prop · GQ03102 · 2003-04-15 00:00:00 — gick av alla elever i gymnasieskolan på något av de nationella programmen eller på ett specialutformat program, varav gick på naturvetenskaps-, teknik- eller samhällsvetenskapsprogrammen. till de nationella programmen är elever med utländsk bakgrund överrepresenterade på bl.a. handels- och administrationsprogrammet samt omvårdnadsprogrammet. Däremot är andelen elever med utländsk bakgrund lägre än genomsnittet på bl.a. naturbruks- och byggprogrammen. var av eleverna i gymnasieskolan män och kvinnor. På de nationella programmen varierar andelen kvinnor från på omvårdnadsprogrammet till endast på elprogrammet. Enbart 3 program, nämligen hotell- och restaurangprogrammet, medieprogrammet samt naturvetenskaps- programmet, hade en relativt jämn könsfördelning. Kommunerna är skyldiga att erbjuda utbildning på individuella program till de elever som inte tagits in på ett nationellt program eller specialutformat program eller som avbrutit en påbörjad utbildning. fanns 26 400 elever på det individuella programmet, en ökning med ca 8 500 elever . Dessa utgjorde av det totala antalet elever i gymnasieskolan vilket i stort sett motsvarar andelen förgående år. Ett mål för det individuella programmet är att stimulera till vidare studier på ett nationellt program. Antalet tjänstgörande lärare omräknat till heltidstjänster uppgick enligt /03 till ca 26 300, en ökning med sedan föregående läsår, varav tjänstgjorde inom den kommunala gymnasieskolan. Andelen lärare med pedagogisk utbildning (omräknat till heltidstjänster) var enligt , vilket är en liten minskning sedan föregående läsår. Vid de fristående skolorna hade av lärarna (omräknat till heltidstjänster) pedagogisk utbildning, vilket är en minskning sedan föregående år. Den totala kostnaden för gymnasieskolan uppgick till (inkl. kostnad för skolskjuts och nystartade fristående skolor), enligt data om barnomsorg, skola och vuxenutbildning (rapport 218). Detta är en ökning med jämfört med föregående år. Kostnaden per elev var (exkl. kostnad för nystartade fristående skolor). utgjordes av kostnader för den kommunala gymnasieskolan. Kostnader för landstingens gymnasieutbildningar utgjorde . Fristående skolor, riksinternatskolor och internationella skolor utgjorde av den totala kostnaden. Den största kostnadsposten i gymnasieskolan är undervisningskostnaden, som utgör av den totala kostnaden. Undervisningskostnaden utgörs främst av lärarlöner men även av kostnad för kompetensutveckling. minskade kostnaden för undervisning med . har dock undervisningskostnaden i kommunala skolor ökat med . har lärartätheten ökat något vilket förklarar en stor del av ökningen i undervisningskostnaden. Även ökade lönekostnader har bidragit till ökningen av undervisningskostnaderna. har antalet lärare per 100 elever ökat med 0,2 som den genomsnittliga månadslönen i primärkommuner stigit med . Lokalkostnaden utgör av den totala kostnaden för gymnasieskolan. Lokalkostnaden i den kommunala gymnasieskolan ökat med . kostnaden i stort sett oförändrad. Diagram 5.3 Kostnad per elev i gymnasieskola, totalt och fördelat på olika kostnadsslag 19912001 Index där 1991=100, fasta priser, KPI Källa: 217, Jämförelsetal för huvudmän del 2, 2002. Den totala kostnaden för de fristående skolorna på gymnasienivå var . Kostnaden per elev var , vilket är en minskning med jämfört med föregående år. Motsvarande kostnad per elev i gymnasieskola (exkl. skolskjutsar och elevhem) uppgick till ca 2001, dvs. en något lägre kostnad per elev än genomsnittet i fristående skolor med nationella program. Undervisningskostnaden i fristående skolor har minskat jämfört med till skillnad från de kommunala gymnasieskolorna och uppgick till ca per elev 2001. har kommunala gymnasieskolor en undervisningskostnad som är högre per elev. Diagram 5.4 Kostnad per elev och gymnasieprogram 2001 Variationen i kostnad per elev mellan olika program är stor. Samhälls- vetenskapsprogrammet har den lägsta genomsnittskostnaden på per elev. Förhållandevis låga kostnader per elev har också naturvetenskapsprogrammet, barn- och fritidsprogrammet samt handels- och administrationsprogrammet. Den dyraste utbildningen i regi är naturbruksprogrammet som i genomsnitt kostar per elev. Kostnaden för att anordna samma program varierar mellan kommunerna. Den största variationen i kostnad per elev har livsmedels- programmet. De olika programmens kostnader hänger till viss del ihop med skilda lokal- och utbildningsbehov. Utrustning och läromedel kostar t.ex. mindre på samhällsvetenskapsprogrammet där lokalkostnaderna också är lägre. De program som har lägst kostnad per elev är också de som har det största antalet elever medan de program som har högst kostnad har ett färre antal elever. Kommuner med många elever som avser att läsa vidare på universitet eller högskola kan därför sägas ha en gynnsammare kostnadsbild än de kommuner som har fler yrkesinriktade elever, vilket dock det kommunala utjämningssystemet tar hänsyn till. Särskolan består av den obligatoriska särskolan och gymnasiesärskolan. Den obligatoriska särskolan består i sin tur av grundsärskolan och träningsskolan. Eleverna i gymnasiesärskolan erbjuds utbildning på nationella, specialutformade och individuella program. Utbildningen i särskolan syftar till att ge barn och ungdomar med utvecklingsstörning en till varje elevs förutsättningar anpassad utbildning som så långt det är möjligt motsvarar den som ges i och gymnasieskolan. För den obligatoriska särskolan och gymnasiesärskolan gäller samma läroplaner som för respektive gymnasieskolan, dvs. läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (Lpo 94) och läroplan för de frivilliga skolformerna (Lpf 94). Den obligatoriska särskolan och gymnasie- särskolan har även kursplaner som är anpassade till respektive skolform och till de olika behov som skolan skall kunna tillgodose för var och en av särskolans elever. /03 var det totala antalet inskrivna elever i särskolan 20 939, vilket är en ökning med jämfört med föregående läsår. Av de 14 759 eleverna i den obligatoriska särskolan är integrerade i och går i träningsskolan. I gymnasiesärskolan finns av de 6 180 eleverna i yrkesutbildning, i yrkesträning och i verksamhetsträning. Det fanns 25,2 lärare per 100 elever i obligatoriska särskolan och det är en liten minskning jämfört innan. Andelen lärare (heltidstjänster) med pedagogisk utbildning oavsett huvudman, var i den obligatoriska särskolan. Kommunernas kostnader för särskola var, enligt data om barnomsorg, skola och vuxenutbildning (rapport 218), 2001, en ökning med jämfört med föregående år. Kostnaden per elev är något högre i obligatoriska särskolan än i gymnasiesärskolan, jämfört med (exkl. kostnaden för skolskjuts). Det övergripande målet för vuxenutbildningen är att öka vuxnas kompetens samt utveckla infrastrukturen för vuxnas lärande. Syftet är att främja personlig utveckling, demokrati, jämställdhet mellan könen, ekonomisk tillväxt och sysselsättning samt en rättvis fördelning. Vuxenutbildningen skall stödja ett flexibelt och livslångt lärande och i ökad utsträckning tillgodose människors behov av lärande utifrån den enskilda personens önskemål, behov och förutsättningar. Modern teknik och pedagogik ger möjlighet till långtgående individualisering och geografisk spridning. Denna flexibilitet skall ge både kvinnor och män möjlighet att kombinera fortsatt lärande med yrkes- och privatliv. Målen för de olika skolformerna inom vuxenutbildningen anges i skol- lagen (1985:1100) och i läroplanen för de frivilliga skolformerna (Lpf 94) samt i vissa fall i programmål och kursplaner. Den kommunala vuxenutbildningen består av grundläggande och gymnasial vuxen- utbildning samt påbyggnadsutbildning. Med de studerandes tidigare utbildning och livserfarenhet som utgångspunkt skall utbildningen fördjupa och utveckla de studerandes kunskaper som grund för yrkesverksamhet, fortsatta studier och för deltagande i samhällslivet. Grundläggande vuxenutbildning syftar till att ge vuxna kunskaper och färdigheter motsvarande grundskolenivå som de behöver för att delta i samhälls- och arbetsliv och till att lägga en grund för fortsatta studier. Enligt skollagen är grundläggande vuxenutbildning en rättighet för vuxna som saknar sådana färdigheter som normalt uppnås i grund- skolan. Varje kommun är skyldig att aktivt verka för att nå dem som har rätt till grundläggande vuxenutbildning och motivera dem att delta. Gymnasial vuxenutbildning syftar till att erbjuda vuxna kunskaper och färdigheter på en nivå som motsvarar den som utbildning i gymnasie- skolan skall ge. Varje kommun har skyldighet att informera om möjlig- heterna till gymnasial vuxenutbildning samt att verka för att vuxna deltar i sådan utbildning. Kommunerna skall sträva efter att utbildningen så långt det är möjligt svarar mot individens efterfrågan och behov. En person är behörig att delta i utbildningen från och med andra kalender- halvåret personen fyller , eller efter avslutad gymnasieskola. Påbyggnadsutbildningar syftar till att ge vuxna utbildning som leder till en ny nivå inom deras yrke eller till ett nytt yrke. var en satsning inom den kommunala vuxen- utbildningen och folkhögskolan som inleddes och har pågått . har beslut tagits om ett fortsatt särskilt statsbidrag till vuxenutbildning. Målen var dels att bidra till ökad jämlikhet, jämställdhet och minskade utbildningsklyftor, dels att skapa ekonomisk tillväxt genom ökad tillgång på kvalificerad arbetskraft. Satsningen skulle dessutom bidra till att utveckla och förnya vuxenutbildningen så att den bättre anpassas till de krav som individ, arbetsliv och samhälle ställer. Den kommunala vuxenutbildningen har utvecklats mot en ökad individualisering och en ökad flexibilitet och därmed också ökade möjligheter för personlig måluppfyllelse. har överlämnat en rapport som behandlar grundläggande vuxenutbildning. menar att det är svårt för de studerande inom den kommunala vuxenutbildningen som studerar på både grundläggande och gymnasial nivå att göra en jämförelse mellan sina betygsresultat. Detta beror på att betygen på grundläggande nivå utgörs av en tregradig skala till skillnad från den gymnasiala vuxenutbildningens fyrgradiga skala. tar även upp frågan om studerande inom grundläggande vuxenutbildning verkligen behöver Skr. 2002/03:102 betyg eller om dessa skulle kunna ersättas av intyg. Antalet studerande inom vuxenutbildning /02 var 288 000, en minskning med närmare 30 000 () jämfört med året innan. Minskningen förklaras att platserna i successivt minskat. Fr.o.m. har ett riktat statsbidrag som motsvarar ca hälften av de tidigare Kunskapslyftsplatserna införts. var av de studerande inskrivna vid arbetsförmedlingen i anslutning till kursstart. Trenden för andelen studerande som varit aktuella vid arbetsförmedlingen vid inskrivning är svagt sjunkande. har lämnat en rapport angående Påbyggnadsutbildning inom vuxenutbildning 20012002. I denna föreslås att Påbyggnadsutbildning skall finnas kvar som eftergymnasial yrkesinriktning utbildning, men förändringar av nuvarande utformning, regler för riksrekrytering och finansiering behöver göras. Även i påbyggnadsutbildningarna utgörs betygen av en tregradig skala, vilket enligt försvårar möjligheterna att läsa på olika nivåer. /02 anordnade 106 kommuner och 8 kommunalförbund kurser inom påbyggnadsutbildning. Föregående läsår var motsvarande siffra 140 kommuner. Av de 1 393 000 kursdeltagarna 1 fullföljde under läsåret den kurs de påbörjat och avbröt kursen. Resterande deltog vid läsårets slut i kurser som ännu inte var avslutade. Det är i stort samma resultat som . Högst andel kursdeltagare som avbrutit kurs finns inom den grundläggande vuxenutbildningen, där avbrutit kurs. Inom gymnasial vuxenutbildning var andelen . Män avbröt studierna i högre grad än kvinnor. Av det totala antalet kursdeltagare som slutförde kurs inom gymnasial vuxenutbildning, 935 000, saknades uppgift om betyg för . /95 har andelen kursdeltagare1 i gymnasial vuxenutbildning som erhållit betyget Godkänd minskat från och andelen som erhållit Mycket väl godkänd ökat från . Andelen som erhållit Icke godkänd och Väl godkänd har varit relativt . Liksom i och gymnasieskolan hade kvinnor inom vuxenutbildning i genomsnitt högre betyg än män. 1 Med kursdeltagare avses antalet personer som deltagit i varje kurs. En person kan alltså utgöra fler kursdeltagare. Tabell 5.7 Lärartäthet och personalkompetens i vuxenutbildning /98 2001/02 som ökad individualisering eftersträvas har lärartätheten minskats (225, 2002). /02 var andelen lärare per 100 studerande 3,9, jämfört med 5,0 /98. Det finns en risk att de inrapporterade uppgifterna från externa utbildningsanordnare inte är kompletta. Andelen lärare med pedagogisk utbildning har ökat marginellt jämfört med föregående år. Den totala kostnaden för den kommunala vuxenutbildningen uppgick till , vilket är en minskning jämfört med föregående år (förklaring se föregående avsnitt). Kommunernas genomsnittliga kostnad per heltidsstuderande var vilket kan jämföras med 2000. Genom det särskilt riktade stadsbidraget inom ramen för betalade regeringen ut till kommunerna , vilket motsvarar 70 300 heltidsplatser. Inom ramen för avsatte regeringen medel motsvarande högst 4 000 platser för grundläggande vuxenutbildning. Av dessa utnyttjades 2 290 platser av 55 kommuner. /02 studerade av befolkningen i åldrarna i vuxenutbildning. Diagram 5.5 Antal studerande1 i vuxenutbildning på olika Skr. 2002/03:102 nivåer /96-2001/02 1Med studerande avses en fysisk person som deltar i en eller flera kurser. Andelen kvinnor i vuxenutbildning har varit dubbelt så hög som andelen män. Många kommuner genomför därför riktade insatser för att nå fler män. De mest efterfrågade utbildningarna var, , datakunskap/datorkunskap, matamatik, svenska och vårdutbildningar. Enligt har fler individer än någonsin studerat i vuxenutbildning . Trots detta har fortfarande var femte person i åldrarna endast grundskoleutbildning eller lägre. 5.3.2 Vuxenutbildning för utvecklingsstörda Vuxenutbildning för utvecklingsstörda syftar till att erbjuda vuxna utvecklingsstörda kunskaper och färdigheter motsvarande dem som ung- domar kan få i den obligatoriska särskolan och på de nationella eller specialutformade programmen i gymnasiesärskolan. Kommunerna är /97 huvudmän för särvux och skall erbjuda utbildning som svarar mot behov och efterfrågan samt informera om möjligheterna till särvux. Det finns dock inte någon rättighet för den enskilde att delta i särvux liknande den som finns för grundläggande vuxenutbildning. /02 studerande 4 400 personer inom särvux. Av dessa deltog i gymnasiesärkola. Resterande deltog i grundsärskola och Antalet studerande i särvux har ökat Skr. 2002/03:102 mellan 1992/93 och 2001/02. Andelen lärare med pedagogisk utbildning /02 var . Lärartätheten omräknat till heltidstjänster per 100 studerande var 4,9 /02, vilket är en liten minskning jämfört med föregående år. Omfattningen av den lärarledda undervisningen ligger på i genomsnitt . Den genomsnittliga gruppstorleken var 2,5. På grundsärskolenivå sker undervisningen oftast i grupper om tre till fem deltagare. På träningsskolenivå är det vanligt med enskild undervisning. Kommunernas totala kostnad för särvux /02 uppgick till ca , vilket är en ökning med sedan föregående år. Enligt underlät 49 kommuner att erbjuda vuxna utvecklingsstörda någon plats inom särvux i den egna kommunen eller någon av grannkommunerna. 5.3.3 Svenskundervisning för invandrare Svenskundervisning för invandrare (sfi) skall enligt skollagen (1995:1100) ge vuxna invandrare grundläggande kunskaper i svenska språket och om det svenska samhället. Varje kommun är skyldig att erbjuda sfi till vuxna invandrare som saknar grundläggande kunskaper i svenska språket det år de fyller sexton. Sfi är en skolform där de studerande kan börja och sluta utbildningen när som helst . Kommunerna är skyldiga att erbjuda sfi senast från det att invandraren folkbokförts i en kommun. Riktvärdet för undervisningens omfattning är . redovisade 2002, i enlighet med propositionen om vuxnas lärande (prop.200/01:72), ett förslag till ny kursplan för sfi. Regeringen fastställde den nya kursplanen som fick tillämpas redan fr.o.m men som trädde i kraft först . Regeringen har tillsatt en utredning som skall pröva hur skolformen sfi kan förnyas och organiseras. Utgångspunkt för arbetet skall bl.a. vara att skapa en högkvalitativ utbildning i svenska språket och anpassa utbildningen och utbildningens mål till individens behov och förutsättningar. Även översynen rörande mottagande av och introduktion för flyktingar behandlar frågor rörande sfi såsom en del av introduktionen. Av dem som började /02 klarade sfi-kursens krav . Flertalet deltar i sfi under en betydligt . fortsatte sina studier nästkommande läsår. En fjärdedel avbröt utbildningen eller gjorde studieuppehåll. Var femte Skr. 2002/03:102 deltagare som avbryter studierna gör det på grund av arbete eller andra Var tionde avbryter på grund av sjukdom eller barnledighet. För av dem som avbryter sfi-utbildningen är orsaken inte angiven. Av nybörjarna 1999/2000 hade godkänts t.o.m. /02. Det är ett något sämre resultat än de närmast föregående åren då godkändes i sfi efter lika . Studerande med lång tidigare utbildning nådde målen för sfi i högre grad än lågutbildade. Närmare nio av tio sfi-lärare saknar formell utbildning i undervisningsämnet på den nivå som normalt krävs för ämneskompetens i , det vill säga minst 40 poäng i svenska som andraspråk. Andelen lärare med pedagogisk utbildning /02 var . Antalet lärare omräknat till heltidstjänst var 1 200, vilket är en svag ökning jämfört med föregående läsår. Total kostnad för sfi /02 var , vilket är en ökning med 123 miljoner /98. Diagram 5.6 Sfi: Antal studerande heltid och kostnad per studerande Antalet heltidsstuderande4 var 16 927, en ökning med sedan föregående år. Kostnaden per heltidsstuderande har legat på samma nivå, d.v.s . Antalet studerande i sfi /02 var 39 987, vilket är en ökning med sedan föregående läsår. Under läsåret anordnade 241 kommuner sfi. Föregående läsår var antalet 242. av studieanordnarna var annan anordnare än kommunerna. 4 Antalet sfi-studerande omräknat till heltidsplatser. Arabiska var det vanligaste modersmålet bland eleverna, det talades av Skr. 2002/03:102 var femte studerande, men sammanlagt fanns 127 olika modersmål representerade bland de 40 000 deltagarna. I de allmänna valen 2002 fortsatte valdeltagandet att sjunka på såväl nationell som lokal nivå jämfört med tidigare val. Valdeltagandet i årets kommunalval blev . Intressant är att valdeltagandet i kommunalvalet endast sjönk jämfört med valdeltagandet i riksdagsvalet som sjönk . Valdeltagandet bland utländska medborgare förblev oförändrat () som i kommunalvalet . I flera av de stadsdelar som omfattas av storstadspolitikens utvecklingsavtal ökade valdeltagandet jämfört med förra valet. Mer utförliga analyser kring kommunalvalet presenteras . Valdeltagandet i riksdagsvalet skiljer sig avsevärt mellan landets kommuner. Skillnaden mellan högsta och lägsta valdeltagande är . Högst valdeltagande har medan röstade i . Valdeltagandet sjönk i 273 av 289 kommuner. Lokala partier på tillbakagång I årets kommunalval har de lokala partierna fått minskat stöd, efter en långvarig uppgång . Däremot har de rikstäckande småpartierna som och pensionärers intresseparti, vunnit ökat stöd. har bland annat gått från 8 mandat i 5 kommuner val till 34 mandat i 18 fullmäktige efter årets val. av väljarna personröstade i årets kommunalval, vilket kan jämföras med i valet . 2 450 ledamöter i de nya fullmäktige klarade spärren på (av partiets röster) i personvalet. Det är cirka 500 färre än i förra valet. 219 ledamöter, eller av samtliga, kom in i fullmäktige enbart tack vare personröster, också det är en minskning jämfört med . I samband med årets val höll nio kommuner folkomröstning rörande olika kommunala frågor. Valdeltagandet i folkomröstningarna varierade I kommun deltog i folkomröstningen gällande namnbyte, jämfört i där folkomröstningen gällde alternativ ekonomisk ersättning för barnomsorg. De kommuner som genomförde folkomröstningar var , , , , , , och Demokratiarbetet på lokal nivå behandlade regeringens proposition Demokrati för det nya seklet (prop. 2001/02:80). I propositionen presenterades en långsiktig strategi för att värna och fördjupa den svenska folkstyrelsen. Regeringen redovisade dels övergripande mål och handlingslinjer, dels ett antal konkreta åtgärder med tonvikt på den lokala demokratin. Nedan följer exempel på lagändringar som genomfördes fr.o.m . Kommuner och landsting har möjlighet att frivilligt införa medborgerlig förslagsrätt, d.v.s. att en person som är folkbokförd i en kommun eller landsting får lov att väcka ärenden i fullmäktige. Detta innebär att även, barn, ungdomar och utländska medborgare som ännu inte fått rösträtt har rätt att lämna in medborgarförslag. Ett fyrtiotal kommuner har infört medborgarförslag, exempelvis , , , och . Diskussioner om att införa medborgerlig förslagsrätt pågår i ett hundratal kommuner i landet. Bättre villkor för de förtroendevalda För att stimulera fler medborgare till att ta på sig ett förtroendeuppdrag har exempelvis möjligheten till ledighet förbättrats för dem med oregelbundna arbetstider. Likaså har de förtroendevalda fått bättre ekonomiska villkor som till exempel rätt till ekonomisk ersättning för barntillsyn och förlorad arbetslöshetsersättning. Fullmäktige får också besluta att en person får behålla sitt uppdrag trots att denne har flyttat från kommunen. Fullmäktige kan besluta att nämnder i kommuner och landsting får delegera ärenden till självförvaltningsorgan i samma omfattning som till anställda. Insatser för att motverka hot mot förtroendevalda En arbetsgrupp bestående av företrädare från , kommuner och landsting samt vissa berörda myndigheter och organisationer (, , , , och ) har utarbetat och presenterat broschyren "Hot och våld mot politiker" samt en handbok om hot och våld riktat mot politiker ("Ett hot mot demokratin en skrift för förtroendevalda som utsätts för våld eller hot om våld"). Regeringen överväger behovet av ytterligare åtgärder för att förbättra situationen för landets Skr. 2002/03:102 förtroendevalda i detta avseende. Uppföljning av den svenska demokratins utveckling Regeringen har gett SCB i uppdrag att ta över ansvaret för och uppdatera den av Statskontoret skapad pilotdatabas som innehåller uppgifter om kommunernas och landstingens förnyelsearbete. SCB skall även lämna förslag på hur en undersökning om förtroendevalda i kommuner och landsting bör genomföras och finansieras. Förnyelsearbetet rör bl.a. den lokala demokratins utveckling och funktionssätt. Rapporten skall vara färdigställd . En huvudaktivitet inom demokratiutvecklingsprojektet för demokrati har varit att ge ekonomiskt stöd till olika demokratiprojekt (SFS 2000:648). Syftet med att ge bidrag till demokratiprojekt har varit att utveckla och fördjupa den svenska folkstyrelsen. Av de ca 1 200 ansökningarna som har inkommit har regeringen beviljat stöd till 142 projekt. Den enskilt största ansökningsgruppen har varit kommuner. Exempel på kommuner som har fått stöd via Tid för demokrati för olika demokratiprojekt är , , (Limhamn- Bunkeflo), , , och . utvärderas Tid för demokrati av i . Allt fler kommuner använder sig av Internet för att kommunicera med sina medborgare och därmed ökar möjligheterna för delaktighet och inflytande. Exempelvis har , och i anordnat elektroniska rådslag för att inhämta kommuninvånarnas synpunkter i enskilda frågor. Antalet kommuner uppgår till 290 kommuner sedan kommun bildades den 1/1 2003 genom en delning av kommun. Antalet landsting är oförändrat 20 stycken. Regionala självstyrelseorgan och kommunala samverkansorgan Försöksverksamheten med regionala självstyrelseorgan fortsätter i och .