prop · GQ03107 · 2003-05-21 00:00:00 — Bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om hur registret skall föras finns i 6 kap. 3 § 6. Frågan om register för obligationerna och säkerhetsmassan behandlas i avsnitt 6.7. skall utse en oberoende granskare för varje institut (12 §). Detta förordnande får inspektionen när som helst återkalla och då utse en ny granskare. Granskaren har rätt till ett skäligt arvode från arbete. Storleken på arvodet bestäms av inspektionen. Granskarens uppgift skall, enligt 13 §, i huvudsak vara att tillse att registret förs på ett korrekt sätt, att matchningsprinciperna upprätthålls och att bestämmelserna om belåningsgrader och värderingsregler följs. För att skall kunna använda uppgifterna i sin särskilda tillsyn över emittentinstitutet skall granskaren regelbundet rapportera till inspektionen. skall, enligt 14 §, lämna granskaren de upplysningar om sin verksamhet med anknytning till säkerställda obligationer som denne begär. Granskaren har rätt att genomföra undersökning av registret. Bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om granskarens kompetens, uppgifter och rapporteringsskyldighet finns i 6 kap. 3 § 7. Syftet med bestämmelserna om oberoende granskare behandlas även i avsnitt 6.8. När ett emittentinstitut försätts i konkurs eller utmätning sker hos institutet har, enligt första stycket, innehavare av säkerställda obligationer och derivatmotparter förmånsrätt enligt 3 a § förmåns- Prop. 2002/03:107 rättslagen i de tillgångar som registrerats som säkerhetsmassa. Förmånsrätten skall således i första hand omfatta tillgångarna i säkerhetsmassan, dvs. i huvudsak hypotekskrediter, offentliga krediter och fyllnadssäkerheter. I systemet skall emellertid emittentinstitutet, enligt 3 kap. 9 § fjärde stycket på ett särskilt konto avskilja betalnings- flöden som härrör från krediter i säkerhetsmassan och från derivatavtal. Enligt andra stycket skall förmånsrätt dessutom gälla i dessa medel. Detsamma skall gälla i de medel som efter beslut om konkurs betalas in enligt gällande avtalsvillkor för tillgångarna i säkerhetsmassan och för derivatavtal. Bestämmelsen innebär att obligationsinnehavarna och derivat- motparterna ges bästa förmånsrätt i dessa tillgångar. Uppmärksammas bör dock att massafordringar och konkurskostnader enligt allmänna konkursrättsliga regler har företräde framför de förmånsrättsberättigade fordringarna. Ett utförligt resonemang kring förmånsrätt vid emittentinstitutets obestånd finns i avsnitt 6.9. Paragrafen har fått sin lydelse i enlighet med Lagrådets förslag. I bestämmelsens första stycke slås fast att om ett insolvent kreditmarknadsföretag eller en insolvent bank även är emittentinstitut och institutets sistnämnda verksamhet vid konkurstillfället är väl fungerande dvs. att den verksamheten i sig är att bedöma som solvent skall tillgångarna i säkerhetsmassan av konkursförvaltaren hållas samman och åtskilda från konkursboets övriga tillgångar. Detta förutsätter dock enligt andra stycket att tillgångarna i säkerhetsmassan med endast tillfälliga, mindre avvikelser uppfyller alla de villkor som uppställs i lagen. Även de medel som finns hos institutet och som härrör från tillgångarna i säkerhetsmassan eller derivatavtal samt de medel som under konkursens bestånd inflyter enligt gällande avtalsvillkor för nu nämnda tillgångar skall hållas samman och åtskilda på detta sätt. Det är här fråga om de tillgångar som obligationsinnehavare och derivatmotparter har bästa förmånsrätt i enligt 4 kap. 1 § denna lag och 3 a § förmånsrättslagen. Till denna avvecklingspool skall även föras i registret införda obligationer och derivatavtal. Denna pool skall bestå så länge lagens villkor på detta sätt är uppfyllda. Syftet med bestämmelsen är att möjliggöra en god avveckling av emittentinstitutets rörelse. Den är en förutsättning för bestämmelsen i 4 kap. 3 § om kontraktsenliga betalningar (se även avsnitt 6.10). Som nämns där skall enstaka mindre problem med exempelvis likviditeten inte innebära att poolen avvecklas. I bestämmelsens första stycke stadgas att obligationsinnehavare och derivatmotparter skall ha rätt att få betalt enligt avtalsvillkoren ur de tillgångar som omfattas av förmånsrätten enligt 4 kap. 1 §. En förutsättning är att tillgångarna uppfyller lagstadgade villkor eller det föreligger en endast tillfällig, mindre avvikelse från de uppställda villkoren. En sådan avvikelse beträffande exempelvis värdering av underliggande säkerheter eller likviditetsmatchning skall således inte innebära att poolen avvecklas eller att rätten till kontraktsenliga betalningar upphör. Syftet med bestämmelsen utvecklas närmare i avsnitt 6.10. Av andra stycket framgår att förvaltningen inte påverkas av regleringen på annat sätt än hur egendomsmassan hanteras i en konkurs. Bestämmelsen i 7 kap. 8 § konkurslagen skall således tillämpas även i de aktuella fallen. Att tillgångarna skall hållas åtskilda och förvaltas som en särskild enhet skall inte hindra förvaltaren från att vidta de åtgärder som främjar en snabb avveckling av konkursboet. Även de medel som efter beslut om konkurs betalas in enligt gällande avtalsvillkor för tillgångarna i säkerhetsmassan och för derivatavtal skall antecknas i registret och omfattas därigenom av obligationsinnehavarnas och derivatmotparternas förmånsrätt. Särskilda regler om tillsyn och ingripanden I paragrafen föreskrivs att skall utöva särskild tillsyn över att emittentinstitutet följer bestämmelserna om utgivning av säkerställda obligationer. Detta är en av förutsättningarna i EG-direktiven (se närmare i avsnitt 4.4). Till sin hjälp skall inspektionen ha en oberoende granskare (se avsnitt 6.8 och 6.11). I paragraferna ges vissa kompletterande ingripanderegler som enbart gäller när kreditmarknadsföretaget eller banken agerar som emittentinstitut. Om ett emittentinstitut allvarligt har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna särskilda lagstiftning skall återkalla tillståndet att ge ut säkerställda obligationer. Om det som har Prop. 2002/03:107 skett är av mindre allvarlig art, skall varning meddelas (2 §) Tillståndet skall även återkallas av om emittentinstitutet inte från det att tillstånd beviljades har påbörjat utgivning av säkerställda obligationer eller har förklarat sig avstå från tillståndet. I fall där emittentinstitutet inte påbörjat verksamheten får i stället varning meddelas om det är tillräckligt, dvs. om det i ett enskilt fall framstår som motiverat att ge institutet ytterligare en chans att komma igång med utgivningen av säkerställda obligationer (3 §). Om tillståndet återkallas får bestämma hur avvecklingen av verksamheten skall ske. Ett sådant beslut får förenas med förbud att fortsätta verksamheten (4 §). Bestämmelserna behandlas närmare i avsnitt 6.11. Ingripande mot den som saknar tillstånd Om någon ger ut säkerställda obligationer utan tillstånd skall förelägga denne att upphöra med verksamheten. I en sådan situation får inspektionen besluta om hur avvecklingen av verksamheten skall ske. Om förenar ett återkallelsebeslut med förbud att fortsätta verksamheten enligt 4 § eller förelägger en utgivare av säkerställda obligationer som saknar tillstånd till denna utgivning att upphöra med verksamheten enligt 5 §, får inspektionen förelägga vite. Emittentinstituten skall med en särskild avgift bekosta Finansinspek- tionens särskilda tillsyn över institutens utgivning av säkerställda obligationer. Bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om sådana tillsynsavgifter finns i 6 kap. 3 § 8. Av första stycket framgår att beslut som regel överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Beslut i ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen dvs. beslut om föreskrifter enligt 8 kap. regeringsformen skall inte överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Beslut i sådana normgiv- ningsärenden är normalt av sådant slag att de inte lämpar sig för domstolsprövning. De skall i stället överklagas till regeringen med stöd av 35 § verksförordningen (1995:1322). Enligt andra stycket krävs prövningstillstånd för överklagande till kammarrätten och enligt tredje stycket får inspektionen bestämma att ett beslut om förbud, föreläggande eller återkallelse skall gälla . I denna bestämmelse ges ett kreditinstitut eller en bank som ansökt om tillstånd hos att ge ut säkerställda obligationer en möjlighet att begära förklaring av kammarrätten att ärendet onödigt uppehålls. Bestämmelsen innehåller bemyndiganden för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter som i olika hänseenden avses komplettera lagens bestämmelser. Bemyndigandena i punkterna 17 har ansetts nödvändiga, eftersom de aktuella bestämmelserna inte är så detaljerade att det med säkerhet kan sägas att inte något nytt kan eller bör tillföras regleringen genom ett bemyndigande (jfr prop. 2001/02:85 s. 88 och 89). Det har således inte ansetts räcka med verkställighetsföreskrifter. 8.2Förslaget till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) För att undantagsreglerna beträffande säkerställda obligationer i de aktuella EG-direktiven skall vara uppfyllda krävs i praktiken att obligationsinnehavarna skall ha en lagstadgad förmånsrätt. I förmåns- rättslagen införs därför en ny paragraf, 3 a §. Detta innebär bästa förmånsrätt för obligationsinnehavare och derivatmotparter i de tillgångar som preciseras i 4 kap. 1 § lagen om utgivning av säkerställda obligationer. Bestämmelsen har behandlats utförligt i avsnitt 6.9. Efter påpekande av Lagrådet har paragrafen justerats så att även den nu föreslagna 3 a § innefattas i hänvisningen i första stycket. 8.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder Ändringen har behandlats i avsnitt 6.13. Som där angetts skall bestämmelsen tolkas så att fondbolag kan placera av en värdepappersfonds värde i skuldförbindelser som uppfyller kriterierna i artikel 22.4 i EG:s s.k. UCITS-direktiv, dvs. utländska säkerställda obligationer. Den ändrade lydelsen innebär att bestämmelsen även kommer att omfatta svenska säkerställda obligationer. 8.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag 3 kap. 1 § Bestämmelsen innebär att en riskvikt på vid beräkning av kapitaltäckningskrav för innehavare av säkerställda obligationer införs för och värdepappersbolag. Bestämmelsen har behandlats utförligt i avsnitt 6.13. Remissinstanser som yttrat sig över Promemorian Säkerställda obligationer (Ds 2001:38) Första AP-fonden, Andra AP-fonden, Tredje AP-fonden, Fjärde AP- fonden, , Sjunde AP-fonden, Verket för näringslivsutveckling, , , , , , , , riksbank, vid , , , Föreningen , , , (), , , , , Sveriges Bostadsrättsföreningars , , , (), , och (). Förslag till lag om utgivning av säkerställda obligationer Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om svenska bankers och kreditmarknadsföretags rätt att ge ut säkerställda obligationer. 2 § I denna lag avses med säkerställda obligationer: obligationer och andra jämförbara skuld- förbindelser som är förenade med förmånsrätt i emittentinstitutets säkerhetsmassa, emittentinstitut: en bank eller ett kreditmarknadsföretag som fått tillstånd enligt denna lag att ge ut säkerställda obligationer, hypotekskrediter: de krediter som enligt 3 kap. 1 § första stycket 1 får ingå i säkerhetsmassan, offentliga krediter: de krediter som enligt 3 kap. 1 § första stycket 2 får ingå i säkerhetsmassan, fyllnadssäkerheter: de tillgångar som enligt 3 kap. 2 § får ingå i säkerhetsmassan som ersättning för hypotekskrediter och offentliga krediter, derivatavtal: avtal som träffats mellan ett emittentinstitut och motparter som avses i 3 kap. 1 § första stycket A 26 och B 16 lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag, i syfte att uppnå balans mellan finansiella villkor för krediter i säkerhetsmassan och motsvarande villkor för de säkerställda obligationerna, säkerhetsmassa: de krediter, fyllnadssäkerheter och i registret antecknade medel enligt 4 kap. 4 § i vilka obligationsinnehavarna och emittentinstitutets motparter i derivatavtal har förmånsrätt i enlighet med bestämmelserna i denna lag och förmånsrättslagen (1970:979), bank: ett svenskt bankaktiebolag, en svensk sparbank eller en svensk medlemsbank, kreditmarknadsföretag: ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening som har fått tillstånd att driva finansierings- verksamhet enligt lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet. Förutsättningar för tillstånd m.m. 1 § Banker och kreditmarknadsföretag får ge ut säkerställda obligationer efter tillstånd av . Tillstånd skall meddelas ett sådant institut om 1.bolagsordningen eller stadgarna överensstämmer med denna lag och andra författningar som reglerar institutets verksamhet, 2.det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas enligt bestämmelserna i denna lag och andra författningar som reglerar institutets verksamhet, 3.tidigare utgivna obligationer och andra jämförbara skuldför- bindelser, som är utgivna för att finansiera krediter av det slag som får ingå i säkerhetsmassan, omvandlas till säkerställda obligationer eller hanteras på ett för borgenärerna likvärdigt sätt enligt en plan som har godkänts av , och 4.institutet i en ekonomisk plan redovisar att dess finansiella situation är så stabil att dess övriga borgenärers intressen inte riskeras. I institutets ekonomiska plan enligt första stycket 4 skall det ingå ett yttrande från institutets revisorer som styrker redovisningen. 2 § Benämningen säkerställda obligationer får endast användas som beteckning för sådana skuldförbindelser som omfattas av denna lag. Tillåtna krediter i säkerhetsmassan 1 § Säkerhetsmassan får bestå av 1.hypotekskrediter som lämnats mot inteckning i fast egendom som är avsedd för bostads-, jordbruks-, kontors- eller affärsändamål, mot inteckning i tomträtt som är avsedd för bostads-, kontors- eller affärsändamål, mot pant i bostadsrätt eller motsvarande utländsk säkerhet, förutsatt att krediterna uppfyller de villkor som uppställs i 37 §§, och 2.offentliga krediter för vilka låntagare som avses i 3 kap. 1 § första stycket A 26 lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag svarar eller garanterar. Andelen hypotekskrediter som lämnats mot inteckning i fast egendom, tomträtt eller bostadsrätt som är avsedd för kontors- eller affärsändamål får uppgå till högst av säkerhetsmassan. 2 § Säkerhetsmassan får kompletteras med fyllnadssäkerheter. bestå av sådana tillgångar som anges i 3 kap. 1 § första stycket A lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut får medge att även sådana tillgångar som anges i 3 kap. 1 § första stycket B samma lag används Andelen fyllnadssäkerheter får uppgå till högst av säker- Om det finns särskilda skäl får medge att andelen för en begränsad tid uppgår till högst . 3 § Om ett emittentinstitut lämnar en hypotekskredit, får kreditens belopp i förhållande till säkerhetens marknadsvärde enligt 4 § i varje enskilt fall , för fast egendom, tomträtt och bostadsrätt som är avsedd för bostadsändamål, , för fast egendom som är avsedd för jordbruksändamål, , för fast egendom, tomträtt och bostadsrätt som är avsedd för affärs- eller kontorsändamål. Samma belåningsgrader gäller för motsvarande utländska säkerheter. 4 § I samband med att ett emittentinstitut lämnar hypotekskrediter skall säkerheternas marknadsvärde fastställas genom en individuell värdering. Denna värdering får grundas på generella prisnivåer om den avser 1.fast egendom som utgör bostadsfastighet i en- eller tvåfamiljshus, 2.tomträtt som har upplåtits för bostadsändamål avseende en- eller tvåfamiljshus, eller 3.bostadsrätt som har upplåtits för bostadsändamål. Med marknadsvärde avses det pris som skulle uppnås vid en frivillig, offentligt utbjuden försäljning på en marknad som tillåter försäljning i normal ordning och där skälig tid ges för förhandlingar. Marknadsvärdet skall bedömas utan hänsyn till spekulativa och tillfälliga förhållanden. Hur värderingen skall utföras 5 § En individuell värdering enligt 4 § skall utföras av en värderingsman som har lämplig kompetens. Värderingen skall dokumenteras. Av dokumentationen skall det framgå vem som har utfört värderingen samt när och på vilka grunder den har utförts. Den värdering som grundas på generella prisnivåer skall utföras på ett betryggande sätt. Geografisk begränsning för underliggande säkerheter 6 § Hypotekskrediter får endast vara säkerställda med säkerheter belägna inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. 7 § Ett emittentinstitut skall fortlöpande kontrollera marknadsvärdet för den egendom eller de rättigheter som utgör säkerheter för hypoteks- krediterna. Om värdet av en säkerhet minskat avsevärt i förhållande till lånebeloppet, får emittentinstitutet vid matchning enligt 8 § endast inräkna den del av hypotekskrediten som motsvarar av säkerhetens värde, för fast egendom, tomträtt och bostadsrätt som är avsedd för bostadsändamål, av säkerhetens värde, för fast egendom som är avsedd för jordbruksändamål, och av säkerhetens värde, för fast egendom, tomträtt och bostadsrätt som är avsedd för affärs- eller kontorsändamål. 8 § Det nominella värdet av säkerhetsmassan skall överstiga det sammanlagda nominella värdet av de fordringar som kan göras gällande mot emittentinstitutet på grund av säkerställda obligationer. 9 § krediter och fyllnadssäkerheter i säkerhetsmassan skall ges sådana villkor beträffande valuta, ränta och ränte- bindningsperiod att en god balans upprätthålls med motsvarande villkor för de säkerställda obligationerna. Derivatavtal får användas i detta syfte. skall anses ha uppnått en sådan balans som avses i första stycket om nuvärdet av fordringarna i säkerhetsmassan överstiger nuvärdet av institutets skulder avseende säkerställda obligationer. Vid beräkningen skall även nuvärdet av derivatavtal beaktas. De belopp som tillgångarna i säkerhetsmassan inbringar till emittentinstitutet skall, inbegripet nettobeloppet av eventuella derivatavtal, överstiga de belopp som betalas ut till innehavare av säkerställda obligationer. Skyldighet att föra register 10 § Ett emittentinstitut skall föra ett register över de säkerställda obligationerna, säkerhetsmassan och, i förekommande fall, derivatavtal. Registret skall utvisa det nominella värdet av de säkerställda obligationerna och av den säkerhetsmassa som är knuten till obligationerna. Registret skall också utvisa de medel som anges i 4 kap. 4 §. 11 § Registret skall innehålla följande uppgifter för varje 1. säkerställd obligation, om obligationens nominella värde, ränta och förfallodag, 2. enskild kredit, om kreditens nummer, låntagare, nominella värde, amorteringsvillkor och ränta, 3.offentlig kredit, i förekommande fall - om borgensman, 4.hypotekskredit, om de underliggande säkerheternas värde samt när och på vilka grunder värderingen utförts, 5.fyllnadssäkerhet, om vilka tillgångar som omfattas, deras nominella värde samt, i förekommande fall, tillgångarnas löptid och ränta, 6.derivatavtal, om avtalets typ och nummer, derivatmotpart, nominellt belopp, valuta, räntesats, värdet på nettofordran alternativt nettoskuld samt start- och slutdag för avtalet. 12 § skall utse en oberoende granskare för varje institut. Inspektionen får när som helst återkalla ett sådant förordnade och utse en ny granskare. Den oberoende granskaren har rätt till skäligt arvode från arbete. Storleken på arvodet bestäms av inspektionen. 13 § Den oberoende granskaren har till uppgift att övervaka att registret enligt 10 § förs på ett korrekt sätt och i enlighet med bestämmelserna i denna lag. Den oberoende granskaren skall regelbundet rapportera till Finans- inspektionen om sina iakttagelser enligt första stycket. 14 § Ett emittentinstitut skall lämna den oberoende granskaren de upplysningar om sin verksamhet med anknytning till säkerställda obligationer som granskaren begär. Den oberoende granskaren har rätt att genomföra undersökning hos emittentinstitutet när granskaren anser det nödvändigt. 1 § När ett emittentinstitut försätts i konkurs eller utmätning sker hos institutet, har innehavare av säkerställda obligationer och emittentinsti- tutets motparter i derivatavtal förmånsrätt med den företrädesrätt som följer enligt förmånsrättslagen (1970:979) i de tillgångar som enligt 3 kap. 10 § antecknats som säkerhetsmassa. 1.i de medel som för konkursbeslutet eller utmätnings- tillfället har influtit till institutet avseende tillgångarna i säkerhetsmassan och för derivatavtal, och 2.i de medel som senare antecknas i registret enligt 4 §. 2 § Om tillgångarna i säkerhetsmassan vid tiden för konkursbeslutet uppfyller de villkor som uppställs i denna lag, skall de hållas samman och åtskilda från konkursboets övriga tillgångar och skulder. En sådan åtgärd skall bestå så länge villkoren är uppfyllda. Även de tillgångar som omfattas av förmånsrätt enligt 1 § andra stycket samt obligationer och derivatavtal som antecknas i registret enligt 3 kap. 10 § skall hållas samman och åtskilda på detta sätt. Vad som sägs i första stycket gäller även om det vid tiden för konkursbeslutet föreligger en tillfällig mindre avvikelse från en bestämmelse i denna lag. 3 § En innehavare av säkerställda obligationer och en motpart enligt derivatavtal har rätt att få betalt enligt avtalsvillkoren ur de tillgångar som omfattas av förmånsrätten, förutsatt att tillgångarna räcker och uppfyller de villkor som uppställs i denna lag. Vad som sägs i första stycket gäller även om det föreligger en tillfällig mindre avvikelse från en bestämmelse i denna lag. 4 § De medel som efter beslut om konkurs betalas in enligt gällande avtalsvillkor för tillgångar i säkerhetsmassan och för derivatavtal skall antecknas i det register som anges i 3 kap. 10 §. Särskilda regler om tillsyn och ingripanden 1 § skall ha särskild tillsyn över att ett emittentinstitut följer bestämmelserna i denna lag och andra författningar som reglerar institutets verksamhet. 2 § Om ett emittentinstitut allvarligt har åsidosatt sina skyldigheter enligt denna lag eller andra författningar som reglerar institutets verksamhet, skall återkalla emittentinstitutets tillstånd att ge ut säkerställda obligationer eller, om det är tillräckligt, meddela varning. 3 § skall återkalla ett emittentinstituts tillstånd om institutet, 1.inte från det att tillstånd beviljades har påbörjat utgivning av säkerställda obligationer, eller 2.har förklarat sig avstå från tillståndet. I det fall som avses i första stycket 1 får i stället varning meddelas om det anses tillräckligt. 4 § Om tillståndet återkallas, får bestämma hur avvecklingen av verksamheten skall ske. Ett beslut om återkallelse får förenas med förbud att fortsätta verksamheten. Ingripande mot den som saknar tillstånd 5 § Om någon driver sådan verksamhet som omfattas av denna lag utan att vara berättigad till det, skall förelägga denne att upphöra med verksamheten. Inspektionen får besluta hur avvecklingen av verksamheten skall ske. 6 § Om meddelar föreläggande eller förbud enligt denna lag, får inspektionen förelägga vite. 7 § skall med årliga avgifter bekosta verksamhet som följer av denna lag. 1 § beslut enligt denna lag överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Detta gäller dock inte beslut i ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223). Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Inspektionen får bestämma att ett beslut om förbud, föreläggande eller återkallelse skall gälla . 2 § Om i ett ärende om tillstånd enligt 2 kap. 1 § inte fattar beslut från det att ansökan gavs in till inspektionen, skall inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära förklaring av kammarrätten att ärendet onödigt uppehålls.