prop · GR0315d2 · 2003-10-22 00:00:00 — Skatte- och tullavdelningen, S3 Sammanställning av remissyttranden över Betänkandet Egendomsskatter Dämpningsregel för fastighetsskatten och sänkt arvsskatt (SOU 2003:3) Förslaget om slopad beskattning av arv till efterlevande Efter remiss har yttranden över förslaget om sänkt arvsskatt (avsnitt 2) i betänkandet Egendomsskatter Dämpningsregel för fastighetsskatten och sänkt arvsskatt (SOU 2003:3) avgetts av Hovrätten över och , Kammarrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i , Statskontoret, , , , , i , , vid , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , Samhällsvetenskapliga fakulteten vid , , , , , , , Föreningen , i , , Fastighetsägarna , Föreningen , , . Yttrande har också kommit in från . har inhämtat yttranden från skattemyndigheterna i och . , Föreningen och har åberopat ett yttrande från Näringslivets Skattedelegation. Följande remissinstanser tillstyrker utan egna synpunkter förslaget i betänkandet Länsrätten i , i , , Juridiska fakultetsstyrelsen vid och . Följande remissinstanser har inte något att erinra mot det remitterade förslaget eller har inga synpunkter på förslaget Kammarrätten i , Länsrätten i , och . Följande remissinstanser har inte svarat eller angett att de avstår från att lämna några synpunkter. Samhällsvetenskapliga fakulteten vid , i , , Akademikers Centralorganisation , , , , , , SBC Bostadsrättscentrum och . Stabila och långsiktiga lösningar Förslagen om slopad arvsskatt för efterlevande makar och dämpningsregeln av fastighetsskatten har sin grund i de kraftigt ökade taxeringsvärdena på småhus. Genom att lyfta ut dessa frågor ur helheten förstärks på kort sikt de problem som finns med undantag och nedsättningar av skatterna, vilket leder till skatteplanering, irrationella ekonomiska beslut och ökade kostnader för skatteadministrationen. Strävan bör enligt Statskontoret vara att hitta stabila och långsiktiga lösningar. Arvsskatten i sin helhet ger statskassan ca . Den torde alltså ur statsfinansiell synvinkel vara av begränsat intresse. Nuvarande bestämmelser innebär många möjligheter att på helt laglig väg föra över tillgångar till nästa generation successivt och därigenom minska eller helt eliminera arvsskatten. Även den stadigt ökande internationaliseringen och de därmed sammanhängande bristande kontrollmöjligheterna gör att skatten mer eller mindre ter sig som en frivillig skatt. I (SOU 2002:47) betänkande tas bl.a. förmögenhets-, arvs- och gåvoskatt upp i ett internationellt perspektiv men framför allt påtalas att de nuvarande förfarandereglerna är i dålig samklang med grundläggande skatteprinciper. I fråga om förmögenhets-, arvs- och gåvoskatt framförs skarp kritik mot nuvarande utformning. Konstruktionen av dessa skatter strider mot några av de viktiga grundprinciperna i vårt skattesystem. Utredningen påvisar att det rör sig om smala baser med höga marginaleffekter, mängder av undantag och nedsättningar som skapar starka incitament till rent skattebetingade beslut hos hushåll och i företag, såväl legala som illegala. Vid den offentliga utfrågningen i skatteutskottet framgick med all tydlighet att det nu finns en samsyn när det gäller dessa skatters skadlighet. framförde bl.a. att förmögenhetsskattens konstruktion urholkar acceptansen för hela skattesystemet. Näringslivets skattedelegation (NSD) delar dessa synpunkter vilka överensstämmer med vad NSD och dess medlemsorganisationer framhållit. NSD menar att dessa skatter - som står för mindre än en procent av de totala skatteintäkterna - bör avskaffas. Ytterligare utredning är inte erforderlig. Arvs- och gåvoskatten, tillsammans med förmögenhetsskatten, utgör enligt NSD:s mening den grundläggande orsaken till den kapitalflykt som beräknat till . Förslaget att slopa beskattningen av arv till efterlevande make och sambo I olika tidigare utredningssammanhang har det, som redovisats i betänkandet, framförts goda argument för att väsentligen höja det skattefria grundavdraget för efterlevande make eller att helt avskaffa beskattningen av den efterlevande makens arv. Hovrätten anser att det vid en makes död är viktigt att den efterlevande maken tillförsäkras möjlighet att bo kvar i makarnas fastighet och att dödsfallet inte heller i övrigt skapar stora ekonomiska problem för den efterlevande. Av kommitténs överväganden framgår att de statsfinansiella kostnaderna för att helt avskaffa arvsskatten för den efterlevande maken inte i väsentlig mån överstiger kostnaderna för att höja det skattefria grundavdraget i sådan omfattning att önskade ekonomiska effekter uppnås. Mot bakgrund härav ansluter hovrätten sig till kommitténs förslag att helt slopa arvsskatten för efterlevande make och sådan sambo som har rätt till ett grundavdrag på . Statskontoret tillstyrker förslaget om slopad beskattning. Det är en logisk utveckling av familjerättsreformen och en anpassning till förhållandena i vår omvärld. I direktivet anges att det är problemet med de höjda taxeringsvärdena på fastigheter som har föranlett att frågan om arvsskatt mellan makar tas upp till behandling. Ändå begränsas inte lösningen till att omfatta endast bostaden. I förslagen till åtgärder under 2.6 presenteras lösning (där efterlevande make har rätt att behålla den gemensamma bostaden) som ett alternativ. I motiveringen under 2.7 tas också detta förslag upp, men kommittén lämnar ingen motivering till varför man valt bort detta alternativ. När kommittén sist i samma avsnitt motiverar sitt förslag om slopad arvsskatt mellan makar, ställs detta endast mot alternativet att höja grundavdraget. () saknar motivering till varför förslaget om slopad arvsskatt mellan makar inte endast omfattar bostaden. Ett sådant förslag skulle bättre möta kommitténs direktiv. RRV anser dessutom att vissa beräkningar i utredningen saknas. Framför allt borde det framgå hur omfattande problemet är. I hur många fall är arvsskatten orsak till att efterlevande make tvingas sälja hemmet? Hur stort skulle skattebortfallet bli om endast bostaden och inte hela arvet befriades från skatt? Det skulle också vara av intresse att utredningen hade tagit upp frågan om hur de administrativa kostnaderna påverkas av de olika lösningar som presenteras under 2.6. RSV tillstyrker den nu föreslagna skattefriheten för arv mellan makar och mellan sambor. Det är värt att notera att skattefrihet för arv mellan makar inte på något sätt är anmärkningsvärd ur ett europeiskt perspektiv. I , (med något undantag), och är arv mellan makar skattefria. anser det av kommittén framlagda förslaget vara lämpligt och tillstyrker att beskattningen av arv till make och sambo slopas. Kommittén har motiverat sitt förslag i huvudsak utifrån praktiska överväganden. Slopandet av arvsskatten skulle i främsta rummet vara angeläget, därför att de höjda taxeringsvärdena på småhus innebär problem i flera fall för efterlevande make, som har att betala dels årliga fastighetsskatter dels ock en arvsskatt beräknad på taxeringsvärdet. inser detta problem och förstår att en ändring av detta skäl är angelägen. vill emellertid nämnden även understryka som sin mening, att principiella skäl talar starkt i samma riktning. Makes arvsrätt infördes och var i första rummet motiverat av behovet för efterlevande make att under sin återstående livstid sitta i orubbat bo. Detta innebar emellertid , att arvskedjan inom familjen, när bröstarvingar finns, utökades med ytterligare ett led. Arvsbeskattning som sådan vilar på bräckligt teoretiskt underlag. Motiveringen har närmast varit, att mottagaren av arvet berikas på ett sätt, som gör det möjligt att beskatta överföringen. Vad man än må tycka om en sådan motivering kan den knappast gälla för efterlevande make, eftersom något förmögenhetstillskott knappast kan sägas ha skett i praktisk mening. Ett oskiftat bo är detsamma före som efter dödsfallet. Vad ovan sagts om efterlevande make gäller även efterlevande sambo. Vi finner det lämnade förslaget väl genomtänkt och väl övervägt. Samtliga andra i utredningen diskuterade förslag framstår som klart sämre ur den skattskyldiges synvinkel och därtill som mer administrativt krångliga alternativ. tillstyrker det framlagda förslaget som sådant. Lantmäteriet har inga synpunkter på förslaget om slopad beskattning av arv till make och sambo. Några förändringar av grundavdragen eller skatteskalorna har inte skett . Det är därför hög tid att anpassa gällande bestämmelser till den ekonomiska utvecklingen som skett, inte minst gäller detta beskattning av arv mellan makar/sambo och från föräldrar till bröstarvingar. Såväl grundavdrag som skattesatser måste justeras. Utredningen har haft att behandla frågan om arv till makar med förtursrätt och har också lagt ett förslag, som innebär att arvskatten efter make/maka eller sambo avskaffas . Utredningen skall återkomma till andra delar av arvsbeskattningen i slutbetänkandet. anser att, avskaffande av arvskatten efter make/maka och sambo är en mycket angelägen reform och att det är viktigt att den genomförs skyndsamt. tillstyrker förslaget att avskaffa arvsskatten mellan makar. tillstyrker förslaget med reservation för att ikraftträdandet av slopad arvsbeskattning för make och sambo bör tidigareläggas. Den skatteteoretiska bakgrunden till att vi i har skatt på gåvor är att det annars hade varit möjligt att genom gåvor undgå beskattning av arv. Om arvsskatten på makes och sambos arv slopas bör därför även beskattningen av gåvor till make och sambo på motsvarande sätt slopas. I annat fall framstår gåvobeskattningen i dessa delar som - i vart fall skatteteoretiskt - helt omotiverad, ologisk och orättvis. Därtill kommer att den statsfinansiella betydelsen av att bibehålla beskattningen av gåvor till make och sambo framstår som relativt sett mycket begränsad. noterar att kommittén inte kommenterat frågan om eventuell höjning av fribeloppen för övriga i klass I. För det fall arvsbeskattningen inte slopas helt även för dessa arv finns goda skäl, inte minst de kraftigt höjda taxeringsvärdena på fastigheter, som motiverar en höjning av fribeloppen. Kommittén föreslår att beskattningen av arv till make och sambo avskaffas. LRF tillstyrker att förslaget i denna del genomförs. Om en make eller sambo avlider och den efterlevande ärver ökar, av naturliga skäl, inte den efterlevandes försörjningsförmåga. Ett slopande av arvsskatten i denna situation ökar därmed den efterlevandes möjligheter att bo kvar på en högt taxerad villafastighet. Vidare ökar möjligheter för den efterlevande, om denne är i arbetsför ålder, att överta den avlidnes eventuella företag och driva verksamheten vidare. LRF vill också erinra om förbundets uppfattning vad gäller gåvobeskattning i samband med generationsskifte av företag. Enligt förbundets uppfattning bör ingen gåvoskatt tas ut i de fall de föreslagna villkoren för lättnadsregelns tillämpning är uppfyllda. Detta harmoniserar med egendomsskattekommitténs förslag om slopad arvsskatt vid arv till make och sambo och överensstämmer också med effekterna i normalfallet av undersprislagstiftningen vid inkomstbeskattningen. FAR tillstyrker de föreslagna ändringarna, men vill lämna följande kommentar. uppdrag är att se över och utvärdera reglerna om fastighetsskatt på småhus m.m., förmögenhetsskatt samt arvs- och gåvoskatt och med förtur behandla beskattningen av arv mellan makar. Kommittén är oförhindrad att presentera sitt arbete i ett eller flera delbetänkanden och i ett slutbetänkande. Kommittén har i detta delbetänkande valt att ge förslag om beskattning av arv mellan makar samt utarbetat en s.k. dämpningsregel avseende fastighetsskatten. FAR anser att det är mindre bra att kommittén inte har kunnat utarbeta ett sammantaget förslag på alla de punkter som uppdraget avser. Detta för att få en bättre helhetsbild över förslagen samt finansieringen av dessa. Vad är problemet med att beskatta efterlevande för den ökning av förmögenheten denne får när partnern överlever? Om den efterlevande ärver halva den gemensamma bostaden är det problematiskt att beskatta arvet om detta innebär att den efterlevande då måste lämna bostaden. Arv av en villa med taxeringsvärde på som är obelånad innebär att den efterlevande ska betala arvsskatt på . Om den efterlevande saknar andra tillgångar än huset och är pensionär är det svårt att finansiera en sådan skatteutgift på annat sätt än husförsäljning. Det bör dock påpekas att arv innebär att förmögenheten ökar betydligt mer än arvsskatten. LO har tidigare föreslagit att de eventuella likviditetsproblem som uppstår för hushållen till följd av kraftigt höjda taxeringsvärden kan lösas genom att skatten skjuts upp. Det innebär att staten lånar ut pengar till de hushåll som har dyra hus men låga inkomster. Samma lösning är tänkbar för att lösa likviditetsproblem vid arv mellan makar. Efterlevande boende i dyra hus får därigenom inte lägre levnadsstandard men det värde som de lämnar i arv till sina arvingar minskar. LO anser inte att det är önskvärt att ta bort arvsskatten mellan makar men inser att det kan vara nödvändigt. Innan ett beslut tas om detta tas borde det dock undersökas hur många som faktiskt tvingats lämna sina hem på grund av arvsskatt och fastighetsskatt. Det saknas i delbetänkandet information om hur stort problemet egentligen är. Fastighetsägarna tillstyrker förslaget om slopad beskattning av arv till make och sambo. Förslaget är ett steg i rätt riktning, men Fastighetsägarna anser att det - med hänsyn till generationsskiftesproblematiken - är ytterst viktigt att gå vidare och avskaffa arvs- och gåvoskatten i hela skatteklass I. Det finns då knappast heller anledning att behålla dessa skatter i övriga skatteklasser varför arvs- och gåvoskatten bör avskaffas i sin helhet. NSD tillstyrker förslaget om att avskaffa arvsskatten för make och sambo. förslag är dock otillräckligt för att undanröja arvsskattens skadliga effekter. När det nu föreslås att arvsskatten mellan makar ska slopas, innebär det egentligen inget annat än att man tar bort den dubbla beskattning som föranleddes av att arvsrätt mellan makar infördes . Det handlar således närmast om ett återställande till vad som gällde tidigare. Förslaget om slopad arvsskatt för make och sambo är visserligen ett steg i rätt riktning, men NSD anser att det är ytterst viktigt att , med hänsyn till generationsskiftesproblematiken för små och medelstora företag, avskaffa arvs- och gåvoskatten i hela skatteklass I. Det finns då knappast heller statsfinansiella eller andra skäl att behålla dessa skatter för enbart skatteklass II och III varför arvs- och gåvoskatten bör avskaffas i sin helhet. anser inte att kommitténs förslag är tillfyllest, men att det i avvaktan på avskaffandet av arvs- och gåvobeskattningen kan läggas till grund för lagstiftning. anser att arvs- och gåvoskatten är principiellt felaktig, huvudsakligen på grund av att arvs- och gåvoskattningen avser redan beskattade tillgångar samt att generationsskiften (bröstarvingars övertagande av familjeföretag) försvåras eller omöjliggörs av arvs- och gåvoskatten. Till detta kommer att statens direkta intäkter av arvs- och gåvoskattens är mycket små, och att den totala inkomsteffekten, inkluderat administration m m, sannolikt är mycket liten. Förbundet är av uppfattningen att ett avskaffande av arvs- och gåvobeskattningen sannolikt skulle ge större nettoeffekter för samhället än att behålla eller reformera denna beskattning. Av bl a denna anledning är Förbundet också negativ till förslag om att i stället för ett avskaffande av arvs- och gåvobeskattningen (kraftigt) höja grundavdragen. Förslag av den typen innebär endast att intäkterna av arvs- och gåvobeskattningen minskar medan administrationen av densamma kvarstår. Mot bakgrund av kommitténs mycket begränsade uppdrag avseende detta delbetänkande konstaterar , att det lämnade förslaget i vart fall är ett steg på vägen mot ett avskaffande av arvs- och gåvobeskattningen. Förbundet tillstyrker därför förslaget. välkomnar förslag om slopad arvsskatt mellan makar. Det är ett mycket angeläget och bra förslag. Förbundet har länge påtalat det orimliga i att någon skall tvingas betala arvsskatt för sitt eget hem. Arvsskatt mellan makar förekommer inte heller i våra grannländer. Kommittén ger i betänkandet även andra exempel på hur beskattningen av arv till efterlevande make skulle kunna lättas. Exempelvis diskuteras möjligheterna att höja grundavdragen. I betänkandet anges att en höjning av grundavdraget från nuvarande till , vilket skulle motsvara cirka halva medeltaxeringsvärdet för ett småhus i , skulle leda till ett inkomstbortfall för staten på . Skillnaden i inkomstbortfall mellan höjt grundavdrag till och helt slopad arvsskatt är relativt liten; ca . En åtgärd som får så stor betydelse för enskilda människor är också relativt billig för staten. (Statens totala inkomster i statsbudgeten uppgår 2003 till , varav skatterna utgör sammanlagt .) Med kommitténs förslag löser man hela arvsskatteproblemet mellan makar och sambor. Om man istället skulle välja att höja grundavdraget skulle många villaägare ändå komma i kläm, bl a beroende på att spridningen i taxeringsvärdena är mycket stor. Förbundet anser också att det är fel att grunda förslag om skattelättnader på uppgifter om genomsnittliga taxeringsvärdehöjningar och genomsnittliga taxeringsvärden för småhus i olika delar av landet utan att konsekvenserna för hus som ligger över genomsnittet beaktas. vill avslutningsvis betona att ingen skall tvingas flytta från sitt hem eller lämna sitt fritidshus p g a skattereglernas utformning. Därför måste arvsskatten slopas mellan makar och sambor. Finansieringförslaget höjd stämpelskatt för fysiska personer vid förvärv av fast egendom och tomträtt Hovrätten anser visserligen att det principiellt inte ankommer på hovrätten att anlägga synpunkter på alternativa sätt att finansiera skattebortfallet till följd av slopad arvsskatt på efterlevande makes arv. Emellertid ifrågasätter hovrätten varför det skall vara endast fysiska personer som skall vara med och finansiera skattebortfallet genom att betala högre stämpelskatt på sina fastighetsförvärv och varför inte stämpelskatten för juridiska personer också höjs i sådan mån att denna även framöver är dubbelt så hög som den skatt som fysiska personer betalar. Vidare vill hovrätten framhålla att de kraftigt ökade fastighetspriserna torde ha medfört att staten har fått i viss mån ökade stämpelskatteintäkter redan utan en höjning av skattesatsen. Det kan ifrågasättas om inte detta förhållande borde beaktas i sammanhanget. Statskontoret anser att finansieringen av förslaget måste ske inom ramen för en samlad bedömning av arvs- och gåvobeskattningen, låt vara att kommittén har återstående frågor att lösa inom det området. Finansieringen genom en höjning av stämpelskatten, om den genomförs, bör därför ses som en temporär åtgärd i avvaktan på kommitténs slutliga förslag. En höjning av stämpelskatten begränsar omsättningen på småhusmarknaden och påverkar således skattebasen negativt. Arvsskatten har däremot inte denna negativa effekt. Kommittén konstaterar att det inte är helt enkelt att beräkna den statsfinansiella kostnaden eftersom mikromaterial för beräkning av intäkter från arvskatten än så länge till stora delar saknas. Kommittén landar ändå i en exakt siffra, . Det är oklart om hänsyn tagits till den rätt till eftergift av skatt som enligt nuvarande regler gäller om den efterlevande maken avlider . Förslaget kan mot den bakgrunden vara överfinansierat. Förslaget förefaller å andra sidan vara underfinansierat eftersom beräkningarna bygger på dödsfall för makar och därmed grundas på taxeringsvärden för . I remitterade betänkande (SOU 2002:47) behandlas den långsiktiga utformningen av skattebaser och skattestruktur. I betänkandet redovisas andra vägar att finansiera förändringar i arvs- och gåvoskatten. RRV saknar också en diskussion om de fördelningspolitiska effekterna av förslaget. Kommittén verkar mena att de som köper fastigheter bidrar till de höjda taxeringsvärdena, och att det därför är rimligt att de får betala så att efterlevande makar kan bo kvar i sina hus. Bland dessa fastighetsköpare finns dock barnfamiljer med stort behov av utrymme men med en begränsad ekonomi, som också borde vara en skyddsvärd grupp. Av de beräkningar som presenteras kan tillförlitligheten ibland ifrågasättas. Beräkningen på hur stort skattebortfallet skulle bli bygger på data för endast . När det gäller beräkningen för de ökade intäkterna till följd av en ökning av stämpelskatten bygger siffran på de beräknade intäkterna av stämpelskatten . Det redovisas inte hur säker denna prognos är. För båda siffrorna kan det finnas variationer i utfall . Lantmäteriet vill också fästa uppmärksamhet på att en viss negativ effekt kan uppstå till följd av höjd stämpelskatt. Det som avses härmed är att en hög stämpelskatt kan ha en dämpande effekt på fastighetsmarknaden. Det kan ifrågasättas om den föreslagna finansieringsformen är den mest ändamålsenliga. Den leder bl.a. till direkta konsekvenser för de som kommer i åtnjutande av ändringen i AGL. Därtill kommer att det i ett statsfinansiellt perspektiv rör sig om förhållandevis mycket ringa kostnader. Det nu föreslagna slopandet av arv till make och sambo är, enligt förbundets uppfattning, så stor att den överväger nackdelen av en höjd stämpelskatt vid lagfart. LRF har därför inget att erinra mot den föreslagna finansieringen. När det gäller finansieringen av en slopad arvsskatt borde den undersökas noggrannare. Slopad arvsskatt mellan makar gynnar främst äldre medan stämpelskatt betalas av de som köper hus, dvs. I kommittédirektivet står att kommittén särskilt ska uppmärksamma de fördelningspolitiska effekterna. Detta har inte gjorts i kommitténs betänkan-de. LO anser därför att kommittén i sitt slutbetänkande måste göra en fördelningspolitisk analys av de förslag som den ger. Fastighetsägarna avstyrker kommitténs förslag om en höjning av stämpelskatten för fysiska personer. Fastighetsägarna anser att det är principiellt felaktigt att finansiera borttagandet av en skatt genom höjningen av en annan. har världens högsta skattetryck och finansiering bör mot den bakgrunden inte i första hand sökas genom ytterligare skattehöjningar utan genom minskade utgifter. Att finansiera borttagandet av rent skadliga skatter med höjningar av andra skatter anser delegationen vara fel väg att gå. Arvs- och gåvoskatten utgör endast av statens totala skatteintäkter och ett slopande av dessa skatter, tillsammans med förmögenhetsskatten, skulle enligt NSD:s mening ge signaler som leder till positiva effekter för statskassan. Om en finansiering ändå anses nödvändig är det utgiftssidan i statens finanser som måste ses över. har världens högsta skattetryck och finansieringen bör mot den bakgrunden inte i första hand sökas genom ytterligare skattehöjningar utan genom minskade utgifter. Det finns bland annat utgiftsområden med näringspolitiska ändamål där det finns betydande utrymme för minskningar. Delegationen avstyrker därför förslaget om en ökning av stämpelskatten såsom finansieringsform. En sådan ökning skulle - vid sidan av den höga fastighetsskatten - lägga ytterligare bördor på boendet. Den skulle försvåra för yngre personer att skaffa sig ett eget boende och motverka rörlighet på bostadsmarknaden. Dessutom skulle en höjning av stämpelskatten skapa oro på fastighetsmarknaden, speciellt om den kan antas vara tillfällig i avvaktan på en långsiktig finansieringslösning. De människor som står i begrepp att sälja eller köpa bostad skulle behöva ta hänsyn till en kommande skattehöjning och också behöva spekulera i om höjningen är av tillfällig natur eller inte. Fastighetsmarknaden är en av de marknader där det är särskilt viktigt att regelverket präglas av långsiktighet och förutsebarhet. Slopad arvsskatt mellan makar beräknas kosta staten ca . Kommittén föreslår att förslaget om slopad arvsskatt mellan makar finansieras genom att stämpelskatten för fysiska personer vid lagfart höjs .