prop · GQ0344 · 2003-03-07 00:00:00 — Den tidigare organisationen innebar att både AMS och länsar- betsnämnderna var självständiga myndigheter med styrelser med fullt ansvar. Regeringen menade att det fanns skäl för en mer sammanhållen organisation och beslutade att ledningsformen för länsarbets- nämnderna från skulle ändras från styrelse med fullt ansvar till styrelse med begränsat ansvar. Regeringen beslutade att reformen skulle utvärderas varefter ställning skulle tas till hur den fortsatta styrningen av AMS lämpligen borde utformas. Statskontoret har fått regeringens uppdrag att utvärdera AMV:s nya ledningsform. I en nyligen inlämnad delredovisning av uppdraget har Statskontoret framhållit att den nya ledningsformen inte har fått något större genomslag. Det finns dessutom enligt Statskontoret risk för att så inte sker, eftersom länsarbetsnämndernas styrelser i den gamla ord- ningen aldrig fungerat som styrelser med fullt ansvar. Av redovis- ningen framgår också bl.a. att ledamöter i styrelserna för länsarbets- nämnderna anser att förändringen kan innebära minskat regio- nalt/lokalt inflytande. Det aktuella uppdraget skall slutredovisas . påbörjade regeringen en generell översyn av hur styr- ningen och uppföljningen av statens myndigheter kan förbättras. Detta ledde bl.a. till att politikområden infördes och att AMV:s verksamhet indelades i verksamhetsgrenar. Ett syfte med att införa verksamhetsgre- nar var att förbättra möjligheterna att koppla myndighetens resursan- vändning till verksamhetsresultaten. Indelningen i verksamhetsgrenar har ännu inte fått fullt genomslag inom AMV. /2002 beslutade vidare att ställa sig bakom ett åtgärdsprogram för att förbättra och utveckla styrningen och uppföljningen inom AMV, det s.k. fem-punktsprogrammet. Som framgår av ovanstående har det tagits flera initiativ för att förbättra styrningen och uppföljningen av den ar- betsmarknadspolitiska verksamheten. Arbetet för att fullfölja de proces- ser som initierats kommer att gå vidare. Regeringen vill framhålla att det fortfarande finns utrymme för avsevärda förbättringar av styrningen och genomförandet av den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. effektivt kommuniceras och insatser måste snabbt få genomslag i organi- sationen. Arbetsförmedlingarna måste kunna agera snabbt och flexibelt utifrån de förändringar som sker på arbetsmarknaden. Regeringen avser att vidta ytterligare åtgärder för att för- bättra styrningen och tydliggöra effekterna av den arbetsmarknadspoli- tiska verksamheten. Också flera av dessa bedöms ligga i linje med de förslag till åtgärder som revisorer redovisat. Regeringen kommer att fortsätta arbetet med att se över målstrukturen inom arbetsmarknadspolitiken. Det fortsatta utvecklingsarbetet kommer att ske i nära samverkan med AMS samt med IFAU och andra lämpliga externa aktörer. Vad gäller exempelvis frågan om uppföljning har reger- ingen gett AMS i uppdrag att utveckla mått för hur matchningen på ar- betsmarknaden fungerar. IFAU har fått uppdraget att redovisa en forskningsöversikt vad gäller matchning mellan sökande och lediga arbeten. Ett viktigt inslag i effektiviseringen av arbetsmarknadspolitiken är att få till stånd en korrekt tillämpning av reglerna om aktivt arbetssökande i arbetslöshetsförsäkringen. Åtgärder med detta syfte redovisas nedan un- der rubriken arbetslöshetsförsäkringens legitimitet. Åtgärder för att hålla uppe och öka arbetskraftsutbudet Utbudet av arbetskraft behöver långsiktigt öka för att en hållbar ekono- misk tillväxt och välfärd skall kunna säkras. Detta gäller inte minst mot bakgrund av de stora demografiska förändringar och de omfattande pen- sionsavgångar som kommer att följa på andra sidan 2010. Att hålla uppe arbetskraftsutbudet framstår som en övergripande uppgift som, vilket framgår av följande avsnitt i detta kapitel, slår igenom på en rad olika områden framöver. Grunden för en framgångsrik politik i detta avseende läggs . Flera politikområden kommer att beröras. Arbetsmark- nadspolitiken kommer att ställas inför allt större utmaningar när det gäller att underlätta omställningen på arbetsmarknaden. För att det skall vara möjligt att förhindra bristsituationer behövs det fortsatta satsningar för att anpassa de arbetslösas kompetens efter arbetsmarkna- dens behov, men också för att öka arbetskraftsutbudet och sysselsätt- ningen. Detta måste framför allt ske genom en mobilisering av den stora inhemska arbetskraftsreserv som finns bland ungdomar, äldre, ut- landsfödda och personer med funktionshinder samt genom insatser för att minska deltidsarbetslösheten och ohälsan. över landet finns det stora regionala skillnader i arbetskraftsdeltagande. I norra finns det arbetsmarknadsregioner där en hög andel av befolkningen lever av sjukersättning. Hela den arbetsföra befolkningen måste tas till vara i största möjliga utsträckning och på bästa möjliga sätt. Det är också viktigt att förhindra att människor mer permanent slås ut från arbetsmarknaden med de sociala konsekvenser det kan få för dem. Lyckas inte stora grupper yngre och utlandsfödda ta steget in på arbets- marknaden framöver, grundläggs ett utanförskap som kan vara svårt att bryta i ett senare skede. 2002 presenterade sitt slutbe- tänkande Åtta vägar till kunskap En ny struktur för gymnasieskolan (SOU 2002:120) i vilket bl.a. föreslås att kommunernas ansvar för upp- följning av ungdomar som inte går i gymnasieskolan skall Vidare har en utredning om samhällets insat- ser för att stödja ungdomar i åldern som varken studerar, arbetar eller söker arbete satts igång (dir. 2003:19). Regeringen avser att mot bakgrund av bl.a. betänkandena från dessa båda utredningar återkomma i frågan om ungdomars sysselsättning. Arbetsmarknadspolitiken behöver förstärkas, och dess instrument gö- ras verkningsfullare, när det gäller att ta till vara alla grupper på arbets- Ansträngningarna för att motverka diskriminering och främja etnisk mångfald på arbetsmarknaden måste intensifieras och ar- betet för att bryta könsuppdelningen på arbetsmarknaden måste drivas I regeringens vidare arbete med att öka arbetskraftsutbudet är syssel- sättningsgraden en viktig indikator för bedömningen av insatsernas träff- Förbättrad integration av invandrare på arbetsmarknaden har andelen sysselsatta utländska medborgare ökat Det är ett tydligt tecken på att det under den senaste konjunkturuppgången varit möjligt att bryta en negativ trend när det gäller situationen för invandrare på arbets- marknaden och på att arbetsgivarnas intresse för att anställa invandrare Åtgärder för att vidmakthålla och förstärka denna positiva utveck- ling när konjunkturen nu vänder uppåt igen, är av avgörande betydelse. Sysselsättningsgraden bland invandrare måste åter närma sig den i total- För att detta skall vara möjligt krävs åtgärder på en rad olika områden. Den generella arbetsmarknadspolitiken är grunden i regeringens strävan- den på området och skall i princip tillgodose också sådana behov som kan vara specifika just för invandrare. Inte minst gäller det de insatser som görs för att stödja dem som står allra längst från arbetsmarknaden, av vilka många har utländsk bakgrund. Detta utesluter emellertid inte att särskilda prioriteringar och riktade insatser inom arbetsmarknadspoliti- ken kan vara nödvändiga. Särskilda insatser måste t.ex. göras för att stödja nyanlända invandrare. Bland annat måste de åtgärder som vidtas, och den samverkan som sker mellan olika aktörer, inom ramen för introduktionen av nyanlända flyk- tingar och deras anhöriga utvecklas och effektiviseras ytterligare. De som behöver mest stöd för att kunna konkurrera på arbetsmarkna- den, framför allt invandrare med låg utbildning som aldrig lyckats eta- blera sig på arbetsmarknaden och nyanlända som bedöms få svårt att göra det, skall vidare ges möjlighet till mer individualiserade insatser och intensifierad vägledning på vägen mot ett arbete. ser inom ramen för storstadspolitikens lokala utvecklingsavtal skall tas Som framgått av avsnitt 4.5 finns många invandrare i yrken som inte motsvarar deras utbildningsnivå. En stor del av dessa individer har hög- Denna resurs måste tas till vara på ett bättre sätt genom en förbättrad matchning. Möjligheterna att komplettera utbildningar som inte är fullt gångbara på den svenska arbetsmarknaden måste förbättras Prop. 2002/03:44 ytterligare. Det gäller inte minst mot bakgrund av att de ekonomiska för- utsättningarna för vidareutbildning inte sällan är begränsade för de indi- vider som det gäller. De arbetsmarknadspolitiska insatserna måste utformas på ett sätt som motverkar etnisk diskriminering och främjar etnisk mångfald. Men de måste också kompletteras med särskilda åtgärder med detta syfte. Det handlar både om att i den nationella lagstiftningen på ett effektivt sätt implementera om likabehandling oavsett ras eller etniskt ur- sprung och att genom information och attitydförändrande insatser öka kunskapen och medvetenheten om, och respekten för, lagstiftningen på området bland såväl privata som offentliga arbetsgivare. Regeringen av- ser att återkomma till dessa frågor i en särskild propo- sition. Insatser för att få långtidssjukskrivna i arbete De ökande sjukskrivningarna är ett av samhällets största problem . Det kan bara lösas genom samordnade insatser på en rad olika politikområden. Arbetsmarknadspolitiken har här en viktig roll. Arbetslösheten bland de långtidssjukskrivna är hög. En snabbare och effektivare rehabilitering av långtidssjukskrivna är inte bara en angelä- genhet för de enskilda individerna. Det är också ett sätt att öka arbets- kraftsutbudet och därmed förbättra möjligheterna för arbetsförmedlingen att förse arbetsgivare med lämplig arbetskraft. För att fler arbetslösa sjukskrivna skall få arbete krävs ytterligare insatser från försäkringskassorna och arbetsförmedlingarna. Det krävs också stöd i arbetet från arbetsmarknadens parters sida. Regeringen har uppdragit åt AMS och Riksförsäkrings- verket att utarbeta förslag till hur den arbetslivsinriktade rehabiliteringen skulle kunna utformas för att stärka arbetslinjen i sjukförsäkringen med målet att fler sjukskrivna snabbare skall återfå sin arbetsförmåga och kunna återgå till ett arbete. Uppdraget skall redovisas till regeringen se- nast . Regeringen har för avsikt att återkomma till riksda- gen med en proposition med förslag till åtgärder för ökad hälsa i arbetsli- vet som bl.a. rör sjukskrivningsprocessen och rehabiliteringen. har en departementspromemoria, Finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet (Ds 2003:2), utarbetats med förslag till finansiell samordning, som omfattar socialförsäkringen, hälso- och sjukvården, och arbetsmarknadsmyndigheterna. De- partementspromemorian remissbehandlas och en proposi- tion skall enligt planerna presenteras för . Anpassning av arbetsmarknadsutbildningen till nya krav på arbetsmark- naden Platsförmedlingen är arbetsmarknadspolitikens viktigaste instrument. finns emellertid ett fortsatt stort behov av en yrkesinriktad ar- betsmarknadsutbildning av hög kvalitet som komplement till den regul- Arbetsmarknadsutbildningen skall leda till arbete och Prop. 2002/03:44 vara ett instrument för att motverka uppkomsten av bristsituationer på Arbetsmarknadsutbildningen måste därför ges en ännu tydligare yrkesinriktning. är det av central betydelse att formerna för arbetsmarknads- utbildningen anpassas så att den kan bidra till en arbetskraft som kan möta de allt högre krav i arbetslivet som följer av fortgående strukturom- vandling och demografiska förändringar. Dessa former för utbildning bör utvecklas i enlighet med regionala tillväxtprogram och i enlighet med arbetet i de regionala kompetensråden. För att bristsituationer och flaskhalsar inte skall bli ett hinder för fort- satt tillväxt och ökad sysselsättning, måste nya och större möjligheter skapas för att snabbt ta till vara kunskap och kompetens hos olika grup- per på arbetsmarknaden vars resurser inte utnyttjas på bästa sätt. Det handlar inte minst om personer med högskoleutbildning som finns i yrken de är överkvalificerade för många med utländsk bakgrund. Åtgärder för att främja arbetskraftens geografiska rörlighet Arbetsmarknadspolitiken har en viktig funktion när det gäller att under- lätta arbetskraftens geografiska rörlighet och därmed förbättra match- ningen på arbetsmarknaden och främja en väl fungerande lönebildning. Detta är en funktion med många dimensioner. Målet för den regionala utvecklingspolitiken är väl fungerande och hållbara lokala arbetsmark- nadsregioner med god servicenivå i alla delar av landet. Strävan att av- hjälpa arbetskraftsbrist i tillväxtregioner kan komma i konflikt med strä- van att behålla tillräckligt befolkningsunderlag för god servicenivå i andra delar av landet. Den regionalpolitiska utredningen resonerar i sitt slutbetänkande (SOU 2000:87) också kring det faktum att de krav på geografisk rörlighet som ställs på en fungerande arbetsmarknad inte alltid stämmer överens med människors önskningar och livsprojekt. I det sammanhanget bör framhållas att behoven av ökad geografisk rörlighet till följd av arbetskraftsefterfrågan inte alltid är enkelriktade. Vanligast är förstås fallet där det råder brist på yrkesgrupper i tillväxtre- gioner som arbetslöshet råder för samma yrkesgrupper på andra håll. Geografisk rörlighet kan emellertid också vara en förutsättning för att lösa flaskhalsproblem där avsaknaden av enstaka nyckelpersoner hämmar tillväxtmöjligheterna i små lokala arbetsmarknadsregioner. Med geografisk rörlighet avses huvudsakligen pendling. Av AMS rap- port Geografisk rörlighet och arbetsgivarbyten (Ura 2003:1) framgår vikten av just sådan rörlighet. I propositionen En politik för tillväxt och livskraft i hela landet (prop. 2001/02:4) gjorde regeringen bedömningen att en utredning med uppdrag att göra en översyn av de rörlighetsstimulerande medlen inom arbets- marknadspolitiken med särskild tyngdpunkt på flyttningsbidragen borde tillsättas. Regeringen beslutade om direktiv för en sådan utredning (dir. 2002:80). Utredningen skall redovisa sitt uppdrag . Efter remissbehandling av utredningens betänkande avser regeringen att återkomma med eventuella förslag i samband med budgetpropositionen . I sammanhanget är det viktigt att uppmärksamma den geografiskt, men också yrkesmässigt, rörlighetsfrämjande roll som en korrekt tillämpning av reglerna inom arbetslöshetsförsäkringen om lämpligt arbete spelar (jfr Säkerställande av arbetslöshetsförsäkringens legitimitet Ersättningen i arbetslöshetsförsäkringen har höjts i såväl som Därmed får en övervägande del av de arbetslösa en ersättning som motsvarar av deras tidigare inkomst. säkringens legitimitet har stärkts genom dessa höjningar. är det viktigt att förmåner och krav på ansvarstagande och aktivitet från individens sida hänger ihop. därför kombineras med tydliga krav på att den som får arbetslöshetser- sättning står till arbetsmarknadens förfogande, vilket bl.a. innebär att denne skall aktivt söka arbete och vara beredd att ta lämpligt arbete i en- lighet med gällande regler. Det är angeläget att reglerna i dessa avseen- den tas som en utgångspunkt när den individuella handlingsplanen upp- rättas och att innebörden av reglerna därigenom klargörs för individen. Som redovisats i avsnitt 4.3 tyder mycket på att de arbetslösa som er- hållit arbetslöshetsersättning i , varken vidgar sitt sök- område yrkesmässigt eller geografiskt i den utsträckning som förvänta- Till detta kommer att den sammanlagda tid som arbetslösa använder för att söka arbete förefaller mycket låg. Detta är oroväckande. använd tid för arbetssökande är ett mått som inte alltid fångar in kvalite- ten i och inriktningen på individens arbetssökande, är det självfallet inte acceptabelt om sökintensiteten är så låg som undersökningarna visar. är nödvändigt för försäkringens legitimitet att arbetsförmedlingarna ak- tivt och målinriktat arbetar för att säkerställa att de regelförändringar som trädde i kraft får genomslag i praktiken. Arbetsförmedlingen har en rad olika instrument för att öka den arbets- löses möjligheter att få ett arbete, t.ex. jobbsökaraktiviteter och arbets- De individuella handlingsplanerna, som upprättas gemensamt av den arbetssökande och arbetsförmedlingen, är av central betydelse för att säkerställa att det finns en genomtänkt strategi i arbetet för att nå överenskomna mål. Handlingsplanerna utgör också ett viktigt underlag för uppföljning och utvärdering, liksom i de situationer där rät- ten till arbetslöshetsersättning kan ifrågasättas. Arbetsförmedlingen kan och skall ifrågasätta rätten till arbetslöshetser- sättning då en person tackar nej till ett anvisat lämpligt arbete. därför av största vikt att arbetsförmedlingen tillämpar regler och anvisar arbeten på ett korrekt och likartat sätt över hela landet. vidtagit en rad åtgärder som skall ge sökprocessen en tydligare struktur i AMS har dock det operativa ansvaret för att regeringens och intentioner får genomslag inom AMV. Mot bakgrund av den stora betydelse de individuella handlingspla- nerna har för att säkerställa en effektiv sökprocess avser regeringen att låta se över kvaliteten i dessa. Av AMS uppföljningar under de senaste åren framgår att handlingsplanernas kvalitet inte är godtagbar och att det brister när det gäller de arbetssökandes medverkan och delaktighet i ar- betet med dem. uppger av de arbetssökande att en handlingsplan upp- Prop. 2002/03:44 rättats. I samma undersökning uppger att de under den senaste månaden inte har sökt något arbete. Regeringen anser att dessa signaler är oroväckande och att AMS måste utveckla myndighetens ar- bete för att effektivisera sökprocessen. Regeringen har påtalat detta för AMS och utgår från att myndigheten kommer att vidta lämpliga åtgärder. Regeringen kommer aktivt att följa AMS vidare arbete för att effektivi- sera sökprocessen. Regeringen kommer också att ge ett lämpligt externt organ i uppdrag att följa upp hur handlingsplanerna används i arbetsförmedlingarnas ar- bete samt vilken betydelse de har för de arbetssökandes möjligheter att få arbete. I detta sammanhang är det viktigt att följa upp vilket genomslag som regeringens och intentioner ifråga om aktivt arbetssö- kande, individuella handlingsplaner och rätt till arbetslöshetsersättning får i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. Regeringen kommer också att närmare följa upp förekommande skill- nader i länsarbetsnämndernas verksamhetsresultat. I avsnitten 69 redovisar regeringen, mot bakgrund av den beskrivning av problemen på arbetsmarknaden som lämnats och den inriktning på politiken som förordats, en rad förslag och bedömningar. Förslagen bör sammantaget bidra till en bättre fungerande arbetsmarknad, där även de mest utsatta grupperna kan beredas plats och bli en del i en anpassnings- bar och kompetent arbetskraft som förmår att möta snabba förändringar i efterfrågan på arbetskraft. 5.4Arbetsmarknadspolitiken och EU:s sysselsättningsriktlinjer I och med Europeiska rådets möte i kopplades den svenska arbetsmarknadspolitiken mer direkt till utvecklingen i EU. Då tillkom i fördraget en avdelning om sysselsättning i vilken ramarna för EU:s gemensamma sysselsättningsstrategi drogs upp. Sysselsättningsstrategin bygger på mellanstatligt samarbete. Politiken är nationell och ansvaret för såväl utformning som genomförande ligger hos medlemsstaterna. Gemensamma sysselsättningsriktlinjer som skall ligga till grund för ländernas nationella sysselsättningspolitik antas årli- gen av ministerrådet. Länderna redovisar sedan i nationella handlings- planer den politik som förts mot bakgrund av riktlinjerna. För regeringen är det en viktig utgångspunkt att arbetsmarknadspoliti- ken, liksom politiken inom andra politikområden av relevans, skall ligga i linje med sysselsättningsstrategins riktlinjer. Riktlinjerna är indelade i fyra pelare; att förbättra anställbarheten, att utveckla företagarandan, att främja företagens och de anställdas anpass- ningsförmåga samt att stärka jämställdhetspolitiken. Vid sidan av rikt- linjerna finns fem horisontella mål; att fastställa nationella mål för sys- selsättningen, att främja kvalitet i arbete, att utarbeta strategier för livs- långt lärande, att utveckla partnerskap med arbetsmarknadens parter och Prop. 2002/03:44 att utveckla gemensamma indikatorer för utvärdering. En utvärdering av sysselsättningsstrategin som skall ligga till grund för dess framtida ut- formning har genomförts. Nya sysselsättningsriktlinjer kommer att presenteras . Europeiska socialfonden är EU:s finansiella instrument för att förverk- liga sysselsättningsstrategin. Socialfondens fem teman ligger i linje med de fyra pelarna och handlar om aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder, en arbetsmarknad öppen för alla, livslångt lärande, att främja en kunnig och flexibel arbetskraft, förnyelse och anpassningsförmåga inom arbets- organisationen och utvecklande av företagarandan samt åtgärder för kvinnor på arbetsmarknaden. Socialfondens mål 3 har insatser inom alla dessa teman. Den svenska arbetsmarknadspolitiken har främst betydelse för genom- förandet av riktlinjerna under den första pelaren inom den europeiska sysselsättningsstrategin. Olika insatser för att leva upp till dem görs kon- tinuerligt. Också förslagen i föreliggande proposition kan ses i ljuset av dessa riktlinjer. I den första av sysselsättningsstrategins riktlinjer anges att medlems- staterna skall bekämpa ungdomsarbetslöshet och förebygga långtidsar- betslöshet. Förslagen rörande arbetslöshetsförsäkringen och aktivitetsga- rantin har bäring på denna riktlinje. Dessa förslag ligger också i linje med riktlinje 2, i vilken anges att länderna skall göra bidrags-, skatte- och ut- bildningssystemen mer sysselsättningsbefrämjande. I riktlinje 4 uppmanas medlemsstaterna att utveckla kompetens för den nya arbetsmarknaden genom livslångt lärande, medan riktlinje 6 tar sikte på behovet att vidta åtgärder för att förbättra jobbmatchningen och före- bygga flaskhalsar. Förslaget om bristyrkesutbildning syftar till att komma till rätta med brister på dessa områden. Den översyn av de rörlighetssti- mulerande medlen inom arbetsmarknadspolitiken, med särskild tyngd- punkt på flyttningsbidragen, som regeringen initierat, ligger också den väl i linje med riktlinje 6. Flera förslag har i större eller mindre utsträckning bäring på riktlinje 7, i vilken anges att medlemsländerna skall motverka diskriminering och främja social integrering genom tillgång till anställning. Det förslag som har den tydligaste kopplingen är det om arbetsplatsintroduktion för vissa invandrare. 6Insatser för att öka olika grupper av invandrares möjligheter till arbete 6.1Information om möjligheterna för asylsökande att arbeta Regeringens bedömning: Informationsinsatser bör göras av berörda myndigheter för att sprida kunskap om de möjligheter som finns för asyl- sökande att i vissa fall arbeta då deras ärende prövas. Skälen för regeringens bedömning: Asylsökande kan enligt gällande Prop. 2002/03:44 regelverk undantas från skyldigheten att ha arbetstillstånd i de fall Mi- grationsverket bedömer att beslut i ärendet inte kommer att kunna fattas från ansökan. Undantaget gäller fram till dess att ett beslut som vunnit laga kraft föreligger i ärendet. Enligt en utvärdering av mottagningssystemet för asylsökande som RRV genomfört är det emellertid av de asylsö- kande som arbetar. Regeringen menar att det behövs förbättrad information från berörda myndigheters sida om de möjligheter att arbeta som finns för asylsö- kande. Detta gäller i relation såväl till de asylsökande själva som till po- tentiella arbetsgivare. Tidiga erfarenheter av svensk arbetsmarknad ökar förutsättningarna för en framgångsrik integration för dem som slutligen får uppehållstillstånd i . En ökning av antalet asylsökande som arbetar skulle också sannolikt innebära minskade utgifter för Migrations- verket för mottagningssystemet för asylsökande.