatserna från i och antogs av rådet (3), behandlas frågan om ömsesidig verkställighet av arresteringsorder. (3)Det finns ett antal konventioner på detta område till vilka alla eller en del medlemsstater har anslutit sig, däribland Europeiska utlämningskonventionen av och Europeiska konventionen om bekämpande av terrorism av . Lagstiftningen om utlämning i de nordiska länderna har identiskt innehåll. 1EGT C 332 E, 27.11.2001, s. 305. 2Yttrandet avgett (ännu ej offentligtgjort i EGT). 3 EGT C 12 E, , s. 10. (4) Dessutom har medlemsstaterna godkänt följande tre konventioner, som helt eller delvis gäller utlämning och ingår i gemenskapens regelverk: konventionen av om tillämpning av av om gradvis avskaffande av