prop · GR0335 · 2003-11-26 00:00:00 — har haft rätt att återvända hit. uppgifter eller medvetet låter bli Detta gäller dock inte om att tala om något förhållande av utlänningen har flytt hit för att I ringa fall skall åtal för brott enligt denna paragraf inte väckas försvårande döms till fängelse i annat än om det är påkallat från Till fängelse i högst eller, Till fängelse i högst döms om brottet är mindre allvarligt, till böter eller fängelse i högst sex uppsåtligen eller av oaktsamhet på månader döms den som i ett otillåtet sätt passerar en yttre inriktad på att främja att 2. en utlänning som uppehåller utlänningar reser till utan sig i fastän han enligt ett pass eller de tillstånd som krävs för inresa i . enligt 4 kap. 7 § inte har haft rätt att återvända hit. Den som hjälper en utlänning Vad som sägs i första stycket att resa till utan pass eller gäller dock inte om utlänningen de tillstånd som krävs för inresa i har flytt hit för att undgå döms för medhjälp till förföljelse som avses i 3 kap. 2 §. brott enligt första stycket, om han insåg eller hade skälig anledning att anta att resan anordnats i mildrande döms till böter. verksamhet som där sägs. I ringa fall skall åtal för brott enligt första stycket 2 inte väckas annat än om det är påkallat från Ersättning som har lämnats till Till fängelse i högst döms den som har begått brott den som genom att dölja en 2 a §, utlänning eller genom någon förklaras förverkad, om det inte annan sådan åtgärd hjälper denne är uppenbart oskäligt. att olovligen uppehålla sig i , om detta görs i vinstsyfte. För försök till brott enligt vid brott som avses i 2 a eller 5 § denna paragraf döms till ansvar får förverkas om ägaren eller enligt 23 kap. . som var i ägarens ställe förövat för att förebygga brott eller det annars finns särskilda skäl till detta. Förverkande får dock inte ske om det är uppenbart oskäligt. Om ägaren till ett fartyg som kan förverkas enligt 6 § andra stycket inte är känd eller saknar känt hemvist i får talan om förverkande föras mot befälhavaren på fartyget. En fysisk eller juridisk person som Den som hjälper en utlänning att har en utlänning i sin tjänst olovligen resa in i döms fängelse i lägst och högst sex ansvar utkrävs enligt 1 § andra stycket, betala en särskild avgift. För varje utlänning som avses i också den som i vinstsyfte hälften av det basbelopp enligt verksamhet som är inriktad på att främja att utlänningar reser till utan pass eller de tillstånd som krävs för inresa i . överträdelsen har pågått under en Om brottet är att anse som avgiften för varje utlänning i fängelse i högst . Den som hjälper en utlänning får minskas eller efterskänkas, om att resa till utan pass eller särskilda omständigheter talar för de tillstånd som krävs för inresa i döms för medhjälp till brott enligt andra stycket, om han insåg eller hade skälig anledning att anta att resan anordnats i verksamhet som där sägs. För försök eller förberedelse till domstol efter ansökan, som skall första stycket eller sådant brott som är att anse som mindre allvarligt döms till ansvar enligt I fråga om sådan talan om åtal för brott på vilket inte kan följa svårare När har gått efter det att överträdelsen upphörde, får avgift från det att beslutet vann laga En upplysning om detta avgiften inte betalas inom denna tid, skall dröjsmålsavgift tas ut avgiften och dröjsmålsavgift skall för ett ringa belopp. om indrivning finns i lagen Indrivningsåtgärder får dock inte vidtas när har gått efter det att beslutet vann laga kraft. Schengenstat eller mot annan stat som är medlem i den Europeiska unionen. Ersättning som har lämnats till den som har begått brott enligt 6 8 §§ skall förklaras förverkad, om det inte är uppenbart oskäligt. Transportmedel som använts vid brott som avses i 7 eller 8 § får förverkas om ägaren eller befälhavaren eller någon annan som var i ägarens ställe förövat gärningen eller medverkat till denna och förverkandet behövs för att förebygga brott eller det annars finns särskilda skäl till detta. Förverkande får dock inte ske om det är uppenbart oskäligt. Om ägaren till ett fartyg som kan förverkas enligt 10 § andra stycket inte är känd eller saknar känt hemvist i får talan om förverkande föras mot befälhavaren på fartyget. En fysisk eller juridisk person som har en utlänning i sin tjänst fastän denne inte har arbetstillstånd skall, oavsett om ansvar utkrävs enligt 3 §, betala en särskild avgift. För varje utlänning som avses i första stycket utgör avgiften hälften av det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde när överträdelsen upphörde. Om överträdelsen har pågått än , utgör avgiften för varje utlänning i stället hela basbeloppet. Avgiften får minskas eller efterskänkas, om särskilda omständigheter talar för det. Frågor om påförande av avgift enligt 12 § prövas av allmän domstol efter ansökan, som skall göras av allmän åklagare från det att överträdelsen upphörde. I fråga om sådan talan tillämpas bestämmelserna i om åtal för brott på vilket inte kan följa svårare straff än böter och bestämmelserna om kvarstad i brottmål på motsvarande sätt. När har gått efter det att överträdelsen upphörde, får avgift inte påföras. Avgiften tillfaller staten. Avgiften skall betalas till från det att beslutet vann laga kraft. En upplysning om detta skall tas in i beslutet. Om avgiften inte betalas , skall dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Den obetalda avgiften och dröjsmålsavgift skall lämnas för indrivning. Regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för ett ringa belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Indrivningsåtgärder får dock inte vidtas när har gått efter det att beslutet vann laga kraft. 1. avvisning, dock inte hos 1. avvisning, dock inte hos utlänningen enligt 6 kap. 2 eller utlänningen enligt 6 kap. 2 eller 3 § hållits i förvar sedan mer än 3 § hållits i förvar sedan mer än 2. utvisning enligt 4 kap. 3 §, 2. utvisning enligt 4 kap. 3 §, avvisning eller utvisning, avvisning eller utvisning, 4. verkställighet enligt denna 4. verkställighet enligt denna lag om utlänningen hållits i lag om utlänningen hållits i förvar enligt 6 kap. 2 eller 3 § förvar enligt 6 kap. 2 eller 3 § 5. hemsändande enligt 12 kap. 5. hemsändande enligt 12 kap. förordnas för den som åtgärden förordnas för den som åtgärden avser, om det inte måste antas avser, om det inte måste antas att behov av biträde saknas. att behov av biträde saknas. Offentligt biträde skall alltid förordnas för barn som hålls i förvar enligt 6 kap. 3 §, om barnet saknar vårdnadshavare här i landet. Denna lag träder i kraft . Rådets direktiv /90/EG av om definition av hjälp till olaglig inresa, transitering och vistelse EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 61 a och 63.3 b i detta, med beaktande av Republiken initiativ,1 med beaktande av yttrande 2, och av följande skäl: (1)Ett av Europeiska unionens mål är att gradvis upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, vilket bland annat innebär att olaglig invandring måste bekämpas. (2)Åtgärder bör därför vidtas för att bekämpa hjälp till olaglig invandring, både i samband med olaglig gränspassage i strikt mening och iavsikt att stödja nätverk som utnyttjar människor. (3)Det är därför av avgörande betydelse att det görs en tillnärmning av befintliga rättsliga bestämmelser, särskilt avseende å ena sidan den exakta definitionen av överträdelsen i fråga och undantagen, vilket behandlas i detta direktiv, och å andra sidan minimibestämmelser för påföljderna, ansvar för juridiska personer och behörighet, vilket behandlas i rådets rambeslut /946/RIF av om förstärkning av den straffrättsliga ramen för att förhindra hjälp till olaglig inresa, transitering och vistelse3. (4)Detta direktiv syftar till att definiera hjälp till olaglig invandring och följaktligen att göra genomförandet av rambeslutet /946/EG mera verkningsfullt i syfte att förebygga denna typ av brott. (5)Detta direktiv kompletterar andra instrument som har antagits för att bekämpa olaglig invandring, olaglig anställning, människohandel och sexuellt utnyttjande av barn. (6)När det gäller och utgör detta direktiv en utveckling, i enlighet med det avtal som ingåtts mellan Europeiska unionens råd och och om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket4, av de bestämmelser i som 1EGT C 253, , s. 1 2EGT C 276, 1.10.2001, s. 244 3Se sidan 1 i detta nummer av EGT 4 EGT L 176, 10.7.1999, s. 36 omfattas av det område som avses i artikel 1 E i rådets beslut 1999/437/EG av om vissa tillämpningsföreskrifter för (7)och deltar i antagandet och tillämpningen av detta direktiv i enlighet med relevanta bestämmelser i fördragen. (8)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om ställning, fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar inte i antagandet av detta direktiv som därför inte skall vara bindande för eller tillämpligt i . Eftersom detta direktiv bygger på enligt bestämmelserna i avdelning IV i tredje delen av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, skall , i enlighet med artikel 5 i nämnda protokoll, inom av efter det att rådet har antagit detta direktiv besluta huruvida det skall genomföra instrumentet i sin nationella lagstiftning. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Varje medlemsstat skall anta lämpliga påföljder för a)den som avsiktligt hjälper en person som inte är medborgare i en medlemsstat att resa in i eller passera genom en medlemsstats territorium i strid mot denna stats lagstiftning om utlänningars inresa eller transitering, b)den som i vinstsyfte avsiktligt hjälper en person som inte är medborgare i en medlemsstat att vistas på en medlemsstats territorium i strid mot denna stats lagstiftning om utlänningars vistelse. Varje medlemsstat får besluta att inte införa påföljder för sådant handlande som avses i punkt 1 a genom att tillämpa sin nationella lagstiftning och praxis om syftet med handlandet är att ge humanitärt stöd till personen i fråga. 5 EGT L 176, 10.7.1999, s. 31 Anstiftan, medhjälp och försök Varje medlemsstat skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de påföljder som avses i artikel 1 även tillämpas på den som a)är anstiftare till, b)är medbrottsling i, eller c)försöker begå en sådan överträdelse som avses i artikel 1.1 a eller 1.1 b. Varje medlemsstat skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de överträdelser som avses i artiklarna 1 och 2 medför effektiva, proportionella och avskräckande påföljder. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före . De skall genast underrätta kommissionen om detta. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv samt en jämförelsetabell som visar hur bestämmelserna i detta direktiv motsvarar de antagna nationella bestämmelserna. Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna om detta. Artikel 27.1 Schengenkonvention skall upphävas . Om en medlemsstat genomför detta direktiv i enlighet med artikel 4.1 före den dagen, skall nämnda bestämmelse upphöra att gälla för denna medlemsstat från och med dagen för Detta direktiv träder i kraft den dag då det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Rådets rambeslut av om förstärkning av den straffrättsliga ramen för att förhindra hjälp till olaglig inresa, transitering och vistelse (2002/946/RIF) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA RAMBESLUT med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 29, artikel 31 e och artikel 34.2 b i detta, med beaktande av Republiken initiativ1, med beaktande av yttrande2, och av följande skäl: (1)Ett av Europeiska unionens mål är att ge medborgarna en hög säkerhetsnivå inom ett område med frihet, säkerhet och rättvisa genom att bland medlemsstaterna utforma gemensamma insatser på områdena polissamarbete och straffrättsligt samarbete. (2)Inom denna ram bör åtgärder vidtas för att bekämpa hjälp till olaglig invandring, både i samband med olaglig gränspassage i strikt mening och i avsikt att stödja nätverk som utnyttjar människor. (3)Det är därför av avgörande betydelse att det görs en tillnärmning av befintliga rättsliga bestämmelser, särskilt avseende å ena sidan den exakta definitionen av överträdelsen i fråga och undantagen, vilket behandlas i rådets direktiv /90/EG av om definition av hjälp till olaglig inresa, transitering och vistelse, och å andra sidan minimibestämmelser för påföljderna, ansvar för juridiska personer och behörighet, vilket behandlas i detta rambeslut3. (4)Det är även av avgörande betydelse att möjliga åtgärder inte begränsas till endast fysiska personer, utan att åtgärder föreskrivs i fråga om juridiska personers ansvar. (5)Detta rambeslut kompletterar andra instrument som har antagits för att bekämpa olaglig invandring, olaglig anställning, människohandel och sexuellt utnyttjande av barn. (6)När det gäller och utgör detta rambeslut en utveckling, i enlighet med det avtal som ingåtts mellan Europeiska unionens råd och och om dessa staters associering EGT C 253, , s. 6 EGT C 276, 1.10.2001, s. 244 Se sidan 17 i detta nummer av EGT till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Prop. 2003/04:35 Schengenregelverket4, av de bestämmelser i som Bilaga 3 omfattas av det område som avses i artikel 1 E i rådets beslut 1999/437/EG av om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtalet5. (7)deltar i detta rambeslut i enlighet med artikel 5 i protokollet om införlivande av inom Europeiska unionens ramar, som fogats till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen samt artikel 8.2 i rådets beslut /365/EG av om en begäran från förenade och om att få delta i vissa bestämmelser av Schengenregelverket6. (8)deltar i detta rambeslut i enlighet med artikel 5 i protokollet om införlivande av inom Europeiska unionens ramar, som fogats till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen samt artikel 6.2 i rådets beslut 2002/192/EG av om begäran om att få delta i vissa bestämmelser i . HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 1.Varje medlemsstat skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de överträdelser som anges i artiklarna 1 och 2 i direktiv /90/EG medför effektiva, proportionella och avskräckande straffrättsliga påföljder som kan leda till utlämning. 2.I tillämpliga fall kan de straffrättsliga påföljder som avses i punkt 1 åtföljas av följande åtgärder: - Förverkande av de transportmedel som har använts för att begå brottet. -Förbud mot att direkt eller genom mellanhand utöva den yrkesverksamhet under vilken brottet begicks. Varje medlemsstat skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att sådana överträdelser som anges i artikel 1.1 a och, i den mån det är relevant, i artikel 2 a i direktiv /90/EG, medför frihetsstraff med en 4EGT L 176, 10.7.1999, s. 36 5EGT L 176, 10.7.1999, s. 31 6EGT L 131, , s. 43 7 EGT L 64, , s. 20 högsta straffsats som inte får understiga , om de har begåtts i vinstsyfte och under någon av följande omständigheter: -Brottet har begåtts som ett led i en kriminell organisations verksamhet enligt rådets gemensamma åtgärd 98/733/RIF.8 -Brottet har varit förenat med livsfara för de personer som utsätts för brottet. Om det är nödvändigt för att bevara enhetligheten i det nationella påföljdssystemet, skall de gärningar som anges i punkt 3 medföra frihetsstraff med en högsta straffsats som inte får understiga , förutsatt att det är ett av de strängaste straffen för brott som är lika allvarliga. Varje medlemsstat skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att juridiska personer kan ställas till ansvar för sådana överträdelser som avses i artikel 1.1 och som begås för den juridiska personens räkning av en person som har agerat antingen på egen hand eller som en del av ett organ inom den juridiska personen och som har en ledande ställning inom den juridiska personen, grundad på -befogenhet att företräda den juridiska personen, -befogenhet att fatta beslut på den juridiska personens vägnar, eller -befogenhet att utöva kontroll inom den juridiska personen. 2.Förutom i de fall som redan har angivits i punkt 1, skall varje medlemsstat vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att en juridisk person kan ställas till ansvar om brister i den övervakning eller kontroll som skall utföras av en sådan person som avses i punkt 1 har möjliggjort sådana överträdelser som avses i artikel 1.1 när de begås för den juridiska personens räkning av en person som är underställd denna. 3.Den juridiska personens ansvar i enlighet med punkterna 1 och 2 får inte utesluta lagföring av fysiska personer som är gärningsmän, anstiftare eller medhjälpare till ett brott enligt punkt 1. 8 EGT L 351, 29.12.1998, s. 1 Påföljder för juridiska personer Varje medlemsstat skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att en juridisk person som ställs till ansvar i enlighet med artikel 2.1 kan bli föremål för effektiva, proportionella och avskräckande påföljder, som skall innefatta bötesstraff eller administrativa avgifter och som kan innefatta andra påföljder, som a) fråntagande av rätt till offentliga förmåner eller stöd, b) tillfälligt eller permanent näringsförbud, c) rättslig övervakning, d) rättsligt beslut om likvidation. Varje medlemsstat skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att en juridisk person som ställs till ansvar i enlighet med artikel 2.2 kan bli föremål för effektiva, proportionella och avskräckande påföljder eller Varje medlemsstat skall vidta nödvändiga åtgärder för att fastställa sin behörighet med avseende på sådana överträdelser som avses i artikel 1.1 a)helt eller delvis på medlemsstatens territorium, b)av en av dess medborgare, eller c)till förmån för en juridisk person som är etablerad på denna medlemsstats territorium. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 5, kan en medlemsstat besluta att inte tillämpa eller att endast i särskilda fall eller under särskilda omständigheter tillämpa behörighetsregeln i -punkt 1 b, -punkt 1 c. Varje medlemsstat skall skriftligen underrätta rådets generalsekreterare om sitt beslut att tillämpa punkt 2, om så är lämpligt med angivande av de särskilda omständigheter eller förhållanden då beslutet skall gälla. 1. a) Varje medlemsstat som enligt sin nationella lagstiftning inte utlämnar sina egna medborgare skall vidta nödvändiga åtgärder för att fastställa sin behörighet rörande sådana överträdelser som avses i artikel 1.1 när de begås av dess egna medborgare utanför dess territorium. b) Varje medlemsstat skall, när någon av dess medborgare anklagas för att i en annan medlemsstat ha begått sådana överträdelser som det hänvisas till i artikel 1.1 och den inte utlämnar denna person till den andra medlemsstaten enbart på grund av dennes medborgarskap, hänskjuta fallet till sina egna behöriga myndigheter för väckande av åtal, om så är lämpligt. För att möjliggöra åtal skall de akter, den information och de bevisföremål som rör brottet överlämnas enligt förfarandena i artikel 6.2 i den europeiska utlämningskonventionen av Den ansökande medlemsstaten skall informeras om det åtal som väcks och om resultatet av detta. I denna artikel skall medborgare i en medlemsstat tolkas i enlighet med varje förklaring som denna stat avgett enligt artikel 6.1 b och 6.1 c i den europeiska utlämningskonventionen, i tillämpliga fall ändrad genom en förklaring som avgetts med avseende på konventionen om utlämning mellan Europeiska unionens medlemsstater9 Detta rambeslut skall vara tillämpligt utan åsidosättande av det skydd som ges flyktingar och asylsökande enligt den internationella flyktingrätten eller andra internationella instrument som rör de mänskliga rättigheterna, särskilt medlemsstaternas uppfyllande av sina internationella åtaganden enligt artiklarna 31 och 33 i 1951 års konvention om flyktingars rättsliga ställning, ändrad genom 1967 års Överföring av information mellan medlemsstaterna 1.Om en medlemsstat underrättas om sådana överträdelser som avses i artikel 1.1 och som strider mot en annan medlemsstats lagstiftning om inresa och vistelse för utlänningar, skall den informera denna medlemsstat. 2.Varje medlemsstat som, på grund av en överträdelse av dess nationella lagstiftning om utlänningars inresa och vistelse, begär att en annan 9 EGT C 313, 23.10.1996, s. 12 medlemsstat skall väcka åtal mot sådana överträdelser som avses i artikel 1.1, skall genom en officiell rapport eller ett intyg från de behöriga myndigheterna ange vilka bestämmelser i dess lagstiftning som har Detta rambeslut skall tillämpas på . 1.Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i detta rambeslut före . 2.Medlemsstaterna skall senast till rådets generalsekretariat och kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser som överför skyldigheterna enligt detta rambeslut till nationell lagstiftning. Rådet skall på grundval av en rapport som kommissionen skall utarbeta utifrån dessa uppgifter, före bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har följt bestämmelserna i detta rambeslut. Bestämmelserna i artikel 27.2 och 27.3 Schengenkonvention skall upphävas . Om en medlemsstat genomför detta rambeslut i enlighet med artikel 9.1 före den dagen, skall nämnda bestämmelser upphöra att gälla för denna medlemsstat från och med dagen för genomförandet. Detta rambeslut träder i kraft som det offentliggörs i . Tilläggsprotokoll mot människosmuggling land-, luft- och sjövägen till konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet De stater som är parter i detta protokoll, förklarar att effektiva åtgärder för att förebygga och bekämpa människosmuggling land-, luft- och sjövägen fordrar ett allomfattande internationellt tillvägagångssätt, innefattande samarbete, informationsutbyte och andra lämpliga åtgärder, däribland socioekonomiska åtgärder, på det nationella, regionala och internationella planet, som åberopar generalförsamlingens resolution 54/212 av , i vilken församlingen uppmanar medlemsstaterna och FN-systemet att förstärka det internationella samarbetet i fråga om internationell migration och utveckling för att ta itu med de underliggande orsakerna till migration, särskilt de som sammanhänger med fattigdom, och att maximera fördelarna med internationell migration för de berörda, och uppmanar, där så är tillämpligt, interregionala, regionala och subregionala organisationer att fortsätta att ägna sig åt frågan om migration och utveckling, som är övertygade om behovet att ge migranter en human behandling och fullt skydd för deras rättigheter, som beaktar den omständigheten att det, trots verksamhet företagen i andra internationella fora, inte finns något universellt instrument som beaktar alla aspekterna av människosmuggling och andra därtill relaterade frågor, som är oroade över organiserade kriminella gruppers betydligt ökade verksamhet i fråga om människosmuggling och annan därtill relaterad brottslig verksamhet som anges i detta protokoll, vilket vållar de berörda staterna stor skada, som även är oroade över att människosmuggling kan äventyra de berörda migranternas liv och säkerhet,