prop · GQ0329 · 2003-01-21 00:00:00 — identifierade: globalisering, institutionellt ramverk för hållbar utveckling, förändrade konsumtions- och produktionsmönster och stöd till fattigdomsbekämpning. Svenska åtgärder indelas därefter med beaktande av de prioriterade områden som lyftes fram av FN:s generalsekreterare inför toppmötet: vatten, energi, hälsa, jordbruk och biologisk mångfald (den s.k. WEHAB-agendan). Dessa områden återspeglas i avsnitt 4.5 4.9. Slutligen (avsnitt 4.10) redovisas de områden som har med kapacitet och delaktighet för genomförande att göra: kunskap och information om hållbar utveckling. Redovisningen är avsedd att underlätta för att följa vad som sker i uppföljningen av världstoppmötet. för och Habitat väntas lämna sina förslag om det fortsatta arbetet. Regeringen kommer att föreslå en ny utvecklingspolitik i en proposition . Frågorna behandlas även i arbetet med den nationella hållbarhetsstrategin. Regeringen avser att återkomma med närmare förslag om hur genomförandet bör utvecklas. Globaliseringen och dess effekter på förutsättningarna för hållbar utveckling behandlades i . gjordes ett försök att ta ett samlat grepp av världssamfundet. Den orättvisa resursfördelningen i världen utgör ett hinder mot global hållbar utveckling. Många människor har inte fått ta del av globaliseringens fördelar. De minst utvecklade länderna marginaliseras alltmer i den globala ekonomin. De fattigaste människorna har en särskilt sårbar situation. Globaliseringen måste påverkas så att den sker på rättvisa villkor. Globaliseringen innebär också ständiga och snabba förändringar som ytterst berör enskilda människors livsvillkor. I samma processer ryms både möjligheter och problem. Omvandling, som innebär effektivare uppdelning av produktion och ökad tillväxt, kan innebära tider av arbetslöshet och otrygghet för den enskilde individen. Globaliseringen förutsätter samhällen som bejakar förändringen utan att ge avkall på målsättningen att alla skall ha samma möjligheter. Välfärd, rättvisa och jämlikhet ska vara hörnstenar i en globaliserad ekonomi. En samlad svensk globaliseringspolitik är väl integrerat i världsekonomin och genom den generella välfärden står starkt i globaliseringsprocessen. Det krävs emellertid en aktiv politik som drar nytta av globaliseringens fördelar och bemöter dess utmaningar. I regeringsförklaringen togs därför initiativ till att inrätta en arbetsgrupp för globaliseringsfrågor. Syftet var att formulera en samlad svensk globaliseringspolitik. Arbetsgruppen har givit ut två rapporter som identifierar en rad prioriteringar för att främja en rättvisare globalisering i och internationellt. I rapporterna slår arbetsgruppen fast att ambition bör vara att Skr. 2002/03:29 bli världens bäst globaliserade land. För detta krävs att vi står rustade för kunskapssamhället och främjar ökad öppenhet för handel på rättvisa villkor, investeringar och kunskapsutbyte med omvärlden. har en lång tradition av en sådan politik. Detta har varit möjligt genom uppbyggnaden av ett välfärdssamhälle med sociala skyddsnät och breda satsningar på utbildning och hälsa. Ekonomins internationalisering ställer emellertid ständigt nya krav på den svenska politiken. Den svenska globaliseringspolitiken vill sätta samtliga medborgares kompetens i centrum. Arbetsgruppens globaliseringsrapporter pekar särskilt ut behovet av att ta till vara invandrares kompetens, att bekämpa ohälsan, att arbeta för ökad jämställdhet och att satsa på fortbildning särskilt för kortutbildade i utsatta regioner. För att även fortsättningsvis skall ha samma möjlighet att dra nytta av globaliseringens fördelar krävs också en utveckling av den generella välfärden och en anpassning av den till nya förutsättningar. EU är drivande i det internationella globaliseringsarbetet, från Bonnmötet om ratificering av Kyotoprotokollet, i och den internationella konferensen om utvecklingsfinansiering i , till världstoppmötet i . är EU:s politik, på vissa områden, motstridig. Exempelvis kan EU:s jordbrukspolitik kritiseras för att försvåra fattiga länders möjligheter att utvecklas. I enlighet med genomförandeplanen från skall fattiga människor och länder kunna delta på mer jämbördiga villkor i det internationella samarbetet och bli delaktiga i den globala ekonomin. Regeringens avsikt är att utvecklingssamarbetet skall fungera som en katalysator för en sådan utveckling. Eftersom kvinnor och barn är särskilt utsatta skall jämställdhetsaspekten finnas med i alla delar av utvecklingspolitiken. Kvinnor har viktiga ekonomiska roller och är nyckelaktörer i utvecklingsprocesser såväl på landsbygden som i städerna. Kvinnor och barn löper större risk att drabbas av fattigdom på grund av diskriminering och förtryck. Ett jämställdhetsperspektiv skall därför tillämpas i alla delar av utvecklingspolitiken. Handel för hållbar utveckling Inom ramen för de pågående WTO-förhandlingarna, den s.k. utvecklingsagendan från , är ambition att anpassa och reformera de handelspolitiska spelreglerna så att de uppfyller de krav som ställs i en världsekonomi som präglas av ökad integration. behöver utvecklas så att det underlättar för medlemsländerna att ta till vara globaliseringens möjligheter och begränsa dess risker. Då behöver särskild hänsyn tas till utvecklingsländers kapacitet och utvecklingsbehov. fäster stor vikt vid att framtidens handelsregler utformas så att de bidrar till en bättre miljö och respekt för mänskliga rättigheter. Det måste finnas en ömsesidigt stödjande relation mellan och de multilaterala konventionerna på miljöområdet och på det sociala området. Internationellt överenskomna miljöregler skall inte få undergrävas av handelsavtal. För att uppnå detta behöver bl.a. den internationella stärkas och det bitvis fragmenterade internationella miljöarbetet effektiviseras genom högre grad av samverkan mellan olika konventioner. Det är också viktigt att Skr. 2002/03:29 stärka de olika konventionernas sekretariats ställning i WTO. verkar här för att EU:s politik skall bli samstämmig. EU måste ta den politiska ledningen globalt och agera på ett sätt som skapar förtroende i utvecklingsländerna, som det gynnar konsument- erna i genom större utbud, lägre priser samt skydd för hälsa, miljö och säkerhet. Detta gäller inte minst EU:s jordbrukspolitik. I enlighet med genomförandeplanen från bör EU uppmuntra ekologisk produktion i världen genom att bl.a. främja import av ekologiska produkter från . Ett viktigt steg i denna riktning är att inom EU arbetar för en revidering av förordningen 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter som kan utgöra hinder för u- länder att komma in på EU:s marknad. Regeringen verkar också för att EU skall inrätta en ombudsmannafunktion dit exportörer kan vända sig när de stöter på administrativa och byråkratiska problem. Ett centralt instrument för ökad samstämmighet mellan handelspolitik och andra politikområden är också hållbarhetsbedömningar. Dessa ökar förståelsen om, och möjligheterna att hantera, de eventuella effekter som handelsavtal kan ha på miljöområdet och på det sociala området. har uppmuntrat de hållbarhetsanalyser som Europeiska kommissionen genomfört. Under det svenska ordförandeskapet togs initiativ till att EU även skall konsekvensbedöma regionala handels- och samarbetsavtal. Sådana hållbarhetsbedömningar måste utföras innan, under och efter förhandlingar om avtal. har bidragit till att de organisationer som har goda kunskaper på området skall kunna bistå med tekniskt bistånd. Genomförandeplanen från tar upp frågan om ett öppet och rättvist handelssystem som en förutsättning för hållbar utveckling. Förutsägbara spelregler krävs för att främja internationella handels- och investeringsflöden. kan tydliga regler aldrig kompensera ett ogynnsamt nationellt investerings- och företagsklimat. verkar därför för att det internationella samarbetet skall sätta god samhällsstyrning i fokus. EU bör här utnyttja den position unionen har i det internationella samfundet för att förmå andra aktörer, särskilt den privata sektorn, att ta ett större gemensamt ansvar för den globala utvecklingen. EU-samarbetet måste få en stark social och miljömässig dimension. har därför gett stöd till Europeiska kommissionens arbete med att ta fram en om företagens sociala ansvar. startade också regeringen projektet ansvar för att stimulera de svenska företagen att leva upp till målsättningarna i och utveckling, riktlinjer för multinationella företag och FN:s Global Compact, som baseras på grundläggande principer i FN- konventioner om miljö, arbetsvillkor och mänskliga rättigheter. Regeringen kommer även att genom EU verka för att öka möjligheterna att utkräva företagens juridiska ansvar på global nivå. På kort sikt prioriterar regeringen genomförandet av existerande mellanstatliga avtal och dess införlivande i nationell lagstiftning. Regeringen anser det angeläget att på internationell nivå skapa samsyn Skr. 2002/03:29 kring riktlinjer för företagens agerande. Exempel på sådana är Målet är att vidga dessa till att omfatta samtliga länder för att nå en bred uppslutning kring t.ex. mänskliga rättigheter, arbetsrätt och hänsyn till miljön. På vore det därför lämpligt att inom FN söka sluta ett internationellt avtal om nationella riktlinjer för företag. Regeringen verkar dessutom för en ökad insyn i form av rapportering från företag kring t.ex. miljö och arbetslivsfrågor. Regeringen arbetar för att uppnå hållbara produktions- och konsumtionsmönster, bl.a. i form av frivillig miljö- och social märkning. Det krävs dock tydliga kriterier för hur sådan märkning skall utformas för att inte verka handelshindrande. För att bryta den nedåtgående fattigdoms- och hälsospiralen i många vill att läkemedel, främst mot de tre sjukdomarna hiv/aids, malaria och tbc, skall göras tillgängliga för dem som behöver. stödjer Europeiska kommissionens arbete med att hitta sätt att öka tillgången på mediciner. behöver bidrag och stöd för att förbättra sina förutsättningar att delta aktivt i det internationella samarbetet, driva handelsfrågor utifrån sina egna intressen och ta del av ansvaret t.ex. för att genomföra de globala regelverken. För att stärka möjlighet att kunna förhandla handelsavtal till sin fördel har ökat sitt stöd till för handel och utveckling () och därigenom fördubblat WTO:s fond för tekniskt bistånd och kapacitetsuppbyggnad. är den största bidragsgivaren till WTO:s tekniska bistånd. De minst utvecklade länderna (MUL) behöver, enligt genomförandeplanen, stöd att förbättra sin exportförmåga så att de kan utnyttja det marknadstillträde som de trots allt har. Fattiga länder saknar den institutionella kapacitet som krävs för både export och import. ger via Sida stöd till handelskammare och investeringscentra, riktat exportstöd, stöd till diversifiering av länders export och stöd för samarbete mellan företag. Dessutom ökar stödet till International Trade Center (ITC) med det uttryckliga syftet att stärka MUL:s förmåga att dra nytta av EU:s beslut , det s.k. Everything But Arms-initiativet (), om att avskaffa alla tullar och kvoter för varor från de minst utvecklade länderna. I en globaliserad värld handlar internationell solidaritet om mycket mer än handel och utvecklingssamarbete. Det handlar om att ta ett gemensamt ansvar för alla människors rätt till trygghet och grundläggande behovstillfredsställelse. Det handlar också om att värna människors rätt till sina traditioner och till sitt kulturarv. För regeringen har därför frågan om globala nyttigheter blivit ett prioriterat område. I tog , tillsammans med , initiativ till att inrätta en internationell arbetsgrupp för globala nyttigheter, Task Force for Global Public Goods, med sekretariat i . Globala nyttigheter omfattar frågor från finansiell stabilitet till tillgång till vatten, sanitet, ren miljö och hälsa. avser, genom Europeiska kommissionen, att driva diskussionen om internationellt samarbete framåt. För att alla skall kunna ta till vara globaliseringens möjligheter bör Skr. 2002/03:29 , som ett föregångsland på IT-området, bidra till att överbrygga den digitala klyftan. För att IT-utvecklingen skall bli hållbar krävs att kapaciteten för underhåll och utbyggnad stärks i utvecklingsländerna. bidrar bl.a. med utbildning i datakunskap och långsiktigt IT- samarbete. stödjer vidare flera internationella initiativ på området, särskilt (UNDP:s) arbete med att använda internetuppkoppling för fattigdomsbekämpning och fond för IT, InfoDev. 4.2Institutionellt ramverk för hållbar utveckling I genomförandeplanen från betonas betydelsen av institutioner som främjar hållbar utveckling. Det internationella systemet, med FN i centrum, behöver stärkas och demokrati med sund ekonomisk politik och respekt för mänskliga rättigheter krävs i alla länder. Vidare anger genomförandeplanen att det regionala samarbetet, såsom inom , FN:s regionala kommissioner, EU, i , och i , bör få en starkare och tydligare roll. FN:s generalsekreterare förde frågan om ett stärkt FN för hållbar utveckling ytterligare framåt då han föreslog en rad reformer inom organisationen. höga ambitioner inför och under toppmötet i kom till uttryck inte minst på det institutionella området. På EU-nivå byggde upp positionerna . Frågorna, som drevs aktivt redan under det svenska ordförandeskapet i EU, ledde fram till att presenterade ett diskussionsunderlag i EU om de institutionella frågorna inför toppmötet i . I stället för att enbart fokusera på CSD:s fortsatta arbete förespråkades ett bredare grepp med utgångspunkt i en tydligare integrering av ekonomiska, sociala och miljömässiga hänsyn i beslutsfattande och policies på alla nivåer. Resultatet från betonar vikten av att alla aspekter av hållbar utveckling skall beaktas i FN-systemet liksom på regional, nationell och lokal nivå. Den svenske representanten i byrån till toppmötets förberedande kommitté hade särskilt ansvar för de institutionella frågorna och ledde förhandlingsarbetet för detta avsnitt både under den förberedande kommitténs arbete och vid själva toppmötet. Detta var således ett av de områden där särskilt kunde prägla arbetet. Trots detta når genomförandeplanens rekommendationer inte så långt som regeringen hade önskat. En grund för det svenska arbetet med hållbar utveckling är det demokratiska styrelseskicket med dess värderingar. Demokratiska institutioner och ett adekvat regelsystem samt jämställdhet och kulturell mångfald är förutsättningar för hållbar utveckling. God policy och styrning bidrar till att de ekonomiska, sociala och miljömässiga dimensionerna av hållbar utveckling kan förstärka varandra. Ett framgångsrikt genomförande av resultaten från Skr. 2002/03:29 kräver effektiva institutioner på alla nivåer. Därför avser regeringen att kontinuerligt se över ansvarsförhållandena, och vid behov även de institutionella strukturerna, med avsikt att förbättra samordningen av arbetet med hållbar utveckling på nationell nivå. Ett samordnat genomförande på nationell och lokal nivå behövs vidare för att kunna möta utmaningarna med hållbar utveckling. Regeringen ämnar att i det fortsatta arbetet för hållbar utveckling så långt möjligt tillämpa ett arbetssätt som bygger på dialog med berörda parter på lokal och regional nivå. Den har alltsedan pekat på den nyckelroll som kommunerna har i arbetet med att genomföra de åtaganden som gjordes i . Ett omfattande arbete har skett i det stora flertalet kommuner i landet där också en mängd olika aktörer har medverkat i det lokala Agenda 21-arbetet. hade av landets kommuner antagit en Agenda 21-plan eller motsvarande i fullmäktige. De lokala aktörerna har lagt en god grund för ett intensivt arbete efter världstoppmötet i , inte minst i anslutning till det fortsatta arbetet med den nationella strategin för hållbar utveckling. för och Habitat väntas i sitt slut- betänkande behandla denna frågeställning. Även det fortsatta arbetet med den nationella strategin för hållbar utveckling tar upp de lokala aktörernas roll. Det är av stor betydelse att det lokala arbetet ges stöd i form av resurser och hjälp med informations- och erfarenhetsutbyte. Studier tyder på att många kommuner upplever ett behov av förnyelse i hållbarhetsarbetet. Genomförandeplanen utgör en plattform för det vidare arbetet med genomförandet av och ett viktigt bidrag i de globala ansträngningarna att uppnå millennieutvecklingsmålen genom nya åtaganden för ökad fattigdomsbekämpning och hållbar utveckling. Samstämmighet i styrning och förvaltning avser att bidra till att integrera resultaten från i arbetet i hela FN-systemet, , () och WTO. Hållbar utveckling skall uppnås genom ökad samstämmighet mellan olika politikområden, genom ökad samordning och ökat samarbete. Detta måste ske såväl i fält som i det internationella policyarbetet. Inom ramen för medverkade aktivt till ett formellt antagande av resultatet från . En av de viktigaste frågorna var att slå fast begreppet hållbar utveckling med dess tre dimensioner som centralt för FN:s övergripande verksamhet, inte minst när det gäller att uppnå millennie- utvecklingsmålen. Detta lyckades i en resolution som general- församlingen antog . arbetar vidare för att åstadkomma en samordnad och integrerad uppföljning av Millenniedeklarationen och konferenserna i , och samt övriga FN-konferenser. FN:s ekonomiska och sociala råd (ECOSOC) får en fortsatt viktig samordnande roll för uppföljningen av och genomförande- planen från och övervakningen av att åtagandena uppfylls. 2002/03:29 fortsätter att agera för att förbättra samordning och samarbete mellan FN:s funktionella kommissioner och andra underorgan samt att öka insatsernas effektivitet. Vidare blir det viktigt att säkerställa en förbättrad balans mellan ekonomiska, sociala och miljömässiga hänsyn i FN:s policies och den operativa verksamheten för att uppnå hållbar utveckling. Deltagandet av internationella organisationer och alla viktiga samhällsgrupper, civila samhället och den privata sektorn i ECOSOC samt i CSD och övriga kommissioners arbete måste stärkas, breddas och göras mer effektivt. med , IMF och WTO utgör ett viktigt forum för diskussioner om samstämmighet, samordning och samarbete. avser verka för att dessa diskussioner även behandlar hur man skall bidra till hållbar utveckling. kommer fortsatt att verka för att stärka CSD med ökat fokus på genomförande av och genomförandeplanen, inklusive genom partnerskapsinitiativ. Särskild tonvikt skall eftersträvas för att identifiera hinder för genomförande och ge rekommendationer för hur dessa skall bemästras. För att öka de s.k. typ två-partnerskapens genomslag som positiva bidrag till hållbar utveckling, behövs en mellanstatligt överenskommen uppsättning kriterier och tydlig koppling till målsättningar i eller genomförandeplanen. Regeringen kommer att verka för att sådana utvecklas inom ramen för CSD. I enades världens regeringar också om att stärka den internationella , i vilken skall utgöra centrum. Samordningen av de multilaterala miljökonventionerna skall dessutom öka. Regeringen avser att verka för en ytterligare konsolidering av roll som global auktoritet på miljöområdet, vilket bl.a. kräver en förstärkt finansiering i enlighet med Den globala miljöfondens (GEF) frivilliga bidragsskala. Strategier och program för hållbar utveckling Genomförandeplanen utfärdar tydliga rekommendationer om ökad integration av sociala, ekonomiska och miljömässiga hänsynstaganden och förbättrad samstämmighet mellan olika politikområden. En sådan utveckling pågår inom EU, främst inom ramen för Cardiffprocessen om integration av miljöhänsyn i sektorerna, samt genom för hållbar utveckling. har ofta varit initiativtagare och pådrivare i dessa frågor. Johannesburgprocessen innebär att denna strävan förstärks. En central komponent i detta arbete är integrering och överföring av ansvar för miljön till de olika samhällssektorerna. Detta integreringsarbete pågår nu inom EU och ett antal sektorer, såsom jordbruk, transport och fiske, har tagit fram eller håller på att utforma strategier för miljöansvaret inom respektive sektor. Inför världstoppmötet antogs rådslutsatser som tillför en global dimension till strategin för hållbar utveckling, vilken betonar vikten av ökad samstämmighet mellan EU:s interna och externa politik. Samtliga rådsformationer har givits i uppgift att redovisa hur man avser realisera genomförandeplanen inom sina respektive verksamhetsområden. har också fattat beslut om att resultatet från skall avspeglas i Europeiska kommissionens syntesrapport och därmed beaktas inom ramen för Lissabonprocessen. Dessa strategier och Skr. 2002/03:29 processer kommer att bli föremål för en regelbunden och samlad behandling vid Europeiska rådets vårtoppmöten. I enlighet med åtaganden inom FN och uppmaningar från EU presenterade den en nationell strategi för hållbar utveckling (skr. 2001/02:172, bet. 2001/02:MJU16, rskr. 2001/02:315). I genomförandeplanen från anges att alla nationer skall påbörja genomförandet av de nationella strategierna för hållbar utveckling . Den nationella strategin speglar specifika nationella förhållanden och genomförandet skall utföras i överensstämmelse med varje nations prioriteringar och behov. Den svenska strategin är en del av omställningen till ett mer hållbart samhälle. Denna långsiktiga process skall kontinuerligt och regelbundet följas upp och strategin skall utvecklas och kompletteras. En första revidering avses ske . Medverkan och delaktighet från många aktörer i samhället är centralt i denna process. Regeringen har genomfört konsultationer kring strategin med olika grupper i samhället. Dessa konsultationer skall fortsätta och dess resultat integreras i en reviderad version av strategin. inledde 1997 en satsning på ekologiskt hållbara investeringar i kommunerna genom stöd till s.k. lokala investeringsprogram (LIP). Totalt har avsatts för perioden 19982003. Vidare har regeringen avsatt till klimatinvesteringsprogram (KLIMP). Klimatinvesteringsprogrammet skall utökas för att möjliggöra en ökad takt och höjda ambitioner i klimatarbetet. Syftet är att såväl minska utsläppen av växthusgaser som att spara energi. De lokala program som erhåller stöd skall bidra till positiva strukturförändringar och involvera flera aktörer i samverkan. Regeringen avser också genomföra en satsning på naturvård genom ett särskilt program. Syftet är att bidra till kommunernas arbete med naturvårdsinsatser. Ökat samarbete i vår region av världen kommer att verka för att de program för hållbar utveckling som finns i en rad processer (inom , , Baltic 21, Arktiska Rådet och EU) nu genomförs praktiskt. Regeringen avser att fortsätta sitt aktiva arbete i dessa regionala och subregionala processer. för 21 är den process som kommit längst i det konkreta arbetet och kommer att föras fram som inspiration och modell för övriga subregionala processer. Baltic 21 driver arbete med hållbar utveckling på nio områden med egna handlings- program för varje sektor. är, tillsammans med ytterligare vardera ett land per sektor, mycket engagerat i arbetet för sektorerna Näringsliv, Utbildning och Turism. Ett initiativ som tagits inom ramen för samarbetet är ett erfarenhetsutbyte mellan Baltic 21 och Medelhavs- området. En första rapport med utvärdering av genomförandet av Baltic 21 presenterades . En ny utvärdering kommer att lämnas . står värd för nästa miljöministermöte inom ramen för Baltic 21 i . Mötet hålls i samband med Nordiska ministerrådets och miljöministermöte. arbetet inom Baltic 21 skall få tydliga anvisningar om hur det fortsatta Skr. 2002/03:29 arbetet skall bedrivas efter med beaktande av riktlinjerna för arbetet inom den Nordliga dimensionen. Det är angeläget att de sociala och ekonomiska aspekterna av hållbar utveckling ges ökad betydelse. Bättre underlag behöver dessutom utarbetas för att ge finans- iella aktörer information om de regionala och subregionala processerna. Den nordiska strategin för hållbar utveckling, som gäller , är tydligt sektorsinriktad och har också en profil mot närområdena.