prop · GQ03150d2 · 2003-09-12 00:00:00 — Vidare skall i årsberättelsen anges en högsta procentsats för de avgifter som tas ut av det placerande fondbolaget och för de avgifter som tas ut i de fonder i vilka medlen placeras. Lagrådet finner att de föreslagna bestämmelserna är mycket svårlästa, bl.a. eftersom det talas om den högsta avgift och en högsta procentsats när vad som avses är minst två högsta avgifter och högsta procentsatser. Om någon ändring av det sakliga innehållet inte skall ske, kan bestämmelserna göras tydligare genom att utformas på följande sätt: Om en betydande del av medlen i en värdepappersfond placeras i fondandelar enligt 15 §, skall informationsbroschyren och faktabladet rörande värdepappersfonden samt årsberättelsen för fonden innehålla uppgifter både om den högsta avgift som får tas ut för förvaltningen av fonden och om den högsta avgift som får tas ut för förvaltningen av de fonder eller fondföretag i vars fondandelar medlen placeras. 19 och 20 §§ Bestämmelserna har tagits in under rubriken trots att de egentligen gäller särskilda slag av tillgångar. Det finns enligt Lagrådets mening anledning att överväga om bestämmelserna i stället bör tas in under rubrikerna Fondpapper och penningmarknadsinstrument respektive Fondandelar. Paragrafen bör, som framgått av vad Lagrådet anfört i anslutning till 1 §, kunna utgå. 2002/03:150 Bilaga 6 Kapitlet innehåller bestämmelser om förvaltning av specialfonder. De föreslagna paragraferna är rubricerade Inlösen och förvärv av fondandelar (1 §), Spridning och hantering av risker (2 §), Placeringsbestämmelser (3 §), Särskild information (4 §) och Risknivå (5 §). Bestämmelsen i 2 § första stycket om att det skall tas hänsyn till principen om riskspridning är otydlig, och Lagrådet finner det naturligare att det läggs på att i det förfarande som berörs i 1 § pröva om riskspridningen är tillräcklig för att fondbestämmelserna skall godkännas. Vad som sägs i 2 § andra stycket om att bestämmelserna i 5 kap. 2 § skall tillämpas är överflödigt, eftersom det omfattas av 3 § första stycket, enligt vilket hela 5 kap. skall gälla, om inte medgett ett undantag. Bestämmelsen i 4 § om att det av all information om en specialfond skall framgå att det rör sig om en specialfond synes vara alltför vidsträckt. Bestämmelsen bör kunna begränsas till att avse informationsbroschyrer, faktablad och annat reklammaterial och har då sin naturliga plats i 4 kap. 16 § (se vad Lagrådet föreslagit i fråga om denna paragraf). Lagrådet föreslår följande utformning av 6 kap.: Inlösen och förvärv av fondandelar 1 § skall vid godkännande av fondbestämmelserna för en specialfond pröva om fonden har en lämplig fördelning av placeringar med hänsyn till de krav som bör uppställas på riskspridning. Bestämmelserna får, under förutsättning av inspektionens godkännande, innehålla begränsningar av möjligheten att förvärva fondandelar, men fonden måste vara öppen för inlösen av andelar minst en gång . 2 § För förvaltningen av medel i en specialfond gäller bestämmelserna i 5 kap. om inte har tillåtit ett undantag. Derivatinstrument får dock ha andra underliggande tillgångar än dem som anges i 5 kap. 12 §, om instrumenten är föremål för handel på någon finansiell marknad och inte medför skyldighet att leverera eller ta emot den underliggande tillgången. 3 § skall för varje specialfond beräkna och till redovisa fondens risknivå. Det kan i anslutning härtill anmärkas att hänvisningar till föreslagnaBilaga 6 6 kap. 5 § förekommer i 4 kap. 8 § och 11 kap. 1 § samt att dessa hänvisningar kan behöva ändras beroende på vilken omdisposition som görs i 6 kap. F.d. justitierådet och justitierådet : I paragrafen finns bestämmelser om möjlighet till s.k. dröjsmålstalan. Bestämmelserna är utformade enligt det mönster som tidigare använts på det finansiella området. Detta innebär att sökanden i de fall då en myndighet inte fattar beslut inom föreskriven tid har möjlighet att väcka talan med begäran att kammarrätten skall förklara att ärendet onödigt uppehålls. Om beslut efter en sådan förklaring inte meddelas skall det anses som att ansökan har avslagits. Vid denna senare tidpunkt kan sökanden överklaga och erhålla en prövning i sak. Förslaget i första stycket grundas på bl.a. artikel 51.2 i UCITS-direktivet. Enligt den artikeln är medlemsstaterna skyldiga att se till att beslut som avser frågor som regleras i direktivet kan prövas av domstol. Rätt till domstolsprövning skall också finnas om beslut inte fattats från det att ett fondföretag lämnat in en auktorisationsansökan som innehåller all den information som krävs enligt gällande föreskrifter. Det nu framlagda förslaget bygger på att den senare rätten till domstolsprövning inte skulle avse sakprövning. Enligt Lagrådets uppfattning är det emellertid svårt att uppfatta direktivtexten på annat sätt än att rätten till domstolsprövning även i detta fall avser själva sakfrågan. Några övertygande skäl för att texten trots detta skall uppfattas på annat sätt har inte framförts i remissen eller i samband med föredragningen. Att tidigare använt samma modell som förändrar inte den bedömningen. Enligt Lagrådet talar övervägande skäl för att det bör finnas rätt till sakprövning i domstol i de fall då inte meddelat beslut från det att inspektionen fått in en ansökan som innehåller den information som krävs enligt gällande föreskrifter. Den konstruktion som valts innebär att den materiella domstolsprövningen försenas, eftersom domstol i ett särskilt förfarande först skall pröva den formella frågan om ärendet onödigt uppehålls. Genom en sådan fördröjning av den materiella domstolsprövningen kan också konflikt uppkomma med artikel 13 i om de mänskliga rättigheterna, som enligt senare praxis (fallet Kudla mot , dom ) kräver att det skall finnas ett effektivt rättsmedel mot oskäliga förseningar av dom- 2002/03:150 stolsprövning. Ett rättsmedel kan inte anses effektivt om det inte kanBilaga 6 leda till rättelse inom rimlig tid. Andra stycket grundas på artikel 6a.3 i UCITS-direktivet. I huvudsak samma synpunkter som framförts ovan angående första stycket gör sig gällande även i detta fall. Den i remissen valda lösningen följer den i använda tekniken, dvs. en fortsatt passiv beslutsmyndighet fingeras ha fattat ett överklagbart avslagsbeslut som ger det berörda företaget en möjlighet att få sin sak prövad i domstol. Det i artikel 51.2 ställda kravet att det skall finnas en möjlighet till domstolsprövning lär därmed vara uppfyllt. Den bedömningen påverkas inte av att direktivet, i motsats till en del andra direktiv (jfr artikel 8 i rådets direktiv /48/EEG och artikel 12.2 rådets direktiv /51/EEG), inte särskilt anger att prövningen skall ske enligt landets lagar e.d. Det torde således inte gå att direkt ur direktivet härleda ett krav att domstolen skall ta över ärendet efter den initiala tidsfristens utgång och att domstolen som första beslutsinstans skall göra den fullständiga materiella prövningen. Den variant av dröjsmålstalan som tillämpas i syftar till att den första, ofta mycket omfattande, prövningen skall göras av den på området kompetenta myndigheten (jfr bl.a. SOU 1994:117 s. 203). Har myndigheten först prövat saken underlättas en eventuell domstolsprövning högst väsentligt. Vid en sådan prövning får myndigheten också ställning som motpart. Den i tillämpade ordningen ter sig i de angivna hänseendena rationell. Lagrådet har yttrat sig över en motsvarande dröjsmålstalan i 17 kap. 2 § i förslaget till lag om bank- och finansieringsrörelse. Som framgår av yttrandet finns ett antal procedurfrågor förknippade med dröjsmålstalan; bl.a. är det inte givet att kammarrätten bör avge förklaring när sedvanlig överprövning sker hos länsrätt. Vid framtida överväganden rörande dessa frågor bör enligt min mening också övervägas om den i tillämpade ordningen fullt ut kan anses motsvara de krav som ställer vid tillämpning av artikel 13 i . I fråga om 1 kap. 1 § förslaget till lag om ändring i lagen om handel med finansiella instrument, 1 § förslaget till lag om ändring i insiderstrafflagen och 1 § förslaget till lag om ändring i lagen om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument anser Lagrådet att ordet fondandel för tydlighetens skull bör ersättas med förslagsvis andel i investeringsfond eller fondföretag. 2002/03:150 Bilaga 6 Enligt den föreslagna lagen om införande av lagen om investeringsfonder skall i princip bestämmelserna i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder tillämpas fram till i de fall då fonden bildats före . Den tänkta övergångsordningen ställer krav på att övriga lagförslag i remissen kompletteras med övergångsbestämmelser som beaktar det förhållandet att det, vid sidan av investeringsfonder, kommer att finnas värdepappersfonder enligt äldre lagstiftning. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , . O., , ., , Andnor, Nuder, , , Regeringen beslutar proposition En ny lag om investeringsfonder inför, ändrar, upp- 11 kap. 1 § Lag om införande av Lag om ändring i försäk- 2 kap. 3 b §, 7 kap. 10 c § Lag om ändring i lagen 2 kap. 1 § (1991:980) om handel Lag om ändring i lagen 5 kap. 5 § (1992:543) om börs- och Lag om ändring i lagen (1999:158) om Lag om ändring i lagen 5 kap. 7 § (2000:192) om allmänna pensionsfonder (AP- fonder)