prop · GQ031d5 · 2003-01-01 00:00:00 — Förslagen bereds i . Professionellt polisarbete är alltid problemorienterat Under en följd av år har regeringen drivit linjen att allt polisarbete skall vara kunskapsbaserat och problemorienterat. Mycket har också hänt. Det blir allt vanligare att polisen avsätter resurser för probleminventering och kartläggning på olika nivåer. Inte minst kriminalunderrättelsetjänsten har utvecklats och fått ökat utrymme sedan den infördes . Kompetensen inom polisen har breddats med kunskap från olika akademiska discipliner. Teorier prövas och utvecklas i det praktiska arbetet. Erfarenheterna ger underlag för en fortsatt teoribildning. I takt med att allt fler kunskapsunderbyggda insatser genomförs genererar dessutom polisorganisationen själv ökad kunskap om vilka åtgärder som ger bäst effekt i olika situationer. Rätt tillvaratagen kommer sådan kunskap att kontinuerligt höja kvaliteten i polisarbetet. En god grund är således lagd för fortsatt utveckling. De framsteg som har gjorts har emellertid tydligt visat att det finns ett stort behov av fortsatta förbättringar. I ett modernt samhälle har medborgaren rätt att kräva att den lokala polisen i hela landet arbetar i enlighet med den senaste kunskap som finns inom olika områden. Det innebär att polisen behöver förbättra förmågan att ta tillvara intern och extern kunskap. deltagande i det operativa har varit operativt anslutet till . Man kan konstatera att Schengens informationssystem (SIS), som en del av , har hög nyttjandegrad. Polisen har tillämpat fullt ut. SIS har visat sig vara ett mycket effektivt verktyg i och brottsbekämpningen. Det är viktigt att polisen, inte minst kriminalunderrättelsetjänsten, utnyttjar de kunskaper som en effektiv gränskontroll ger i kampen mot grov organiserad brottslighet. Antalet poliser skall öka och kompetensen inom polisväsendet skall bli högre Det är som ansvarar för kompetensförsörjningen inom polisväsendet. En ny polisär grundutbildning startade vid i . Polisutbildning startades dessutom i och i . Sammanlagt antas drygt 700 polisstuderande . Utbildningstakten bör ökas till ca 1 000 polisstuderande . Sedan den nya polisutbildningen startade har 1 064 poliser utexaminerats t.o.m. midsommar 2002. bedömer att det /2005 skall finnas ca 17 000 poliser. Jämställdhet och mångfald inom polisen har stor betydelse för polisens legitimitet, trovärdighet och framtida utveckling. bör därför anstränga sig ytterligare för att driva jämställdhets- och mångfaldsarbetet framåt. Det är angeläget att polisväsendet fortsätter att analysera resurs- och arbetsfördelningen mellan poliser och annan personal, för att säkerställa att poliserna kan användas för mer renodlade polisiära arbetsuppgifter och inte för arbetsuppgifter där annan kompetens har bättre eller lika goda förutsättningar att utföra arbetsuppgifterna. Det är också viktigt att fortsätta att modernisera och utveckla organisationen så att möjligheter skapas för att möta de krav som bl.a. den ökande och mer komplicerade brottsligheten, internationaliseringen och den tekniska utvecklingen ställer. Det arbetet kräver en ständig utveckling av arbetsmetoder och tillgång till nödvändig kompetens i form av experter. Kompetensutveckling för de anställda spelar också en viktig roll i utvecklingen av polisverksamheten. Det gör även chefsrekrytering och chefsutveckling. Polisens metoder för verksamhetsuppföljning och redskap för en effektiv budgetkontroll skall vidareutvecklas Det är uppgift att precisera de mål som regeringen formulerar i regleringsbrevet till operativa och lokalt användbara riktlinjer för polismyndigheterna. Det är också uppgift att redovisa polisens aktiviteter och prestationer till regeringen. 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 polisstyrelsen skall garantera att redovisningen håller god kvalitet. Den särskilda karaktären hos polisverksamheten gör det svårt att bedöma polisens resultat genom jämförelser med annan verksamhet. Po- lisorganisationens storlek och uppbyggnad bör emellertid möjliggöra utökade jämförelser inom organisationen av resultaten för olika enheter med likartade uppgifter och förutsättningar. har arbetat intensivt och i nära samverkan med polismyndigheterna för att utveckla och förbättra metoderna för verksamhetsplanering och resultatuppföljning. Den nya planeringsprocessen och resultatdialogen som används i kombination med den struktur som den nationella resultatmodellen ger har förbättrat möjligheterna både till verksamhetsplanering och resultatuppföljning. Regeringen har med tillfredsställelse noterat hur t.ex. polisens årsredovisning har utvecklats . Redovisningen ger nu en djupare och mer nyanserad beskrivning av polisverksamheten. Därigenom är årsredovisningen ett bättre underlag för regeringens styrning av polisen. De stora satsningar som görs på polisen ställer fortsatt höga krav på polisens verksamhetsplanering och resultatuppföljning. Bland annat av det skälet gav regeringen i regleringsbrevet polisen som mål att vidareutveckla metoderna för verksamhetsjämförelser. Av redovisningen framgår att polisen planerar att sprida ett system till polismyndigheterna som baseras på polisens intranät. Lokala anpassningar och kompletteringar kommer att ske . redovisade ett uppdrag som hade getts i regleringsbrevet rörande värdet för polisen att genomföra återkommande offer- och trygghetsundersökningar i hela landet. Styrelsen anser att rätt utförda och använda undersökningar är av särskilt stort värde för närpolisen. redovisade hur miljöledningsarbetet fortskred . Av redovisningen framgår att beslutade om en miljöpolicy. arbetade fram ett övergripande miljömål som finns med som ett mål i verksamhetsplanen . 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Stödet och skyddet för brottsoffer och vittnen stärks Att stärka stödet till och skyddet för dem som utsatts för brott är en angelägen fråga för regeringen. Den som utsatts för brott skall bemötas professionellt av de myndigheter han eller hon kommer i kontakt med och få tillräckligt med stöd och skydd. Medborgarperspektivet skall genomsyra brottsofferarbetet. Regeringen gav i propositionen Stöd till brottsoffer (prop. 2000/01:79, bet. 2000/01:JuU20, rskr. 2000/01:205) ett flertal myndigheter uppdrag rörande brottsoffer. Det uppdrogs bl.a. åt Riksåklagaren, och att utbilda myndigheternas personal i brottsofferfrågor samt att ta fram handlingsplaner och kvalitetsmetoder för respektive myndighets brottsofferarbete. Arbetet med uppdragen pågår och slutlig redovisning skall ske i samband med respektive myndighets årsredovisning . uppdrogs även åt att förbereda, utforma och genomföra ett program för viktimologisk forskning (dnr Ju2001/4718/). Myndigheten har redovisat uppdraget och kommer ett flertal forskartjänster att tillsättas på olika platser i landet. För att stödet till brottsoffer skall bli heltäckande krävs emellertid mer än bara riktade insatser från nationell nivå. Samhällets samlade resurser på nivå måste engageras. Det måste t.ex. etableras samverkan mellan polis, socialtjänst, hälso- och sjukvård, skola och ideella organisationer. För att samverkan mellan olika aktörer skall få önskvärd effekt krävs även att det utvecklas en helhetssyn och ett systemtänkande på området. Inriktningen bör vara att aktörerna går från att arbeta med enskilda åtgärder till att hålla ihop samtliga möjliga åtgärder ett systemtänkande. Ett annat område som är av stor betydelse för brottsoffer är det brottsförebyggande arbetet. På många orter i landet finns både lokala brottsofferjourer och lokala brottsförebyggande råd. En lokal brottsofferjour har god kunskap om brottsligheten i det område där den verkar och skulle därför kunna bidra med viktig kunskap till det lokala brottsförebyggande rådet på orten. Ett utökat samarbete skulle sannolikt vara särskilt betydelsefullt vad gäller möjligheterna att förebygga upprepad utsatthet för brott. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att stimulera till samverkan på brottsofferområdet. Förutom tydliga instruktioner i flera myndigheters regleringsbrev kan nämnas det uppdrag som gavs till i propositionen Stöd till brottsoffer att starta lokala samverkansprojekt på olika platser i landet. Ytterligare ett exempel är det uppdrag som gavs till 2001 att bedriva ett utvecklingsarbete till stöd för i dess arbete med brottsofferfrågor. Ett flertal lokala projekt har också möjliggjorts genom ekonomiskt stöd från Brottsofferfonden. Ett annat viktigt projekt är den pågående satsningen på vittnesstödsverksamhet. Regeringen har satt som mål och uppdragit åt samt att verka för att det kommer i gång vittnesstödsverksamhet vid landets samtliga tingsrätter och hovrätter. Myndigheterna har i en delrapport redovisat att detta mål kommer att kunna uppnås . Skydd för bevispersoner m.fl. Det straffrättsliga skyddet för vittnen m.fl. har stärkts genom att straffskalorna för övergrepp i rättssak skärpts. Lagändringarna trädde i kraft . tillkallade regeringen en särskild utredare med uppdrag att utforma ramen för ett program till skydd för bevispersoner m.fl. och föreslå den lagstiftning som behövs (dir. 2001:107). Utredaren skall överväga hur den personkrets som kan komma att omfattas av ett program skall avgränsas. Utredaren skall vidare överväga frågan om ersättning skall kunna lämnas till bevispersoner m.fl. I uppdraget ingår också bl.a. att göra en översyn av de mål- och ärendetyper där reglerna om vilken domstol som är behörig att pröva ett mål eller ärende kan vara av betydelse för personer med skyddade personuppgifter. Utredaren skall även föreslå åtgärder som kan förhindra att en bevisperson, på grund av rädsla, vid huvudförhandling ändrar en tidigare lämnad uppgift eller avstår från att lämna en sådan. Utredningen, som antagit namnet , lämnade delbetänkandet Nationell handlingsplan mot våld i nära relationer (SOU 2002:71). skall slutredovisa sitt uppdrag . Våld i nära relationer Våld i nära relationer är ett allvarligt samhällsproblem. Mörkertalet anses vara stort och det är ofta svårt för utomstående att både upptäcka våldet och vittna om det. Barn som växer upp i familjer där hot, våld och trakasserier förekommer drabbas ofta mycket hårt. I syfte att öka stödet till dem som utsätts för våld av närstående eller tidigare närstående partners utarbetades i departementspromemorian Ytterligare åtgärder för att motverka våld i nära relationer (Ds 2001:73). Promemorian innehåller bl.a. förslag om ändringar i besöksförbudslagen och i den familjerättsliga lagstiftningen. Promemorian har remissbehandlats och regeringen avser att lämna en proposition till /2003. Kriminalvården har genom sina uppgifter att verkställa påföljderna fängelse, skyddstillsyn och villkorlig dom med samhällstjänst, ansvara för övervakningen av de villkorligt frigivna och de som står under intensivövervakning med elektronisk kontroll samt utföra personutredningar en central roll inom kriminalpolitikens område. Verksamheten skall präglas av en human människosyn, god omvårdnad och ett aktivt påverkansarbete under iakttagande av en hög grad av säkerhet samt respekt för den enskildes integritet och rättssäkerhet. Svensk kriminalvård håller hög kvalitet. Un- der har verksamheten präglats av en positiv utveckling på många centrala områden. För att möjliggöra en fortsatt positiv utveckling fick kriminalvården ett ekonomiskt tillskott . Den kontinuerliga ökningen av antalet intagna både på häkte och i anstalt har emellertid försvårat utvecklingsarbetet. En hög beläggningsnivå är inte bara resurskrävande utan innebär också hinder i verksamheten, både i arbetet med påverkan och behandling och när det gäller att uppfylla kraven på ordning och säkerhet. För att lösa den akuta situationen tillfördes kriminalvården extra medel på tilläggsbudget . Volymökningarna kvarstår och kriminalvården måste därför, genom resurstillskott 2003 och 2004, ges förutsättningar att be- 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 hålla det utökade antalet platser och klara ytterligare platsbehov . Olika alternativ att hantera platssituationen både måste också övervägas. Den utmaning som ligger framför kriminalvården är att återuppta det positiva utvecklingsarbetet mot de mål som tidigare prioriterats och som fortfarande ligger fast. En effektivt bedriven verksamhet För att kriminalvården skall kunna bidra till uppfyllelsen av det kriminalpolitiska målet är det viktigt att verksamheten bedrivs på ett kostnadseffektivt och resultatinriktat sätt. och gjorde , på regeringens uppdrag, en granskning av kriminalvårdens resursutnyttjande. I rapporten kriminalvård en hinderanalys (RRV rapport 1999:27) lämnades ett antal förslag till åtgärder för att öka effektiviteten i verksamheten. På begäran av regeringen redovisade vilka åtgärder som vidtagits, påbörjats eller planerats med anledning av . För att bedöma resultatet av vidtagna åtgärder och identifiera eventuella kvarstående hinder för ett effektivt resursutnyttjande har regeringen nu gett Statskontoret i uppdrag att följa upp granskning, bl.a. vad gäller styrningsfrågor, resursutnyttjande i fängelserna och Transporttjänsten. De anställda är kriminalvårdens viktigaste resurs och ett särskilt uppdrag att granska effektiviteten i utnyttjandet av personalresurserna har därför getts till . Uppdragen skall redovisas respektive . För att på bästa sätt kunna uppfylla kraven på en effektivt och humant bedriven verksamhet behöver kriminalvården en modern lagstiftning som kan utgöra ett användbart verktyg i arbetet. Det innebär en lagstiftning som bl.a. är anpassad efter de senaste kunskaperna om hur återfall i brott skall förebyggas, den förändrade klientsammansättningen både inom öppen och sluten kriminalvård och kraven på ett resultatinriktat arbetssätt. Regeringen kommer därför att tillsätta en parlamentarisk utredning som skall lämna förslag till en samlad reglering av verkstäl- 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 lighetslagstiftningen, en ny kriminalvårdslag. Ut- redningen skall särskilt uppmärksamma frågor om hur verkställigheten av påföljder kan anpassas så att den verkar förebyggande för återfall i brott utan att kraven på säkerhet och samhällsskydd eftersätts. Det är viktigt att åtgärder som vidtas i verksamheten bygger på kunskap om vad som är verkningsfullt för att uppnå olika syften. För att verksamheten skall utvecklas, resultat kunna mätas och riktiga prioriteringar göras är det också viktigt att det som görs dokumenteras, följs upp och utvärderas. Mot den bakgrunden är t.ex. kriminalvårdens arbete med att införa klientanalysinstrumentet /MAPS och de nationella brotts- och missbruksrelaterade programmen som utvärderas löpande mycket intressant. Regeringen har också gett i uppdrag att i samverkan med dels göra en inventering av kunskapsläget när det gäller det återfallsförebyggande arbetet, dels upprätta förslag till en strategi för det fortsatta forsknings- och utvecklingsarbetet på området. Uppdraget skall redovisas . Överhuvudtaget avser regeringen att framöver överväga hur kriminalvårdens behov av forskning och utveckling kan tillgodoses på bästa sätt. Återfall i brott skall förebyggas Tiden i anstalt eller under övervakning skall vara inriktad på åtgärder som ökar de dömdas förutsättningar att leva ett liv utan kriminalitet och droger efter verkställigheten. I de fall där det är lämpligt skall sådana åtgärder förberedas . Detta återfallsförebyggande arbete bör bygga på vissa grundförutsättningar. All form av drogmissbruk måste identifieras och bekämpas. Ett pågående missbruk omöjliggör inte bara den egna återanpassningen utan inverkar också negativt på omgivningen. Kampen mot missbruket måste bedrivas både genom ambitiösa behandlingsinsatser och effektiva kontrollåtgärder. Kriminella värderingar, kriminella gängbildningar och andra uttryck för en kriminell livsstil måste motverkas. finns flera typer av behandlingsprogram som i utvärderingar visat sig verkningsfulla för detta syfte. och andra säkerhetsåtgärder krävs också på anstaltssidan. Att under verkställigheten arbeta för att skapa förutsättningar för en alternativ livsföring efter verkställigheten är en annan nödvändighet. Åt- gärder som ökar möjligheterna till egen försörjning efter verkställigheten bör prioriteras. Av stor vikt är också tillgången till positiva sociala nätverk. Kontakter med familj och anhöriga måste självklart främjas. Även kontakter med olika frivilligorganisationer och trossamfund kan spela stor roll för den dömdes rehabilitering. Inom pågår ett arbete med att utveckla systemet med ekonomiskt stöd till ideella organisationer som är verksamma inom kriminalvårdens område. Slutligen krävs att åtgärder vidtas så att en positiv utveckling som inletts kan fullföljas efter verkställighetens slut. En första förutsättning för det är att individens eget ansvar för sin livssituation genomgående har betonats och stärkts. Det krävs också ett nära samarbete mellan berörda myndigheter. Det gäller både kriminalvårdens egna myndigheter och verksamhetsgrenar och andra huvudmän i samhället med ansvar för t.ex. vård och behandling, bostadsfrågor och arbetsmarknadsinsatser. Ett effektivt återfallsförebyggande arbete kräver en kompetent och engagerad personal. Den ambitiösa satsning på kompetensutveckling för de anställda som kriminalvården nu genomför är därför mycket positiv. Grov brottslighet under verkställigheten skall förhindras Straff skall verkställas på ett trovärdigt och rättssäkert sätt. Att intagna under sin verkställighet gör sig skyldiga till brott, vare sig de riktar sig mot kriminalvårdens personal, andra intagna eller samhället i övrigt är inte acceptabelt. Den aktivitet som vissa kriminella nätverk ägnar sig åt utgör ett hot inte bara mot enskilda individer och grupper utan mot rättssystemet som helhet och de demokratiska grundvalar som vårt samhälle vilar på. Många av de individer som deltar i kriminella nätverk och gängbildningar passerar förr eller senare kriminalvårdens anstalter. Det krävs kraftfulla åtgärder för att förhindra att fängelserna utgör grogrund för deras verksamhet. Det är oacceptabelt att kriminella sammanslutningar planerar och genomför brottsliga aktiviteter från anstalterna. Kriminalvården måste ges förutsättningar att effektivt motverka detta. trädde ett nytt regelverk om behandling av personuppgifter inom kriminalvården i kraft. Det innebär bl.a. att kriminalvården fått utökade möjligheter att behandla uppgifter om intagna som utgör särskilda risker i säkerhetshänseende. Syftet är att kriminalvårdens samlade kunskap om de intagna skall kunna användas för att på ett så bra sätt som möjligt styra valet av anstalt eller avdelning. Informationen kan också användas vid fastställande av de särskilda villkor som skall gälla för de långtidsdömda liksom vid beviljandet av permissioner och andra utevistelser. Regeringens avsikt är att det nya regelverket skall vara ett effektivt verktyg i kriminalvårdens kamp mot våld och hot under straffverkställigheten. Den senaste tidens fritagningar i samband med utevistelser har lett till att har tillsatt en arbetsgrupp som skall överväga åtgärder för att minska risken för denna typ av incidenter. Detta är ett mycket viktigt arbete som kommer att följas noga av regeringen. Det är också en viktig uppgift för utredningen om en ny kriminalvårdslag att överväga hur kriminalvårdens möjligheter att bedriva ett effektivt säkerhetsarbete kan förstärkas. En övergripande målsättning bör vara att livet i anstalt så långt det är möjligt skall vara likt livet i frihet när det t.ex. gäller vardagliga rutiner. Det får inte vara så att kriminalvårdens omvårdnad och villkoren i övrigt inom anstalterna leder till att intagnas förmåga att sköta vardagliga sysslor och i övrigt klara sig på egen hand försämras. I stället bör varje tillfälle till utveckling av det personliga ansvarstagandet, exempelvis genom införandet av s.k. självförvaltning, utnyttjas. Många av de intagna har inte fullföljt sin skolgång, ännu fler saknar fast förankring på arbetsmarknaden. Det är därför utomordentligt viktigt att kriminalvården kan erbjuda grundläggande teoretisk och praktisk utbildning samt meningsfull arbetsträning. Utgångspunkten skall vara att alla intagna som har behov av det skall få tillgång till grundskole- och gymnasieutbildning. En väl utvecklad arbetsdrift kan förutom förde- 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 larna i rehabiliteringshänseende dessutom innebära ekonomiska fördelar. Det är väl känt att själva övergången från ett liv i anstalt till ett liv i frihet är en kritisk punkt när det gäller risken för återfall i brott. Regeringen har därför tagit initiativ till en treårig försöksverksamhet med ett intensifierat arbete inom kriminalvården för att underlätta den övergången. Frigivningssituationen för varje intagen skall, än mer än tidigare, utredas och planeras på ett strukturerat sätt och i samarbete med den intagne, berörda myndigheter, organisationer och enskilda. Det skall också vara möjligt att fullfölja frigivningsförberedelserna utanför anstalten. Det kan ske genom att långtidsdömda, efter prövning i varje enskilt fall, ges möjlighet att verkställa av straffet genom intensivövervakning med elektronisk kontroll. Försöksverksamheten påbörjades och erfarenheterna är positiva. har fått i uppdrag att utvärdera verksamheten. Ytterligare möjligheter till en successiv övergång från anstalt till frihet kommer att övervägas bl.a. inom ramen för den översyn av verkställighetslagstiftningen som görs. En av kriminalvårdens viktigaste uppgifter på häkten, anstalter och inom frivården är att bekämpa narkotikamissbruket. Att den dömde blir fri från sitt missbruk är en förutsättning för att han eller hon skall kunna leva ett liv utan kriminalitet efter verkställigheten. Narkotikamissbruket är också en starkt bidragande orsak till att det förekommer våld och hot mellan intagna. Regeringen presenterade sin narkotikapolitiska handlingsplan (prop. 2001/02:91). I den konstateras att kriminalvården fyller en mycket viktig funktion i samhällets insatser mot narkotikamissbruket. passerar ca 10 000 av landets ca 26 000 tunga missbrukare kriminalvården. För en särskild narkotikasatsning inom kriminalvården avsattes därför . Satsningen tar sikte både på kontrollåtgärder för att förhindra att narkotika kommer in på häkten och anstalter och på behandlingsinsatser för att hjälpa de dömda att komma ifrån missbruket. För dessa medel kommer kriminalvården att inrätta uppsökande narkoman- 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 vårdsteam som skall finnas på landets häkten och som skall arbeta med att identifiera missbrukare, motivera dem och planera för lämpliga behandlingsinsatser. Dessa team kommer att bestå av bl.a. frivårdsinspektörer, sjuksköterskor och psykologer. Kriminalvården kommer även att skapa cirka 1 100 narkotikaplatser fördelat på 28 anstalter. Platserna kommer att indelas i tre olika kategorier, behandlings- och motivationsplatser och platser för svårmotiverade. I vart fall kommer två hela anstalter att bli behandlingsanstalter och fyra anstalter att bli motivationsanstalter. Kriminalvården kommer att reservera några anstalter för personer som har varit i kontakt med narkotika och som vill avtjäna sitt fängelsestraff i en narkotikafri miljö. På resterande anstalter kommer kriminalvården precis som att arbeta med motivations- och kontrollinsatser. Dessutom kommer kriminalvården att införa kontantlösa system på samtliga anstalter. Användningen av narkotikahundar kommer att utökas. Regeringen kommer med intresse att följa det arbete som bedrivs och överväga behovet av åtgärder för en fortsatt aktiv narkotikabekämpning inom kriminalvården. att attrahera och bibehålla kvalificerad personal inom alla personalkategorier. Regeringen har i en skrivelse till närmare presenterat förutsättningarna och planeringen för reformarbetet (Reformeringen av domstolsväsendet en handlingsplan, skr. 1999/2000:106). Regeringen har i en senare skrivelse följt upp genomförda reformer (Reformeringen av domstolsväsendet information och uppföljning av handlingsplanen, skr. 2000/01:112).