prop · GQ03122 · 2003-05-23 00:00:00 — En översyn av formerna för importfrämjande bör initieras. En sådan bör också behandla hur importfrämjandet kan utvecklas. En rad utvecklingsländer spelar en mycket aktiv och framträdande roll i internationell handel och i WTO. Många utvecklingsländer, och då särskilt de minst utvecklade länderna, saknar emellertid tillräcklig kompetens och institutionell kapacitet för att formulera en bra handelspolitik, analysera handelsförhandlingar, driva sina egna intressen på ett effektivt sätt och genomföra handelspolitiska åtaganden. driver att särskild hänsyn skall tas till utvecklingsländernas svårigheter att genomföra avtal om handelsrelaterade frågor. Utvecklingsländerna måste ha möjlighet att genomföra åtaganden i den takt som är förenlig med ländernas övergripande utvecklingsagenda. deltar i det multilaterala arbetet för att stärka utvecklingsländers handelsrelaterade kapacitet och är en av de största bidragsgivarna till WTO:s verksamhet inom tekniskt bistånd och kapacitetsuppbyggnad. agerar dessutom genom det bilaterala utvecklingssamarbetet liksom genom EU för ökat och förbättrat handelsrelaterat stöd. De handelsrelaterade insatserna bör stärkas och utgöra en del av det svenska utvecklingssamarbetet, både bilateralt och multilateralt. Internationellt är utbudet av handelsrelaterade biståndsinsatser relativt Prop. 2002/03:122 litet. verkar därför för ökade resurser, förbättrad samordning och höjd kvalitet i de samlade internationella insatserna. Målsättningen är att höja det internationella givarsamfundets kapacitet att tillhandahålla ett långsiktigt och effektivt handelsrelaterat stöd. bör stärka det handelsrelaterade utvecklingssamarbetet. En möjlighet, för vilken formerna behöver utredas, skulle vara att upprätta ett . Tanken är att institutets verksamhet bör vara inriktad på uppbyggnad och spridning av kunskaper syftande till kapacitetsutveckling i utvecklingsländer, metodutveckling, regelförenkling samt en stärkt resursbas och en förbättrad samordning för det internationella givarsamfundet. Regeringens bedömning: bör medverka aktivt i det globala samarbete som syftar till att skapa bättre former och regelverk för ordnad migration. bör bidra till utformningen av en långsiktig EU-politik för reglerad arbetskraftsrörlighet, och särskilt lyfta fram utvecklingsländernas intressen i en sådan politik. bör fortsätta att värna asylrätten, genom att föra en rättssäker och human asyl- och flyktingpolitik och ge ett kraftfullt politiskt och ekonomiskt stöd till FN:s flyktingkommissarie (). bör verka för att stärka utvecklingseffekten av de pengar som migranter skickar till sina ursprungsländer. Skälen för regeringens bedömning: Migration är en utvecklingsfråga. När människor söker sig över gränser för att arbeta, studera eller forska skapas möjligheter till utveckling. Vi står inför utmaningen att skapa former för internationell rörlighet som skyddar migranternas rättigheter och tar tillvara möjligheterna att främja den utveckling som migration bidrar till i olika länder. På samma sätt som en politik för en rättvis och hållbar global utveckling främjas av en fri och regelbaserad handel, måste vi söka vägar för att göra migrationen friare och regelbaserad. skapades genom ett internationellt regelverk till skydd för flyktingars rättigheter. Det är nu hög tid att samla det internationell samfundet kring utformningen av motsvarande globala regler för migration. stödjer det arbete kring migration och utveckling som har initierats av FN:s generalsekreterare och kommer att delta aktivt i det globala samarbetet kring migrationsfrågor. har insikten växt om att befolkningsökningen avtar snabbare än vad man trott. En orsak är de förödande verkningarna av hiv/aids epidemin i många länder i . I andra delar av världen minskar befolkningen för att framsteg har gett kvinnor möjlighet att välja att föda färre barn. De rika länderna ställs inför nya och svåra utmaningar när minskat barnafödande och fler och allt äldre Prop. 2002/03:122 pensionärer leder till en dramatisk minskning av den arbetsföra andelen kommer det i många utvecklingsländer att fortsätta finnas ett överskott på arbetskraft. Det ökar de ömsesidigt positiva utvecklingseffekterna av en ordnad rörlighet av människor mellan olika delar av världen. stödjer EU:s arbete med att utforma en ansvarsfull och mer aktiv politik rörande invandring av arbetskraft. Det är viktigt att särskilt lyfta fram utvecklingsländernas intressen i utformningen av en sådan politik. Utvandring kan leda till en förlust av mänskliga resurser och ursprungslandets investeringar i utbildning, s.k. "brain drain". Detta bör motverkas genom utvecklingsinsatser som ökar möjligheterna och gör det mer attraktivt för människor att studera och arbeta i sitt ursprungsland. Mer måste göras för att förbättra möjligheten för människor i utvecklingsländer att studera utomlands, och sedan återvända hem med utbildning och yrkeskunskaper. Åtgärder måste vidtas för att förstärka migranternas bidrag till utvecklingen i sina gamla hemländer, i form av affärskontakter och erfarenheter av andra samhällskick. De pengar som migranterna skickar hem omfattar totalt belopp som vida överstiger det samlade internationella biståndet. skall verka för att sänka transaktionskostnaderna och stärka utvecklingseffekterna av dessa resurser. Handlingsplanen som antogs vid konferensen om finansiering för utveckling i behöver följas upp genom konkreta åtgärder. De flesta människor som utvandrar eller flyr gör det från ett utvecklingsland till ett annat. Migrationen mellan utvecklingsländer är omfattande och avgörande för den ekonomiska utvecklingen i flera regioner. har motsättningar mellan befolkningsgrupper ibland lett till politisk oro och i flera fall till väpnade konflikter. Åtgärder för att tillförsäkra alla människor, oavsett etnisk bakgrund, samma rättigheter och möjligheter och för att motverka diskriminering, främlingsfientlighet, rasism och sociala och politiska motsättningar är viktiga delar i samarbetet för global utveckling. En lyckad integration i invandringslandet är ofta en förutsättning för en lyckad återintegration för de migranter som återvänder. Fortsatta ansträngningar behövs för att motverka all form av diskriminering, främlingsfientlighet och rasism inom och resten av EU. När möjligheten till asyl är det enda sättet för människor i fattiga länder att bosätta sig i ett rikare land, utsätts asylsystemet för stora påfrestningar. Människosmuggling visar tydligt på behovet av ett internationellt ramverk för ordnad migration. Människohandel för sexuell exploatering och andra former av nutida slaveri är ett växande problem som måste bekämpas med kraftfulla åtgärder i internationell samverkan. Den alldeles övervägande delen av dagens flyktingar och asylsökande, kommer från länder som lider av väpnade konflikter, diktatur och vanstyre och där de mänskliga rättigheterna kränks. Vår flyktingpolitik börjar med att förebygga att människor tvingas lämnas sitt land på grund av konflikter och förtryck. Skydd och stöd till flyktingar är en viktig uppgift för världssamfundet. I tillägg till ländernas ansvar har UNHCR av världssamfundet fått i uppgift att bistå och skydda världens flyktingar. 2002/03:122 bör verka för att UNHCR får det stöd organisationen behöver, inklusive ökad finansiering. Varje enskilt land måste respektera asylrätten. bör bidra till att bygga upp fungerande asylsystem i länder som saknar detta. Människor som söker skydd i skall mötas av en rättssäker och human asylmottagning. Majoriteten av de människor som tvingats fly är på flykt i sitt eget land, eller befinner sig i fattiga grannländer i närheten av konflikthärdar. Förutom skydd behöver de ofta ett omfattande humanitärt stöd. När situationen förbättras behövs stöd till återuppbyggnad så att de som flytt kan återvända. Sådana insatser bör göras för både återvändande och kvarvarande befolkning. Hanteringen av efterverkningarna av en konflikt och flyktingsituation har stor betydelse för försoning och för förebyggande av nya konflikter. Här behövs insatser från både humanitära organisationer och utvecklingsorgan. bör göra insatser i alla delar av migrationskedjan. Detta innebär förebyggande av ofrivillig migration, stöd till FN:s flyktingkommissarie, medverkan till att migranternas rättigheter respekteras, stöd till uppbyggnad av rättssäkra asylsystem, stöd till mottagning och integration av migranter samt underlättande av frivillig återvandring och återintegration i ursprungsländerna. har vi alltför bristfällig kunskap om hur människor rör sig inom länder och över internationella gränser. Vi behöver veta mer om den ekonomiska betydelsen av migration och hur utvecklingen i ursprungs- och värdländer påverkas. Vi måste bli bättre på att förebygga och förutse flyktingkatastrofer. bör vara pådrivande i insamlandet av kunskap och bidra med erfarenheter. 5.5.5Politik för social omsorg och folkhälsa Regeringens bedömning: bör stödja arbetet med att förbättra utvecklingsländernas egen förmåga att ta ansvar för grundläggande och rättvisa system för social omsorg samt hälso- och sjukvård. bör driva att kraftfulla internationella insatser görs för att förebygga och begränsa spridningen och lindra följderna av hiv/aids. bör vara fortsatt pådrivande i internationella sammanhang i frågor som rör sexuell och reproduktiv hälsa och dithörande rättigheter. bör verka för ökad tillgång till läkemedel till rimlig kostnad för utvecklingsländernas befolkning. Skälen för regeringens bedömning: Hälsofrämjande arbete är avgörande för ekonomisk utveckling och fattigdomsbekämpning. har hälsofrågorna intagit en alltmer central plats på den internationella dagordningen. Det gäller inte minst insatser som främjar sexuell och reproduktiv hälsa, särskilt åtgärder mot hiv/aids. Folkhälsofrågorna är en viktig del i den svenska politiken för global utveckling. Här handlar det om att förebygga missbruk och skadliga effekter av alkohol, tobak och narkotika och att förebygga sexuellt Prop. 2002/03:122 överförbara sjukdomar samt att främja en god sexuell och reproduktiv verkar för en stärkt och sammanhållen folkhälsopolitik inom ramen för EU. Folkhälsofrågor har fått en tydligare roll i FN:s arbete för hållbar utveckling genom internationella överenskommelser och överenskommelserna från om hållbar utveckling i . FN och dess narkotikaprogram (United Nations International Drug Control Programme - UNDCP) utgör basen i det internationella samarbetet på narkotikaområdet. Hälsofrågornas alltmer framträdande plats i det globala samarbetet har bidragit till en allt viktigare roll för (). Genom bidrag till WHO stödjer vi det internationella arbetet i kampen mot ohälsa men också utvecklingen av grundläggande och rättvisa system för hälso- och sjukvård. WHO arbetar aktivt för att bekämpa exempelvis hiv/aids, malaria, tuberkulos och tobaksrelaterade sjukdomar som är gränsöverskridande men som framför allt drabbar de fattigaste delarna av världen och dess fattigaste invånare. Lika viktigt är WHO:s arbete för sexuell och reproduktiv hälsa och därtill hörande rättigheter, folkhälsoprogram, funktionshindrades hälsa och rättigheter samt barns och ungdomars hälsa. En viktig del i arbetet är stärkandet av länders förmåga att ta ansvar för grundläggande social service som hälsovård och andra sociala tjänster. Utveckling av hälso- och sjukvårdens organisation i syfte att ge alla tillgång till grundläggande sjukvård och läkemedel till rimlig kostnad är avgörande. Ökad vikt måste läggas vid förebyggande hälsoarbete, bl.a. insatser för bättre hygien och luftkvalitet samt rent vatten och bekämpning av smittbärande insekter. De som vårdar de sjuka i fattiga familjer och områden är oftast kvinnor och flickor, som därmed får sin egen tillgång till produktivt arbete och utbildning beskuren. Fungerande system för social trygghet bidrar positivt till den ekonomiska utvecklingen och därmed också till en socialt hållbar utveckling. Den demografiska utvecklingen och dess utmaningar har fått en ökad uppmärksamhet i internationella sammanhang. FN har antagit en global handlingsplan för äldrefrågor, vars mål är att garantera att befolkningen i världen skall kunna åldras på ett tryggt och värdigt sätt samt att äldres lika rättigheter skall respekteras. Situationen för äldre kvinnor bör särskilt uppmärksammas. Barn är en annan grupp som påverkas av den demografiska utvecklingen. Hiv/aids drabbar ofta barn dubbelt, både genom att många själva blir infekterade och genom att föräldrar och andra i barnets omedelbara närhet blir sjuka och dör. Det gäller också barn med funktionshinder, barn som utsätts för sexuell exploatering och barn som bor på institutioner. Rika länder skall stödja de fattiga ländernas kamp mot ohälsan och se till att fattiga människor får tillgång till läkemedel till rimliga kostnader. För de allra flesta sjukdomar som är vanliga i utvecklingsländerna är mediciner inte tillräckligt billiga för att vara tillgängliga för de fattiga. Det finns ett stort behov av att främja forskning och utveckling av läkemedel mot åsidosatta sjukdomar som särskilt drabbar fattiga människor. De fattiga länderna måste också kunna införa extraordinära åtgärder, som tvångslicensiering av patentskyddade mediciner, för att säkerställa tillgången på nödvändiga läkemedel vid nationella hälsokriser. 5.5.6Ekonomisk politik och finansiella frågor Regeringens bedömning: Skuldfrågan bör ha fortsatt hög prioritet. bör verka för att alla fordringsägare tar sin del av ansvaret för att de fattigaste ländernas skulder återförs till en hållbar nivå. bör stödja och verka för skuldavskrivning för de mest skuldsatta länderna inom befintliga mekanismer, med syftet att skapa en hållbar skuldsituation för dessa länder. Samarbetet med länderna som ingår i HIPC-initiativet (Heavily Indebted Poor Countries) bör fördjupas i syfte att höja ländernas kapacitet att hantera finansiering och upplåning. Ökat stöd bör ges till länder som befunnit sig i väpnad konflikt, i syfte att underlätta ländernas arbete med att komma till rätta med ekonomiska obalanser och påbörja återuppbyggnadsarbetet. Insatserna för finansiell stabilitet bör öka och utvecklas, bl.a. genom en ökning av den privata sektorns medverkan vid förebyggande och lösning av finansiella kriser. bör stödja inrättandet av en internationell konkursmekanism. bör verka för att de fattiga ländernas inflytande ökar och deras intressen bättre tas tillvara i det internationella finansiella Skälen för regeringens bedömning: För alla länder, inklusive de fattiga länderna, är det avgörande att regeringen själv tar ansvar för att formulera och genomföra en sund ekonomisk politik. En effektiv skattepolitik och ett ökat inhemskt sparande behöver för många länder kompletteras med stora bidrag från utvecklingssamarbetet. Svenskt stöd till de fattiga ländernas ansträngningar sker framför allt genom de internationella finansiella institutionerna och EU. Det handlar ofta om långivning och policydialog. har en ny typ av finansiella kriser drabbat olika länder och regioner i världen. Dessa kriser har slagit hårt mot befolkningen i de drabbade länderna och stora grupper människor som tidigare haft en dräglig levnadsstandard har blivit fattiga. Orsakerna till att finansiella kriser uppkommer skiljer sig åt mellan olika länder, men inhemska faktorer har oftast varit centrala. () har spelat en viktig roll i hanteringen av dessa kriser, men har också kritiserats för att påtvinga länder standardrecept för krishantering. IMF har tagit till sig av kritiken och utformar sina rekommendationer på ett sätt som är bättre anpassat till en värld som är starkt ekonomiskt och finansiellt integrerad. Anpassningen och förnyelsearbetet måste fortsätta. kan bidra genom att tillsammans med likasinnade använda vår möjlighet att påverka IMF och andra institutioner. Oavsett ekonomisk politik är utvecklingsländerna ofta mycket sårbara Prop. 2002/03:122 för kraftiga prisförändringar på världsmarknaden liksom för stora kapitalflöden och internationella finansiella kriser. För att minska sårbarheten är en sund och trovärdig ekonomisk politik och andra krisförebyggande åtgärder såsom god finansiell tillsyn avgörande. strävar, framför allt genom ett aktivt deltagande i de internationella finansiella institutionerna, efter att främja den internationella finansiella stabiliteten. De viktigaste redskapen är förebyggande och hantering av finansiella kriser. Det är också väsentligt att förmå privata långivare att i större utsträckning delta i hanteringen av en finansiell kris. stödjer därför att ett konkursförfarande för länder skapas. De fattigaste länderna måste integreras bättre i det internationella finansiella systemet. Ett ökat inflytande för de fattigare länderna i de organ, framför allt IMF, som fattar beslut i frågor som rör det internationella finansiella systemet är en viktig del i en sådan integrationsprocess. Av särskild vikt är att verka för att förbättra fattiga länders kapacitet att hantera sina skulder och kriser. bör fortsätta att vara en pådrivande kraft för skuldavskrivningar och för en rimlig bördefördelning mellan olika långivare. Många fattiga länder dras med omfattande externa skulder. Skulderna innebär ett betydande hinder för utveckling i flera länder, särskilt de allra fattigaste, och måste minskas. Mot den bakgrunden har ett internationellt initiativ tagits i syfte att skriva av en stor del av de fattigaste ländernas utlandsskulder (Heavily Indebted Poor Countries initiative). De resurser som på detta sätt frigörs skall användas till fattigdomsbekämpning och hållbar utveckling. Nationella strategier för bekämpning av fattigdomen har tagits fram för detta. stödjer och arbetar aktivt för genomförandet av initiativet. Målet är att länder skall uppnå en hållbar skuldsituation. Diskussionen om vad som är en hållbar skuldsituation och vilka insatser som krävs för att uppnå detta bör fortsätta. Det är viktigt att utvärdera och analysera initiativet. De nationella fattigdomsstrategierna är viktiga redskap. Ambitionen är också att stärka kapaciteten hos samarbetsländerna och det folkliga deltagandet i framtagandet och genomförandet av dessa strategier. Skuldavskrivningar är i sig otillräckliga för att uppnå tillväxt och fattigdomsbekämpning. För länder som har en hållbar skuldsituation är den bästa stödformen inte alltid ytterligare skuldavskrivningar, utan snarare budgetstöd. Regeringens avsikt är att stödja och förstärka ländernas möjlighet att genomföra sina fattigdomsstrategier. Detta kan ske bl.a. genom att andelen budgetstöd ökar i svenskt utvecklingssamarbete. Det är också angeläget att även fattiga och skuldtyngda länder som avslutat en väpnad konflikt och som vill satsa på fred och utveckling ges stöd för att kunna komma ifråga för skuldavskrivningar och därmed ekonomisk stabilitet och tillväxt. Avskrivning är effektivt endast om det ingår som en del i en utvecklingsstrategi. För att länderna skall undvika att åter hamna i ohållbara skuldsituationer krävs en tydlig, rättvis, hållbar och utvecklingsfrämjande inhemsk politik. Detta bör därför fortsatt vara ett krav för att komma ifråga för skuldlättnader. Det internationella Prop. 2002/03:122 samfundet kan, genom att stärka ländernas förmåga att förhandla till sig rimliga villkor för nya lån och hantera återbetalning av skulder, stödja dessa ansträngningar. En känslig balansgång är avvägningen mellan efterskänkande av skulder och upprätthållande av de fattiga ländernas kreditvärdighet. Särskilt för utvecklingsländer är det viktigt att behålla möjligheten att finansiera nödvändiga framtida investeringar med hjälp av lån på lämpliga villkor. De resurser som krävs för utveckling är ofta alltför stora för att kunna finansieras via den inhemska skatteuppbörden eller genom internationellt utvecklingssamarbete. Regeringens bedömning: Kontaktytorna med omvärlden bör vidgas genom vetenskapligt utbyte, utbytesprogram för studenter och ökad öppenhet för utländska studenter i . Uppbyggnad av utbildningssystem och forskningsinstitutioner i utvecklingsländer bör stödjas. Insatser bör göras för internationalisering av utbildningen i gymnasieskolor, högskolor och universitet. Skälen för regeringens bedömning: politik för rättvis och hållbar global utveckling måste utgå från grundläggande värderingar om solidaritet och om människors lika värde som måste förankras i tidig ålder. Värdegrundsfrågor är därför en viktig utbildningspolitisk uppgift. Demokrati förutsätter aktivt kunskapssökande medborgare och en välutbildad befolkning som vill påverka och ta ansvar och är öppen för omvärlden. utbildningspolitik grundar sig ytterst på synen att alla människor skall ha rätt att växa och utveckla sina möjligheter. Rätten till utbildning är också något som slås fast i konventionen om barnets rättigheter. skall vara en ledande kunskapsnation. Därför står en bred utbildningspolitik och ett livslångt lärande högt på den globaliseringspolitiska agendan. I den ingår också att främja så många kontaktytor med omvärlden som möjligt. Det handlar om att utnyttja de möjligheter som ligger i den mångkulturella sammansättning vi har i skolan men även att tydligare lyfta fram värdet av kontaktskapande verksamhet. Många skolor har vänskolor och deltar i utbytesprogram. Regeringen kommer att inom gymnasieskolans yrkesinriktade utbildningar skapa nya möjligheter till utbyte med utvecklingsländer. Influenser utifrån stimulerar nytänkande och framåtskridande. Den högre utbildningens internationalisering kännetecknas av vetenskapligt utbyte mellan lärare och forskare samt studentutbyte. En ny examensordning kommer att underlätta utbytet ytterligare. Ett generöst studiemedelssystem och samarbetet inom EU:s utbildningsprogram ger uppemot 30.000 svenska studenter att studera i andra länder och Samarbetet inom EU:s ramprogram för forskning och teknisk utveckling bidrar till att samarbetet mellan forskare intensifieras både genom deltagande i direkta forskningsprojekt men också genom stipendieverksamhet. Många stipendiater från låginkomstländer söker sig inte sällan efter examen till arbete och fortsatta studier i rika länder i brist på attraktiva miljöer i sina hemländer. Därför är validering av examina från andra länder av stor betydelse. Att bygga upp livskraftiga och självständiga utbildnings- och forskningsmiljöer i låginkomstländer är viktiga utmaningar. kommer därför att fortsätta att ge ett stort stöd inom utvecklingssamarbetet till att stärka de fattiga ländernas utbildningssystem. Bidrag ges till insatser för att förstärka basutbildning inklusive icke formell utbildning och vuxenutbildning. En allt större del kommer att ges inom ramen för sektorprogramstöd, som bidrag till ländernas egna planer för utveckling av undervisningssektorerna. Att höja utbildningsnivån är en av de främsta åtgärderna för utveckling i fattiga länder. Att bidra till millennieutvecklingsmålen och övriga mål från om utbildning för alla är prioriterat. Ett kraftfullt internationellt stöd behövs för att målen skall kunna uppnås. bidrar både genom utvecklingssamarbetet och en fortsatt internationalisering av utbildningen i för att uppnå dessa mål. planerar att hålla ett internationellt seminarium om utbildning för hållbar utveckling . Seminariet kan ge viktiga bidrag till FN:s dekad om utbildning för hållbar utveckling . Forskning bidrar till en kunskapsdriven utveckling. Endast en liten del av all forskning bedrivs i utvecklingsländer eller inriktas på fattiga länders utveckling eller specifika problem. Bristen på information och forskare i många utvecklingsländer försvårar både den högre utbildningen, liksom uppbyggnaden av egna forskningsinstitutioner. Ett annat hinder är den tilltagande privatiseringen av kunskap t.ex. i form av patent. Endast en bråkdel av världens patent tas ut i utvecklingsländer. är ofta bidragen i form av material och råvaror av stor betydelse för patentering av t.ex. grödor och läkemedel.