prop · GQ03150 · 2003-09-12 00:00:00 — -om fondmedlen får placeras i derivatinstrument och i så fall i vil- ket syfte och hur det möjliga resultatet av användningen av derivat- instrument kan påverka fondens riskprofil. I faktabladet och informationsbroschyren samt i övrigt reklammate- rial som rör fonden, skall på framträdande plats, särskilt anges fondens placeringsinriktning, om medel i fonden placeras i andra tillgångar än fondpapper och penningmarknadsinstrument eller om fonden är en indexfond, - om fondens värde kan variera kraftigt på grund av fondens sam- mansättning och de förvaltningsmetoder fondbolaget använder sig av. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Som ett ytterligare skydd för investe- rarna i en fond och med hänsyn till de utökade möjligheterna för place- ringen av fondmedel i olika finansiella tillgångar, införs en ny regel i UCITS-direktivet som föreskriver viss information om fondens place- ringar, riskprofil och då särskilt om fondmedlen placeras i derivatinstru- ment (artikel 24a i UCITS-direktivet). Det är fråga om information som skall tas in i fondens faktablad och informationsbroschyr. det i faktabladet och informationsbroschyren samt i övrigt reklammate- rial som rör en värdepappersfond, på framträdande plats, anges fondens placeringsinriktning, om fondmedlen placeras huvudsakligen i andra till- gångar än fondpapper och penningmarknadsinstrument. vara fråga om derivatfonder och fondandelsfonder. uppgift lämnas för indexfonder. På samma sätt skall i faktabladet, informationsbroschyren och i övrigt reklammaterial som rör en värdepappersfond, på framträdande plats, anges om fondens värde kan variera kraftigt på grund av dess samman- sättning och de förvaltningsmetoder fondbolaget använder sig av. Fondbolaget skall vidare enligt direktivet, på begäran av en investe- rare, tillhandahålla kompletterande information om de kvantitativa grän- ser som gäller för fondens riskhantering, de metoder som har valts för att hantera riskerna såväl som den senaste risk- och avkastningsutvecklingen för de viktigaste kategorierna av instrument. 10.12 Begränsningar mot en enskild emittent Regeringens förslag: Femprocentsregeln tas bort. I stället gäller att ett fondbolag inte för en värdepappersfonds räkning får förvärva aktier med sådan rösträtt som gör det möjligt för fondbolaget att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen hos ett aktiebolag. Om ett fondbolag förvaltar flera värdepappersfonder eller specialfonder gäller restriktionen det sammanlagda aktieinnehavet i fonderna. Möjligheten att till en värdepappersfond förvärva en alltför stor del av de finansiella instrument som getts ut av en enskild emittent begränsas. För en värdepappersfond gäller följande högsta gränser för innehav av instrument i fonden 1.för aktier utan rösträtt, av sådana aktier som en enskild emittent gett ut, 2.för obligationer och andra skuldförbindelser, av de instrument som emitterats av en och samma emittent, om de inte är utgivna eller garanterade av en stat, av en kommun eller en statlig eller myndighet i ett land inom EES eller av något mellanstatligt organ i vilket ett eller flera stater inom EES är medlemmar, 3.för penningmarknadsinstrument, av de instrument som emitterats av en och samma emittent, om de inte är utgivna eller garante- rade av en stat, av en kommun eller en statlig eller myndighet i ett land inom EES eller av något mellanstatligt organ i vilket ett eller flera stater inom EES är medlemmar, samt 4.för andelar i andra fonder eller fondföretag, av andelarna ifonden eller det fondföretaget. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Utredningen har dock även föreslagit att fondbolaget i sina fondbestämmelser skall redovisa hur bolaget avser att agera i ägarfrågor. Remissinstanserna: Sjunde AP-fonden, och Lands- organisationen i (LO) tillstyrker utredningens förslag. Fondbo- lagens Förening, och välkomnar förslaget till ändring av den s.k. femprocents- regeln. Föreningarna invänder dock mot förslaget att fondbolagen i fond- bestämmelserna skall redovisa hur de avser att agera i ägarfrågor. Enligt föreningarnas uppfattning synes det inte vara praktiskt möjligt för fond- bolagen att i fondbestämmelserna redovisa hur de avser att agera i ägar- frågor, bl.a. med hänsyn till att varje ändring av fondbestämmelserna måste godkännas av . Om en sådan redovisning skall ske bör det enligt föreningarnas mening endast krävas att bolaget i gene- rella termer slår fast t.ex. huruvida bolaget avser att vara aktivt i ägarfrå- gor. välkomnar den utökade uppräk- ningen av vad som skall redovisas i fondbestämmelserna, särskilt då att fondbolagen uttryckligen skall ange hur de avser att agera i ägarfrågor. För att ytterligare säkerställa att fondbolagen verkligen tar ett aktivt ägaransvar, anser Aktiespararna att det i lagen närmare bör anges att som en följd av fondbolagens ägaransvar i marknadsnoterade bolag krävs att de aktivt medverkar vid tillsättande av styrelse, aktivt bevakar och röstar på bolagsstämmor, samt att de till andelsägarna rapporterar fondbolagets ställningstaganden i viktiga ägarfrågor. Som en ytterligare följd av vär- depappersfondernas skyldighet att ta ett aktivt ägaransvar anser Aktie- spararna att det även bör föreskrivas att värdepappersfonder som huvud- regel inte bör låna ut värdepapper, själva blanka, eller genomföra andra kortsiktiga affärer. Skälen för regeringens förslag: I artikel 25 i UCITS-direktivet finns regler som tar sikte på att begränsa fonders innehav av värdepapper m.m. som getts ut av en enskild emittent. För aktier med rösträtt finns t.ex. en röstbegränsningsregel som syftar till att motverka att en fond får ett väsentligt inflytande över ledningen hos en emittent. För andra finan- siella instrument gäller uttryckliga gränser för hur stor andel av de instrument som en emittent gett ut som en värdepappersfond får förvärva. För placeringar i andelar i andra fonder gällde tidigare att en värdepap- persfond inte fick förvärva av andelarna i en annan fond. Den gränsen höjs nu till (artikel 25.2 i UCITS-direkti- vet). För placeringar i penningmarknadsinstrument gäller nu att en vär- depappersfond inte får förvärva av de penningmark- nadsinstrument som emitterats av en och samma emittent. Det bör härvid anmärkas att någon hänvisning till koncernförhållanden inte görs i arti- kel 25 (jfr avsnitt 10.4.2). Undantag görs avseende obligationer och andra skuldförbindelser, för instrument som är utfärdade eller garante- rade av en stat, av en kommun eller en statlig eller myndighet i ett land inom EES eller av något mellanstatligt organ i vilket ett eller flera stater inom EES är medlemmar (artikel 25.3 a-c). I dessa fall gäller således de allmänna bestämmelserna för riskspridning som behandlats i avsnitt 10.4. för förvärvet kan det vara omöjligt för fondbolaget att beräkna om en placering håller sig inom de angivna gränserna. I UCITS- direktivet finns en regel som ger undantag från begränsningarna i sådana fall, dvs. om det vid förvärvstillfället inte går att beräkna bruttomängden av skuldförbindelserna eller penningmarknadsinstrumenten eller netto- mängden av de fondpapper som är föremål för emission (artikel 25.2). Den bestämmelsen synes inte ha införts i svensk rätt, men kan ha prak- tisk betydelse, varför den nu bör bli införd. I likhet med vad som gäller för andra finansiella instrument finns en regel i UCITS-direktivet som förhindrar att en värdepappersfond förvär- var alltför stor andel av de aktier med rösträtt ett bolag emitterat. I direk- tivtexten beskrivs förbudet på så sätt att en fond inte får förvärva aktier med sådan rösträtt som skulle göra det möjligt för bolaget att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen hos en emittent (artikel 25.1). I den svenska fondlagstiftningen har en motsvarande bestämmelse funnits sedan 1974 års aktiefondslag. Den svenska bestämmelsen skiljer sig dock från UCITS-direktivets genom att inte hänvisa till ett väsentligt inflytande, utan i stället ange en procentuell gräns om maximalt av röstvärdet för samtliga av en emittents utfärdade aktier (i fortsättningen femprocentsregeln). Den svenska regeln har varit föremål för omfattande diskussion i tidi- gare förarbeten och har vid upprepade tillfällen kritiserats bl.a. för att gå längre än vad UCITS-direktivet gör. har t.ex. i en skrivelse ingiven till utredningen, uttryckt sitt önskemål att femprocents- regeln skall ändras mot bakgrund av de förändringar som genomförts för försäkringsbolagen. När paragrafen infördes i svensk rätt genom aktiefondslag uttalades, att en begränsningsregel om borde införas för att hindra en från samhällssynpunkt mindre önskvärd maktkoncentration inom näringslivet (prop. 1974:128 s. 123). Vidare anfördes att en sådan regel också kunde bidra till riskfördelningen inom fonden (prop. 1974:128 s. 124). Vid införandet av lag om värdepappersfonder behölls gränsen i syfte att begränsa en fonds möjligheter att skaffa sig kontroll över ett enskilt företag. Flera remissinstanser kritiserade dock femprocentsregeln eftersom den ansågs vara väsentligt strängare än vad UCITS-direktivet ger uttryck för (se prop. 1989/90:153 s. 67). I gäller för Securities funds att en fond inte får inneha av de aktier som har full rösträtt eller begränsad röst- rätt i ett bolag. Även i tillämpas en 10-procentsregel. I finns en bestämmelse som ger en investeringsforening rätt att äga av aktierna i ett aktiebolag, dock att investerings- foreningen inte får äga aktier i ett enkelt aktieselskab i sådan omfattning att investeringsforeningen får möjlighet att utöva ett betydande infly- tande över aktiebolaget. I stadgas att en placeringsfond får investera i aktier i ett och samma aktiebolag högst till ett belopp som motsvarar en tiondel av bolagets aktiekapital och en tjugondel av det röstetal som samtliga aktier medför. I ändrade man sin röstbegränsningsregel från med hänvisning till att den högre gränsen i tillräcklig grad tillvaratar de begränsningar som fordras enligt . Regeln i UCITS-direktivet är och grundar sig, i likhet med femprocentsregeln aktiefondslag, bl.a. på tidigare riktlinjer från . I direktivet valde man emellertid att inte ange någon pro- centsats utan hänvisade som nämnts till ett väsentligt inflytande. Den praxis som utvecklats i de olika medlemsstaterna syntes inte kunna sam- manfattas på ett bättre sätt, även om artikeltexten gav uttryck för för- hoppningen om en framtida samordning (artikel 25.1 andra stycket i UCITS-direktivet). Bestämmelsen synes emellertid ha tillkommit främst som ett komplement till de övriga riskspridningsreglerna och mindre för att förhindra en oönskad maktkoncentration. Tanken var den att en fond skulle få en olycklig riskexponering om den, väl inom de allmänna be- gränsningsreglerna, ägde ett mindre aktiebolag till . Denna exponering skulle inte ligga i andelsägarnas intresse (se Towards a Euro- pean Market for the Undertakings for in Trans- ferable Securities. Commentary on the provisions of Council Directive 85/611/EEC of . Commission of Com- munities s. 59 ff.). Femprocentsregeln kan således sammanfattas ha två syften, dels att verka maktbegränsande, dels att skapa en god riskspridning. Det har dock hävdats att regeln styr investeringar mot större företag. Sådana tankegångar luftades redan i förarbetena till aktie- fondslag. Det fanns en risk, ansåg man, att bestämmelsen kunde försvåra möjligheterna för en fond att genom aktieförvärv delta i mindre och medelstora företags finansiering. Den åsikten fick emellertid inte gehör hos lagstiftaren (prop. 1974:128 s. 124) eftersom [m]öjligheterna att genom aktiefondsverksamhet bidra till finansieringen av mindre företag torde i praktiken komma att bli begränsade, eftersom normalt endast börsnoterade aktier kommer att ingå i aktiefonder. Det svaret har emellertid mindre bärkraft , när aktier i mindre och medelstora företag kan noteras t.ex. på Stockholmsbörsen AB:s O-lista eller på någon annan svensk börs eller marknadsplats. Att femprocentsregeln motverkar placeringar i mindre och medelstora företag är en tankegång som framförs även . Resonemanget bygger på ekonomiska överväganden och beteenden som kan ge olyckliga effekter. Detta gäller särskilt stora fonder. Femprocentsregeln gör att varje placering i ett litet företag kan motsvara endast en mycket liten andel av fondens värde. Detta medför att det krävs ett stort antal olika aktieslag innan portföljen är fullinvesterad, om fondmedlen endast place- ras i småbolag. Om fondmedlen i stället placeras i aktier i stora företag räcker det med placeringar i ett mindre antal företag. Detta skulle med- föra stordriftsfördelar som i sin tur ger drivkrafter i riktning mot fonder där medlen endast placeras i stora företag. Effekten skulle med detta resonemang bli att de större företagen får en högre värdering på grund av fondernas intresse. Konsekvensen av detta skulle i sin tur vara att de övervärderade företagen får incitament att med egna aktier som betalning förvärva relativt undervärderade företag. Detta bidrar till att öka koncent- rationen inom ekonomin. En lösning skulle då kunna vara att luckra upp femprocentsregeln. Inom försäkringsområdet har en liknande begränsningsregel funnits. Försäkringsbolag hade tidigare inte tillåtelse att äga aktier motsvarande av rösterna i ett aktiebolag. Regeln togs bort i den svenska lagstiftningen efter det att konstaterat att den stred mot EG:s försäkringsdirektiv avseende försäkringsföretagens investeringar av s.k. fria medel (se prop. 1998/99:142 s. 29). En fempro- centsregel som bara avsåg de medel som omfattas av försäkringsbolagens placeringsregler (skuldtäckningsmedel) ansågs inte ha någon effekt och därför inte heller lämplig att införa. Någon ny begränsning har således inte angetts; de allmänna principerna om finansiell stabilitet och andra placeringsregler som finns på försäkringsområdet anses vara tillräckliga. I de principerna ingår t.ex. att bolagen måste ha tillräcklig likviditet. Det konstaterades också i förarbetena till lagändringen att regeringens förslag också underlättar riskkapitalförsörjningen eftersom möjligheten att investera i små och medelstora tillväxtföretag förbättras. Regler som begränsar inflytande finns för AP-fonderna. FörstaFjärde AP-fonderna får äga högst av rösterna i ett enskilt börsnoterat bolag. I onoterade riskkapitalbolag får de däremot äga högst . har en annan placeringsinriktning som innebär att den är mer fokuserad på små och medelstora företag. får äga av kapitalet och/eller rösterna i ett enskilt företag. Det finns således goda skäl att överväga en ändring av femprocentsre- geln, med beaktande av en direktivkonform reglering och med hänsyn till andra europeiska länders motsvarande bestämmelser. Det är förenligt med fondernas inriktning på förvaltning av kapital och det allmänna kra- vet på riskspridning att begränsa fondernas innehav i enskilda företag. Däremot är det tveksamt att ange en specifik gräns för när ägandet kan anses vara för stort. En sådan reglering är godtycklig eftersom den inte tar hänsyn till hur ägarstrukturen ser ut i det enskilda företaget. Även ägarandelar kan ge upphov till ett ägarengagemang beroende på hur ägarstrukturen ser ut i företaget. I stället bör de allmänna principerna bakom regeln och UCITS-direktivets allmänna bestämmelse vara tillräckliga för att begränsa fondernas inflytande i olika företag. har liksom på försäkringssidan också möjlighet att ingripa om fondbolagen inte agerar sunt i dessa frågor. Ett riktmärke för tillämpningen av regeln bör vara den gräns på som synes utvecklas till europeisk standard. Hänsyn måste naturligtvis även tas till ägarstrukturen i det enskilda företaget. Den nu diskuterade begränsnings- regeln omfattar alla de aktier som ingår i de fonder som förvaltas av samma fondbolag. Denna bestämmelse kan kritiseras från olika håll. Från ena hållet kan hävdas att regeln i onödan inskränker möjligheterna att placera fondmedel i aktier och att riskspridningen måste bedömas för varje fond för sig. Från det andra hållet kan påpekas att maktbegräns- ningen blir urvattnad eftersom intressenter kan bilda flera olika fondbo- lag och på så sätt kringgå regeln. UCITS-direktivet ger emellertid inget utrymme att avvika från att begränsningsregler skall avse de sammanlagda innehaven i de fonder som ett fondbolag förvaltar. Riskspridning uppnås i varje fond och har inget direkt samband med innehavet i fondbolagets eller i koncernens, i vilken fondbolaget ingår, övriga förvaltade fonder. Möjligheten att på detta sätt begränsa koncerners (indirekta) makt är också att gå för långt. inom en koncern är en självständig juridisk person och Prop. 2002/03:150 ansvarar för att bestämmelserna i fondlagstiftningen följs. på fondbolaget ansvaret skall läggas t.ex. om andelsägarnas intressen inte tas tillvara. Det är viktigt att fondandelsägarna får information om hur fondbolaget använder den rösträtt m.m. som följer med de aktier som ingår i fonden. rekommenderar t.ex. att fondbolagen skall ta sitt ägaransvar och redovisa sin ägarpolicy till andelsägarna (se Fondbolagen och ägarfrågor, rekommendation för fondbolagens ägarutövande, antagen av Fondbolagens ). Enligt föreningens rekommendationer bör fondbolagen redovisa sin ägarpolicy i informa- tionsbroschyren, årsrapporter och hemsidor. Utredningen har föreslagit att fondbolagen skall redovisa hur de avser att agera i ägarfrågor även i fondbestämmelserna. Hur fondbolaget agerar i ägarfrågor kan enligt utredningen delvis jämföras med de ramar inom vilka fondbolaget place- rar fondens medel. Av de remissinstanser som har yttrat sig i denna fråga har Fondbola- gens Förening, och Svenska Bankföre- ningen framfört invändningar mot förslaget. Vi anser i likhet med utredningen att det är av stor vikt att fondandels- ägarna får information om hur fondbolaget använder den rösträtt m.m. som följer med de aktier som ingår fonden. Vi har emellertid för avsikt att ta upp frågor om hur andelsägarnas intresse närmare skall tillgodoses vid behandlingen av utredningens slutbetänkande. Vi ser därför inte anledning att nu ta ställning till om det i fondbestämmelserna bör redovi- sas hur fondbolaget avser att agera i ägarfrågor. Vi utgår dock från att fondbolagen följer de rekommendationer om ägarutövande som har anta- gits av Fondbolagens . har framfört att det som en ytterligare följd av värdepappersfondernas skyldighet att ta ett aktivt ägaransvar bör föreskrivas att värdepappersfonder som huvudregel inte bör låna ut värdepapper, själva blanka, eller genomföra andra kortsiktiga affärer. När ett fondbolag agerar i ägarfrågor skall det - i likhet med vad som gäller när bolaget agerar i övriga frågor som rör förvaltningen av en värdepappersfond - handla uteslutande i fondandelsägarnas gemen- samma intresse. Därtill kommer att fondbolaget skall agera i enlighet med de sundhets- och uppföranderegler som föreslås i avsnitt 7.7). I fondbestämmelserna skall anges grunden för fondens placerings- inriktning och för placeringen av fondmedlen. Vi finner inte att det därutöver bör införas några sådana särskilda bestämmelser för fond- bolagens agerande av det slag som föreslagit. Frågan kan dock komma att beröras ytterligare i samband med behandlingen av utredningens slutbetänkande. 10.13Ansvaret för förpliktelser i samband med placeringen av tillgångarna i fonden Regeringens förslag: Fondbolaget får använda tillgångarna i en investeringsfond för att fullgöra förpliktelser som ingåtts som ett led i förvaltningen av fonden och för att ställa säkerhet för fullgörandet av sådana förpliktelser. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit en regel om att investeringsfonder inte kan ikläda sig skyldigheter i större utsträckning än vad som framgår av lagen om investeringsfonder. Remissinstanserna: , och anser att det bör klargöras att ett fondbolag får pantförskriva en fonds tillgångar även för sådana för- pliktelser som kan uppkomma i förhållande till förvaringsinstitut vid avvecklingen av fondens värdepapperstransaktioner. Föreningarna anser också att det är angeläget med ett klarläggande från lagstiftarens sida i fråga om förvaringsinstituts ansvar för förpliktelser som ett fondbolag ingått för en fond, på så sätt att det bör slås fast att förvaringsinstitutens ansvar inte kan gå utöver fondförmögenheten i dessa fall. vid ställer sig bakom utred- ningens förslag såsom det angetts, men anser att det vore lämpligt med en mera utförlig analys och bearbetning av fondkonstruktionen som sådan. anser även att motiveringen till varför förslaget avviker från den civilrättsliga regleringen av panthavares rättig- heter i allmänhet inte är tillräckligt underbyggd. Advokatsam- fund anser att fondbolagens skyldigheter vad gäller förpliktelser som ingåtts för en fonds räkning bör tydliggöras samt att skyldigheterna bör framgå av lagtexten. Utredningen har exempelvis inte behandlat frågan om eventuella möjligheter till utmätning eller annan verkställighet hos fondbolaget för förpliktelser som ingåtts för en fonds räkning. anser vidare att utmätningsförbudet kan sättas i fråga. Skälen för regeringens förslag: aktiefondslag gäller att en fond inte är en juridisk person även om den i vissa fall kan sägas ha ett eget gäldansvar. Detta innebär att fonden inte kan förvärva rättigheter eller ta på sig skyldigheter. Fonden kan inte heller föra talan inför domstol eller någon annan myndighet. Den nu gällande bestämmel- sen återfinns i 8 § lagen om värdepappersfonder. Den egendom som ingår i en värdepappersfond får inte utmätas. Att fonden skulle vara fri från utmätning var ett kontroversiellt förslag, men genomfördes med hänvisning till att fondverksamheten stod under tillsyn och till att det av verksamhetens art följer att andra än normala kortfris- tiga skulder i allmänhet inte uppkommer i någon större utsträckning (prop. 1974:128 s. 111). Regelverket gav därför enligt motiven en möj- lighet till skydd inte bara för andelsägarna utan även för eventuella bor- genärer med fordringsanspråk som avser egendom i fonden. Eftersom fonden inte är något självständigt rättssubjekt kan den inte heller försät- tas i konkurs. Enligt 13 § första stycket lagen om värdepappersfonder får ett fondbolag inte för en fond ta upp (eller bevilja) penninglån eller gå i borgen. Enligt andra stycket får dock fondbolaget i fondverksamheten ta kortfristiga lån till ett belopp som motsvarar av fondens värde. Dessa bestämmelser ger en konstruktion där fonden egentligen inte är någonting annat än en förmögenhetsmassa. Äganderätten till förmögen- heten tillkommer andelsägarna. Dessa svarar emellertid inte för förplik- telser som avser fonden. Avsikten var, enligt tidigare motivuttalanden, att säkerställa att fondförmögenheten var fristående från det förvaltande bolagets förmögenhet. ville lagstiftaren inte göra fonden till ett självständigt rättssubjekt. Det var därför nödvändigt att klarlägga fondens ställning i fråga om bl.a. fondtillgångarnas avgränsning samt förhållandet till fondbolaget och till tredje man. Den valda konstruktionen bygger således på att fonden eller rättare sagt de tillgångar som är hänförliga till en fond inte får tas i anspråk för fondandelsägarnas eller fondbolagets skulder. Fondandelsägarnas borge- närer har emellertid möjlighet att ta i anspråk fondandelarna. Fondbola- gets fordringsägare kan inte begära betalning med fondens medel. Rättsläget beträffande frågan om vem som ansvarar för fondanknutna förpliktelser måste mot denna bakgrund betecknas som oklart. Frågan är principiellt viktig, även om det tidigare, såsom det framgått av ovan cite- rade motivuttalanden, inte synes ha varit av så stor praktisk betydelse. har dock frågan en större praktisk aktualitet. I många fall uppkom- mer ett behov av att bedöma om fondens tillgångar kan tas i anspråk för en ingången förpliktelse.