prop · GQ03151 · 2003-09-12 00:00:00 — Regeringens proposition 2002/03:151 Utjämning av vissa kostnader för stöd och service till Regeringen överlämnar denna proposition till . Regeringen föreslår i propositionen att ett kostnadsutjämningssystem för verksamhet enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade (LSS) skall införas . Utjäm- ningssystemet skall inte ingå i det ordinarie inkomst- och kostnadsutjäm- ningssystemet för kommuner och landsting. För varje kommun skall en standardkostnad per invånare beräknas. Be- roende på hur den enskilda kommunens standardkostnad avviker från den för landet genomsnittliga standardkostnaden per invånare lämnas ett bi- drag från staten eller betalas en avgift till staten. Bidragen och avgifterna skall beräknas så att de sammanlagda bidra- gen och avgifterna uppgår till lika stora belopp, vilket innebär att syste- met är statsfinansiellt neutralt. Det föreslås att skall samla in statistiska uppgifter på individnivå om verksamhet enligt LSS och att kommunerna får en skyl- dighet att lämna ut personuppgifter om insatser enligt 9 § LSS till Social- styrelsen. Regeringen föreslår att särskilda införanderegler tillämpas . Förslag till riksdagsbeslut.................................................................. Förslag till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade 2.2Förslag till lag om utjämningsbidrag till kommuner för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade ................................................. 2.3Förslag till lag om utjämningsavgift för kommuner för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade ................................................. Ärendet och dess beredning............................................................. Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa Lagen (1993:389) om assistansersättning ........... 4.3Huvudmannaskapsförändring och ekonomisk reglering Kostnaden för insatser enligt LSS och ................... Det ordinarie statsbidrags- och utjämningssystemet......... Kostnadsutjämning för verksamhet enligt LSS............................... 5.1Nationell utjämning av kostnader för verksamhet enligt Val av metod ..................................................................... Personkretsar och insatser................................................. Beräkning av standardkostnaden ...................................... Insamling av statistik m.m. ............................................... Administration av systemet............................................... 6.2De länsvisa mellankommunala utjämningssystemen för Uppföljning och utvärdering ........................................................... Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade............................ 10.2Förslaget till lag om utjämningsbidrag till kommuner för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade................................... 10.3Förslaget till lag om utjämningsavgift för kommuner för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade................................... Sammanfattning av betänkandet Utjämning av LSS-kostnader Prop. (SOU 2002:103) .................................................................... Bilaga 2 Författningsförslag i betänkandet Utjämning av LSS- kostnader (SOU 2002:103).................................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...59 Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, 2.lag om utjämningsbidrag till kommuner för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, 3.lag om utjämningsavgift för kommuner för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Härigenom föreskrivs att det i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade skall införas en ny paragraf, 15 a §, av föl- jande lydelse. Kommunen skall lämna ut vissa personuppgifter beträffande en- skilda som beviljas insatser enligt 9 § till för fram- ställning av officiell statistik. Re- geringen meddelar föreskrifter om vilka uppgifter som skall lämnas ut. Denna lag träder i kraft . 2.2Förslag till lag om utjämningsbidrag till kommuner för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Härigenom föreskrivs följande. 1 § Kommuner kan för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade få utjämningsbidrag från staten enligt denna lag. Beräkning av verksamhetskostnader och bidrag 2 § För varje kommun beräknas en standardkostnad för verksamheter enligt 9 § 210 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktions- hindrade samt för den ersättning varje kommun betalar till försäkrings- kassan enligt 20 § lagen (1993:389) om assistansersättning. Med standardkostnad avses en för varje kommun beräknad teoretisk kostnad för de verksamheter och den ersättning som anges i första styck- et. 3 § En kommun vars standardkostnad per invånare överstiger den för landet genomsnittliga standardkostnaden per invånare har rätt till ett bi- drag som motsvarar mellanskillnaden, multiplicerad med antalet invånare i kommunen året före det år bidraget skall lämnas. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar när- mare föreskrifter om beräkningen av bidraget. 4 § Bidraget beräknas på grundval av den indelning av kommuner som gäller vid början av det år bidraget skall lämnas (bidragsåret). 5 § beslutar preliminärt bidragens storlek samt lämnar se- nast under bidragsåret uppgift till varje kommun om detta. Kommunerna får under bidragsåret till Skatte- verket påtala brister och oriktiga uppgifter i underlaget för beslutet. fastställer bidragens storlek samt lämnar under bidragsåret uppgift till varje kommun om storleken av dess bidrag. 6 § Bidraget skall betalas ut i samband med och på motsvarande sätt som vid utbetalning av kommunalskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menig- hets utdebitering av skatt, m.m. 7 § beslut enligt denna lag får överklagas hos regeringen. 1.Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången för . För skall i stället för vad som sägs i 5 § följande gäl- la: skall lämna uppgift till varje kom- mun om storleken av dess preliminära bidrag, kommunerna får påtala brister och oriktiga upp- gifter i underlaget för beslutet, och skall lämna uppgift till varje kommun om storleken av dess bidrag. 2.Från och med 2004 skall det bidrag som en kom- mun har rätt till enligt lagen reduceras med högst per invånare , och 2.3Förslag till lag om utjämningsavgift för kommuner för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Härigenom föreskrivs följande. 1 § Kommuner skall under de förutsättningar som anges i denna lag betala en utjämningsavgift till staten för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Beräkning av verksamhetskostnader och avgifter 2 § För varje kommun beräknas en standardkostnad för verksamheter enligt 9 § 210 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktions- hindrade samt för den ersättning varje kommun betalar till försäkrings- kassan enligt 20 § lagen (1993:389) om assistansersättning. Med standardkostnad avses en för varje kommun beräknad teoretisk kostnad för de verksamheter och den ersättning som anges i första styck- et. 3 § En kommun vars standardkostnad per invånare understiger den för landet genomsnittliga standardkostnaden per invånare skall betala en av- gift som motsvarar mellanskillnaden, multiplicerad med antalet invånare i kommunen året före det år avgiften skall betalas. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar när- mare föreskrifter om beräkningen av avgiften. 4 § Avgiften beräknas på grundval av den indelning av kommuner som gäller vid början av det år avgiften skall betalas (avgiftsåret). 5 § beslutar preliminärt avgiftens storlek samt lämnar se- nast under avgiftsåret uppgift till varje kommun om detta. Kommunerna får under avgiftsåret till Skatte- verket påtala brister och oriktiga uppgifter i underlaget för beslutet. fastställer avgifternas storlek samt lämnar under avgiftsåret uppgift till varje kommun om storleken av dess avgift. 6 § Avgiften skall betalas genom avräkning i samband med och på motsvarande sätt som vid utbetalning av kommunalskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. 7 § beslut enligt denna lag får överklagas hos regeringen. 1.Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången för . För skall i stället för vad som sägs i 5 § följande gälla: skall lämna uppgift till varje kom- mun om storleken av dess preliminära avgift, kommunerna får påtala brister och oriktiga upp- gifter i underlaget för beslutet, och skall lämna uppgift till varje kommun om storleken av dess avgift. 2.Från och med 2004 skall den avgift som en kom- mun skall betala enligt lagen utgå med högst per invånare , och 3 Ärendet och dess beredning Regeringen tillkallade en parlamentarisk kommitté med uppgift att utreda hur utjämning skall ske för kostnadsskillnader mellan kommuner avseende verksamhet enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) (dir. 2000:99). I direktiven framhölls att kommitténs huvuduppgifter var att lämna förslag till ett system för utjämning av kostnadsskillnader, att överväga behovet av författningsändringar som ger kommunerna möjlighet att lämna ut sådan information på individnivå som erfordras samt att lämna förslag om hur påverkbarheten från enskilda kommuner av utfallet i ett utjämningssystem skall kunna minskas eller elimineras. lämnade kommittén delbetänkandet Kostnadsutjämning mellan kommuner avseende LSS-verksamhet (SOU 2002:28). Kommit- tén lämnade sitt slutbetänkande Utjämning av LSS- kostnader (SOU 2002:103). En sammanfattning av slutbetänkandet finns i bilaga 1. Kommitténs lagförslag finns i bilaga 2. Slutbetänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissin- stanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissutfallet och re- missyttrandena finns tillgängliga i (dnr Fi2002/4253). Propositionen bygger på en överenskommelse mellan regeringen, och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har lämnat förslagen utan erinran. I förhållande till lagråds- remissens förslag har vissa redaktionella ändringar gjorts. 4.1Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade LSS trädde lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) i kraft. I samband med detta upphörde omsorgs- lagen (1985:568) att gälla. Omsorgslagen gav främst personer med ut- vecklingsstörning rätt till stöd- och hjälpinsatser. Ansvaret för insatserna enligt omsorgslagen åvilade landstingen. LSS utgör en väsentlig del av den handikappreform som be- slutat om 1993. Syftet med LSS är i första hand att ge personer med om- fattande funktionshinder en starkare ställning i samhället. Enligt 1 § kan insatser beviljas till personer med: 1.utvecklingsstörning, autism eller autismliknande tillstånd, 2.betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder efter hjärnskada i vuxen ålder föranledd av yttre våld eller kroppslig sjuk- dom, 3.andra varaktiga fysiska eller psykiska funktionshinder som uppenbart inte beror på normalt åldrande, om de är stora och förorsakar bety- dande svårigheter i den dagliga livsföringen och därmed ett omfat- tande behov av stöd och service. De personer som tillhör de ovan angivna personkretsarna har enligt 7 § rätt till stöd och service om de behöver sådan hjälp i sin livsföring och om detta behov inte tillgodoses på annat sätt. Rätten till en insats enligt LSS innebär inte att den enskilde med automatik har rätt till andra insatser enligt lagen. Insatserna skall enligt 5 § främja människors jämlikhet i levnadsvillko- ren och fulla delaktighet i samhällslivet. Målet skall vara att personer med funktionshinder skall få möjlighet att leva som andra. Insatserna skall vara varaktiga och samordnade samt anpassas till de funktionshind- rades individuella behov. Den enskilde skall i största möjliga utsträck- ning ges inflytande och medbestämmande över insatser som ges. Att en person får insatser enligt LSS innebär inte att personens möjligheter att få insatser enligt andra lagar, framför allt socialtjänstlagen (2001:453), be- gränsas. Insatserna för stöd och service enligt LSS regleras i 9 § och är: 1.rådgivning och annat personligt stöd som ställer krav på särskild kun- skap om problem och livsbetingelser för människor med stora varak- tiga funktionshinder, 2.biträde av personlig assistent eller ekonomiskt stöd till skäliga kost- nader för sådan assistans, till den del behovet av ekonomiskt stöd inte täcks av assistansersättningen enligt lagen (1993:389) om assistanser- sättning, 4.biträde av kontaktperson, 5.avlösarservice i hemmet, 6.korttidsvistelse utanför det egna hemmet, 7.korttidstillsyn för skolungdom utanför det egna hemmet i anslutning till skoldagen samt under lov, 8.boende i familjehem eller i bostad med särskild service för barn och ungdomar som behöver bo utanför föräldrahemmet, 9.bostad och särskild service för vuxna eller annan särskilt anpassad bostad för vuxna, 10.daglig verksamhet för personer som saknar för- värvsarbete och inte utbildar sig. Insatsen daglig verksamhet beviljas endast personer som ingår i person- kretsarna 1 och 2 (7 § första stycket). För att ha rätt till insatsen personlig assistans krävs att personen har vissa grundläggande hjälpbehov utöver att personen skall ha stora och varaktiga funktionshinder (9 a §). För att över huvud taget vara berätti- gad till insatsen krävs att personen behöver praktisk hjälp med personlig Prop. 2002/03:151 hygien, måltider, att klä av och på sig, att kommunicera med andra eller annan hjälp som förutsätter ingående kunskaper om den funktionshindra- de. Behov av insatser för att förmå en person att klä på sig, äta etc. berät- tigar inte till personlig assistans (prop. 1995/96:146). Den som har behov av personlig assistans för sina grundläggande be- hov har även rätt till insatsen för andra personliga behov om behoven inte tillgodoses på annat sätt. Insats 9 rymmer såväl insatsen bostad med särskild service som insat- sen särskilt anpassad bostad för vuxna. I förarbetena (a. anges två huvudformer när det gäller bostad med särskild service servicebostad och gruppbostad. Med servicebostad avses en fullvärdig bostad med god tillgänglighet där omfattande service och vård ges dygnet runt. Service- bostaden har ett visst fast basstöd. Bostaden upplåts på sedvanligt sätt. I en gruppbostad skall finnas nödvändig fast kollektiv bemanning som i huvudsak skall täcka de boendes hela stödbehov. Gruppbostaden är tänkt för den som har ett så omfattande tillsyns- och omvårdnadsbehov att mer eller mindre kontinuerlig närvaro av personal är nödvändig. Antalet bo- ende i en gruppbostad bör vara litet. En särskilt anpassad bostad är en vanlig bostad med viss grundanpassning. Bostaden har ingen fast be- manning. Särskilda boendeformer för service och omvårdnad för äldre, sjukhem, hem för vård eller boende (HVB), familjehem för vuxna och liknande insatser är inte insatser enligt LSS utan beviljas som bistånd enligt social- tjänstlagen. Insatser enligt LSS skall endast ges om personer som har rätt till dem begär det (8 §). Kommunerna har ansvaret för flertalet av insatserna, medan landsting- en har ansvaret för rådgivning och annat personligt stöd (2 §). Kommu- ner och landsting kan dock sluta avtal enligt 17 § om en annan ansvars- fördelning och det har också skett i några län avseende råd och stöd. 4.2Lagen (1993:389) om assistansersättning Den statliga assistansersättningen regleras i lagen (1993:389) om assi- stansersättning (). Assistansersättningen är ett bidrag inom social- försäkringen för att bekosta personlig assistans enligt 9 § 2 LSS. Med personlig assistans menas ett personligt utformat stöd. Den som beviljas assistansersättning har ett mycket stort inflytande över vem eller vilka som skall ge den personliga assistansen, när den skall lämnas och vem som skall ha arbetsgivaransvaret för assistenten (kommun, brukar- kooperativ, enskilt företag eller den ersättningsberättigade själv). Enligt 2 § handläggs frågor om assistansersättning av Riksför- säkringsverket och de allmänna försäkringskassorna. En förutsättning för att erhålla assistansersättning är att personen i frå- ga bedöms tillhöra personkretsen i LSS och har behov av personlig assi- stans för sina grundläggande behov i den dagliga livsföringen under i genomsnitt (3 §). gavs enbart assistansersättning till personer , men gäller att assistansersättning även kan ges till personer i de fall assistans beviljats till den enskilde Prop. 2002/03:151 innan denne fyllt . Insatsen får dock inte utökas även om behoven Däremot kan personen i fråga ansöka om bistånd i form av hem- tjänst till de utökade behoven enligt socialtjänstlagen. Assistansersättning lämnas med ett schablonbelopp (2003). Assistansersättning betalas i regel inte ut för tid då den ersättningsberättigade vårdas på sjukhus eller vistas i barnomsorg, skola eller daglig verksamhet. Ersättning lämnas inte heller till person som bor i en gruppbostad eftersom det i en sådan bostad finns en fast kollektiv bemanning och behovet därmed tillgodoses på annat sätt (4 §). Kommunerna har kostnadsansvaret för de första personlig assistans medan staten har kostnadsansvaret för de överskju- tande timmarna (19 §). 4.3Huvudmannaskapsförändring och ekonomisk regler- ing m.m. I och med införandet av LSS överfördes huvudmannaskapet för omsor- gen om psykiskt utvecklingsstörda från landstingen till kommunerna. Omsorgen om psykiskt utvecklingsstörda omfattade insatser för personer i personkretsarna 1 och 2 enligt LSS. Personer med fysiska och psykiska funktionshinder, personkrets 3 i LSS, omfattades av socialtjänstlagen och fick biståndsinsatser för det stöd och den service de hade behov av. Huvudmannaskapsförändringen för omsorgsverksamheten genomför- des successivt . I de flesta länen skedde över- föringen /1995 eller 1995/1996. Den ekonomiska regleringen skedde genom att sänkte skat- tesatsen och kommunerna höjde skattesatsen i motsvarande mån. I samtliga län, utom , har kommunerna funnit det önskvärt att försöka utjämna kostnadsskillnaderna mellan sig för den övertagna om- sorgsverksamheten. Detta har gjorts genom länsvisa överenskommelser, s.k. mellankommunala utjämningssystem. Enligt 17 § LSS får kommuner i ett län lämna ekonomiskt bidrag till varandra om så behövs för att utjämna kostnaderna dem emellan. I lagens förarbeten sägs att utjämningen skall ske övergångsvis. Utjämningen får endast avse kostnader som fanns vid huvudmannaskiftet, vilket alltså innebär kostnader för personer som tillhörde personkretsarna 1 och 2 (prop. 1992/93:159). Den länsvisa kostnadsutjämningen har lösts särskilt i varje län för sig, vilket resulterat i att det finns flera olika typer av modeller för utjämning mellan kommuner med olika varaktighetstider. I några län kunde kom- munerna inte komma överens om hur utjämningen skulle ske. Regering- en utsåg därför en förhandlingsdelegation i dessa län som bistod kom- munerna i förhandlingarna. Utjämningssystem mellan kommuner kräver lagstöd. Sådant stöd finns endast för den tidigare omsorgsverksamheten (17 § LSS) och enligt 16 § lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss häl- so- och sjukvård. I många länsvisa utjämningssystem finns det klausuler som innebär att Prop. 2002/03:151 den länsvisa utjämningen skall upphöra eller omförhandlas i det fall ett nationellt utjämningssystem införs. Under 20012003 har två statsbidrag utgått till kommuner som kom- pensation för höga kostnader avseende verksamhet enligt LSS (prop. 1999/2000:115). Statsbidragen har varit en form av högkostnadsskydd till vissa kommuner. Det ena statsbidraget om skall kompensera kommuner med höga redovisade kostnader efter juster- ing för skillnader i skatteväxlingar och mellankommunal utjämning. Det andra statsbidraget på administreras av och lämnas, efter ansökan, till kommuner som har särskilt höga kostnader på individnivå. Dessa bidrag infördes i avvaktan på att ett nationellt system för utjämning av kostnader för verksamhet enligt LSS skall införas. 4.4Kostnaden för insatser enligt LSS och Cirka 48 600 personer hade insatser enligt LSS från kommunerna (i antalet ingår inte personer som enbart hade assi- stansersättning enligt ). Därav tillhörde cirka 39 800 personer personkretsarna 1 eller 2. De vanligaste insatserna var daglig verksamhet och bostad med särskild service för vuxna. Cirka 21 600 personer i personkretsarna 1 och 2 hade insatsen daglig verksamhet medan 16 500 hade insatsen bostad med särskild service för vuxna.1 Antal personer som hade assistansersättning uppgick till drygt 10 000 personer (i siffran ingår även personer som hade insat- sen personlig assistent enligt LSS).2 Verksamheten enligt LSS finansieras av såväl kommunerna som sta- ten. Staten finansierar av assistansersättningen. Kom- munerna finansierar övrig verksamhet enligt LSS, förutom insatsen råd och stöd som i de flesta län finansieras av , och resterande av assistansersättningen. Kostnaderna och kostnadsutvecklingen för verksamhet enligt LSS och i miljarder kronor respektive procent, åren 19972001.3 nettokostnader (LSS) Källa: Utjämning av LSS-kostnader, SOU 2002:103. Den totala nettokostnaden (bruttokostnaden med avdrag för samtliga in- täkter) för verksamhet enligt LSS har ökat med 1997 och uppgick till . Statens netto- kostnad för personlig assistans har ökat från 1997 till 2001, eller med . Kostna- den för assistansersättningen finansieras med av staten och med från kommunsektorn. Det råder en stor kostnadsspridning mellan kommunerna för verksam- het enligt LSS. varierade kommunernas kostnader för verksam- heten från till per invånare.4 Kostnadsskillnaderna mellan kommunerna kan till viss del förklaras av att det finns en koncentration av personer med funktionshinder i vissa kommuner, bl.a. till följd av landstingens tidigare lokalisering av vård- hem och annan verksamhet. Dessa kommuner har i flera fall blivit re- surscentra för personer med funktionshinder. Bland annat utbyggnaden av gruppbostäder i hemkommunerna har därmed inte skett i den takt som förutsattes. För enskild verksamhet som uppfyller de krav som uppställs i 23 § LSS råder dessutom fri etableringsrätt. Det innebär att en verksam- het enligt LSS, som riktar sig till ett större upptagningsområde än den egna kommunen, kan etablera sig i en kommun utan att kommunen kan påverka etableringen. 3Landstingets kostnader för insatsen råd och stöd ingår inte. 4Källa: Utjämning av LSS-kostnader, SOU 2002:103. Det ordinarie statsbidrags- och utjämningssystemet Det finns ett statsbidrags- och utjämningssy- stem som består av ett generellt statsbidrag, en inkomstutjämning mellan kommunerna respektive landstingen, en kostnadsutjämning mellan kommunerna respektive landstingen samt införanderegler. Verksamhet för personer med funktionshinder omfattas dock inte av nämnda system. Inkomstutjämningen och kostnadsutjämningen bygger på att de kom- muner och landsting som har en högre skattekraft eller mer gynnsam struktur än genomsnittet betalar en utjämningsavgift till staten. De som har en lägre skattekraft eller mindre gynnsam struktur än genomsnittet får ett utjämningsbidrag från staten.