prop · GQ03121 · 2003-05-28 00:00:00 — Vi finner dock att den frågan kan övervägas närmare i samband med det kommande genomförandet av direktivet som bl.a. behandlar värdering av finansiella instrument i försäkringsföretag. Det kan mot bakgrund av bedömningarna här ifrågasättas om man bör justera de gällande bestämmelser om tilläggsupplysningar som före- skriver att försäkringsbolag skall lämna upplysningar om vad som är fritt eget kapital med hänvisning till, utöver stabilitetsreglerna för rörelsen, just försiktighetsprincipen (se 5 kap. 4 § ÅRFL). Bestämmelserna har dock, såvitt är känt, inte medfört några praktiska problem och det kan antas att upplysningarna med hänvisning till rörelsereglerna bedömts uppfylla även informationen med hänsyn till försiktighetsprincipen. Det finns därför inte tillräckliga skäl för att göra några ändringar i detta sammanhang. Även denna fråga bör tas om hand i det kommande arbetet med att genomföra direktivet. Påverkan på startkapital och kapitaltäckning för Regeringens bedömning: De nya redovisningsreglernas konsek- venser för kraven på startkapital och kapitaltäckning för kreditinstitut och värdepappersbolag föranleder inga lagändringar. Bedömningen i promemoria: Överensstäm- mer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig specifikt om Skälen för regeringens bedömning: De nya reglerna om redovisning och värdering av finansiella instrument kan indirekt få betydelse för de krav på startkapital och kapitaltäckning som gäller för kreditinstitut och värdepappersbolag. Frågan är om, och i så fall hur, sådana konsekvenser bör omhändertas lagstiftningsvägen. De nya redovisningsreglerna för finansiella instrument innebär att något fler finansiella tillgångar och skulder än kommer att marknads- värderas. Det kan i ett enskilt fall medföra bl.a. att eget kapital ökar jäm- fört med om nuvarande redovisningsregler tillämpas. Kravet på start- kapital är i de flesta fall kopplat till vilka poster som enligt ÅRKL utgör bundet eget kapital för verksamhetstillstånd. Om ett företag tidigare bedrivit annan rörelse kan de värderingsmetoder som tidigare tillämpats få betydelse för startkapitalets storlek, t.ex. om orealiserade värdeförändringar hänförliga till finansiella instrument i fritt eget kapital överförts till bundet eget kapital. Det har i en lagrådsremiss om reformering av reglerna för bank- och finansieringsrörelse som bygger på Ds 2002:5 föreslagits att frågor om vilka poster som får räknas in i startkapitalet för kreditinstitut och värdepappersbolag inte skall regleras i lag utan i föreskrifter av regeringen eller myndighet. Alternativet med myndighets- föreskrifter torde vara att föredra. Frågan om hänsyn i vissa fall skall tas till tidigare tillämpade redovisningsprinciper torde kunna beaktas inom ramen för sådana myndighetsföreskrifter. Med anledning av det på- gående lagstiftningsarbetet lämnas inte här några förslag till bemyn- diganden som tar sikte på startkapitalet. Det kan noteras att såvitt avser pengar som inte är en bank eller ett kredit- marknadsföretag finns redan ett bemyndigande motsvarande det som föreslagits i den nämnda lagrådsremissen. De nya reglerna om redovisning och värdering av finansiella instrument kan påverka kapitaltäckningen på flera sätt. De torde i enskilda fall kunna förändra storleken av riskviktade belopp för poster utanför handelslagret, som grundas på bokförda värden. En utökad marknadsvärdering kan också leda till att en större andel orealiserade vinster kommer att ingå i eget kapital och därmed även i kapitalbasen såsom primärt eget kapital. Kapitaltäckningsreglerna har efterhand kommit att bli alltmer tekniska och detaljerade. Ett antal nya direktiv på området har i stor utsträckning genomförts genom att nya bemyndiganden förts in i kapitaltäckningslagen (se prop. 1999/2000:94) och som möjliggjort att hantera detaljer genom föreskrifter meddelade av . En förändring av kapitaltäckningsreglerna är även att vänta med anledning av pågående arbete inom EU och . Den kommande anpassningen till internationella redovisningsstandarder från IASB kommer vidare att medföra ytterligare förändringar av redovis- ningsreglerna i riktning mot en mer analytisk men en mindre försiktig redovisning. Mot denna bakgrund bör konsekvenserna av de nya reglerna för redovisning och värdering av finansiella instrument lämpligast tas om hand inom ramen för de myndighetsföreskrifter som kompletterar Prop. 2002/03:121 bestämmelserna i kapitaltäckningslagen. Därigenom tillgodoses också att regler om stora exponeringar och andra rörelsebegränsningar relaterade till kapitalbasens storlek inte kommer att försvagas på grund av en mindre försiktig redovisning. får med stöd av bemyndiganden meddela föreskrifter om villkor för att räkna in poster i kapitalbasen och räkna av poster från kapitalbasen samt om beräkningen av kapitalbasen för kreditrisker och marknadsrisker (se 8 kap. 1 § kapitaltäckningslagen och 1 § förordningen [2000:669] om kapitaltäckning och stora expo- neringar för kreditinstitut och värdepappersbolag). Dessa bemyndiganden har förtydligats för att det klart skulle framgå att föreskrifter kan meddelas om villkor för att räkna in och räkna av poster enligt 2 kap. 6 och 7 §§ kapitaltäckningslagen (se prop. 1999/2000:94 s. 65 och prop. 1994/95:172). De gällande bemyndigandena torde innebära att före- skrifter kan meddelas som begränsar vad som annars kommer att ingå i kapitalbasen. I ett föreskriftsarbete skulle kunna övervägas bl.a. om försäljnings- kostnader skall beaktas, om uppskjuten skattefordran bör få räknas in i kapitalbasen, om det är möjligt att räkna in fonden för verkligt värde i kapitalbasen utan restriktioner samt om orealiserade vinster inom eget kapital i vissa fall inte bör få räknas in i kapitalbasen. En koncernredovisning syftar till att utvisa resultatet och ställningen av den samlade verksamhet som bedrivs i en koncern. Den skall ge int- ressenterna möjlighet att bedöma koncernen på samma sätt som om verksamheterna i koncernföretagen hade bedrivits i ett enda företag. Verksamheterna i koncernföretagen kan räknas samman (konsolideras) på olika sätt. Den vanligaste metoden är den s.k. förvärvsmetoden. Den innebär att moderföretagets och dess dotterföretags balansräkningar och resultaträkningar summeras. För att undvika att tillgångarna tas med två gånger måste det bokförda värdet av moderföretagets andelar i dotter- företagen dras av (elimineras). Det sker genom en avräkning mot dotter- företagens eget kapital. Förvärvsmetoden kommer till uttryck i 7 kap. 1922 §§ årsredovis- ningslagen. Metoden, såsom den där kommer till uttryck, utgår från att moderföretaget har förvärvat andelarna i dotterföretaget. Den internationella redovisningsstandarden IAS 22 Business Com- binations innehåller emellertid en bestämmelse (punkten 12) om s.k. omvända förvärv där utgångspunkten är något annorlunda. Ett omvänt förvärv kännetecknas av att ett företag (A) förvärvar aktierna i ett annat företag (B) mot betalning i form av nyemitterade aktier i det egna bolaget i en sådan omfattning att det bestämmande inflytandet över de båda företagen (koncernen) tillkommer aktieägarna i det företag som har förvärvats (B). Även om det är det företag som ger ut nya aktier (A) som i formell mening blir moderföretag i koncernen är den ekonomiska Prop. 2002/03:121 innebörden av transaktionen att det förvärvade företagets (B:s) tidigare aktieägare behåller kontrollen över det sålda företaget (B) och dessutom tar kontrollen över det förvärvande företaget (A). I realiteten är det alltså det företag som emitterat aktier (A) som har införlivats i en koncern som kontrolleras av det sålda företagets tidigare ägare. Enligt IAS 22 skall koncernredovisningen i detta fall upprättas som om det i formell mening förvärvade företaget (B) hade förvärvat det i formell mening förvärvande företaget (A). Detta får betydelse för hur tillgångar, avsättningar och skulder fördelas och värderas i koncernbalansräkningen. Såsom årsredovisningslagarna är utformade torde det inte vara möjligt för ett svenskt företag att tillämpa bestämmelsen om omvända förvärv i IAS 22. och har i olika framställningar begärt att årsredovisningslagen ändras så att detta blir möjligt. Bör årsredovisningslagarna ändras? Regeringens förslag: Om ett företag har förvärvat ett annat företag genom att betala med andelar som det självt har gett ut och kontrollen över det förvärvande företaget som en följd av det övergår till nya ägare (omvänt förvärv), skall vid åtföljande upprättande av koncernredovisning det förvärvade företaget anses som moderföretag och det förvärvande företaget som dotterföretag. Förslaget i promemoriorna: Överensstämmer med regeringens för- Remissinstanserna: Har tillstyrkt eller inte haft något att invända mot Skälen för regeringens förslag: En allmän redovisningsprincip är att redovisningen skall ge en rättvisande bild av företags eller en koncerns resultat och ställning. kan detta fordra att en viss transaktion redovisas enligt sin ekonomiska innebörd i stället för enligt sin juridiska Så är fallet vid s.k. omvända förvärv. av ett sådant förvärv anses vara att det formellt förvärvade företaget har tagit över det formellt förvärvande företaget. Den redovisning som IAS 22, punkten 12, påbjuder torde i denna situation leda till den mest Det talar för att svensk lagstiftning bör ändras så att detta slag av redovisning blir tillåten. För svenska företag som anskaffar kapital utomlands kan det också vara en fördel att deras redo- visning ligger i linje med internationellt accepterade redovisningsnormer. Också detta talar till förmån för en svensk lagändring. Frågan är inte utan praktiskt intresse, eftersom det redan har förekommit flera svenska företagsförvärv som uppfyller de kriterier som anges i IAS 22. En förutsättning för en svensk lagändring är dock att EG:s redovis- ningsdirektiv inte förhindrar en redovisning av omvända förvärv enligt de principer som anges i IAS 22. De bestämmelser som i detta samman- hang är av intresse är i första hand bestämmelserna om konsolidering enligt förvärvsmetoden i artikel 19.1 i det sjunde bolagsrättsliga direk- Bestämmelserna överensstämmer i allt väsentligt med de svenska Direktivets ordalydelse synes emellertid, till skillnad Prop. 2002/03:121 från den svenska regleringen, inte förutsätta att koncernförhållandet har uppkommit genom att moderföretaget har förvärvat dotterföretaget. Så- väl kommissionen som en särskild av kommissionen tillfrågad expert- kommitté har granskat vilka konflikter som föreligger mellan EG:s redovisningsdirektiv och IAS. I den nu aktuella frågan har någon konflikt inte kunnat konstateras. Slutsatsen är att direktiven inte innebär något hinder mot att omvända förvärv redovisas enligt IAS 22 punkten 12. I årsredovisningslagen bör därför införas en ny bestämmelse som ger utrymme för detta slag av redovisning. Utgångspunkten för den nya bestämmelsen bör vara att det, liksom , är det företag som i formell mening är moderföretag som upprättar koncernredovisningen. Lagändringen bör enbart avse förvärvsmetodens tillämpning i det aktuella fallet. Lagen bör ange att där koncernförhållan- det har uppkommit genom ett omvänt förvärv dvs. där ett företag har förvärvat ett annat företag mot betalning i andelar som det förvärvande företaget självt har utfärdat och kontrollen över det förvärvande företaget till följd därav har övergått till nya ägare skall vid förvärvsmetodens tillämpning det formellt förvärvande företaget anses som dotterföretag och det förvärvade företaget som moderföretag. Lagändringen bör gälla även för finansiella företag. Detta kräver inga särskilda ändringar i ÅRKL eller ÅRFL, eftersom dessa lagar redan hänvisar till årsredovisningslagens bestämmelse om hur dotterföretag skall räknas in i koncernredovisningen. Regeringens förslag: De nya bestämmelserna skall träda i kraft den 1 I fråga om icke-finansiella företag skall bestämmelserna tillämpas vid upprättande av redovisningar för räkenskapsår som inleds och värdepappersbolag får tillämpa bestämmelserna första gången vid upprättandet av redovisningar för det räkenskapsår som De skall dock vara skyldiga att tillämpa bestämmelserna vid upprättandet av redovisningar för det räken- skapsår som inleds eller . Förslaget i promemoriorna: Överensstämmer delvis med regeringens I promemoria föreslogs att bestämmel- serna skulle träda i kraft , medan det i Finansdeparte- mentets promemoria föreslogs att bestämmelserna skulle träda i kraft den Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som har yttrat sig i frågan har inte haft något att invända mot förslagen. föreningen har uttalat att direktivet inte bör genomföras i svensk rätt tidigare än vad som är nödvändigt. kreditinstitut och värdepappersbolag har uttalat att det, från statistiksynpunkt, vore önskvärt att ha en bestämd ikraft- FAR har förordat att kreditinstituten och värde- pappersbolagen i sina årsredovisningar för bör ange om över- gångsregeln har tillämpats. Skälen för regeringens förslag: Medlemsstaterna är förpliktade att genomföra direktivet om värdering och redovisning av finansiella instru- ment före . Ett tidigare ikraftträdande är inte praktiskt möjligt. De föreslagna ändringarna bör därför träda i kraft . Normalt brukar lagregler på redovisningsområdet ges verkan fr.o.m. räkenskapsår som inleds efter ikraftträdandet. Detta bör gälla även här. När det gäller icke-finansiella företag bör därför de nya bestäm- melserna tillämpas för räkenskapsår som inleds eller . Särskilda regler för kreditinstitut och värdepappersbolag Också kreditinstitut och värdepappersbolag bör tillämpa reglerna först vid upprättande av redovisningar för det räkenskapsår som inleds den Ovan har föreslagits att värderingsbe- stämmelserna bör vara tvingande för dessa slag av företag. Företagen bör emellertid ges en möjlighet att välja att under tillämpa de äldre värderingsreglerna för finansiella instrument. En sådan skälig övergångstid har ansetts förenlig med direktivet som endast anger att medlemsstaterna skall sätta de lagar som behövs för att tillämpa direktivet i kraft före . Samtliga kreditinstitut och värdepappersbolag skall således tillämpa de nya reglerna i sin helhet från och med det räkenskapsår som inleds . De kreditinstitut och värdepappersbolag som utnyttjar övergångsfristen skall också tillämpa de äldre redovisningsregler som anknyter till äldre värderingsprinciper. Med detta avses reglerna om fonden för orealiserade vinster och vissa upplysningsregler som hör ihop med de äldre värde- ringsreglerna (jfr 4 kap. 7 §, 5 kap. 3 och 4 §§ samt bilaga 1 till ÅRKL). Vissa bestämmelser i lagförslaget är villkorade av att företaget tilläm- par värderingsreglerna i 4 kap. 14 a § årsredovisningslagen. Dessa be- stämmelser tillämpas på samma sätt som tidigare, eftersom företag som utnyttjar övergångstiden inte tillämpar 4 kap. 14 a §. Som FAR har anfört bör det tydligt framgå om ett kreditinstitut eller värdepappersbolag utnyttjar övergångstiden. Det följer redan av 5 kap. 2 § årsredovisningslagen som gäller enligt 5 kap. 1 § ÅRKL att princi- perna för värderingen av bl.a. tillgångar och skulder skall anges. Det får enligt vår mening anses som ett minimikrav att det av sådana upplys- ningar tydligt framgår om ett företag tillämpar de äldre bestämmelserna. Någon särskild bestämmelse om upplysningar om vilka bestämmelser som tillämpas kan därför inte anses nödvändig. Den ändrade bestämmelsen som endast innebär att vissa nya bestäm- melser i årsredovisningslagen inte skall gälla för försäkringsföretag bör träda ikraft som övriga bestämmelser. 7.1Kostnader och konsekvenser för mindre icke- finansiella företag En tillämpning av de föreslagna värderingsreglerna torde ofta ställa större krav på det redovisande företaget än de nuvarande reglerna gör. Förslaget innebär emellertid att det enskilda företaget självt får avgöra om det vill använda de nuvarande reglerna eller de föreslagna. Företaget kan därmed också göra en bedömning av om eventuella merkostnader står i proportion till fördelarna med reglerna; om så inte är fallet kan företaget fortsätta att redovisa enligt nuvarande regler. I avsnitt 4.2.6 föreslås att företagen skall vara skyldiga att lämna vissa ytterligare tilläggsupplysningar. Bl.a. måste företag som inte använder sig av de nya värderingsreglerna lämna upplysningar om det verkliga värdet på finansiella anläggningstillgångar. Bestämmelsen som är skyldigt att införa, såvitt gäller aktiebolag och vissa andra företag kan orsaka vissa merkostnader för företagen. Detsamma gäller förslaget om att det verkliga värdet av förekommande derivatinstrument skall anges och förslaget att upplysningar beträffande företagets användning av finansiella instrument skall lämnas i förvaltningsberättelsen. Vårt förslag innebär emellertid att mindre företag undantas från de nya bestämmelserna. 7.2 Konsekvenser för finansiella företag En tillämpning av de föreslagna värderingsreglerna och upplysnings- kraven ställer i princip inte större krav på det redovisande företaget än gällande regler för kreditinstitut och värdepappersbolag. stora som mindre företag. Även om en värdering till verkligt värde är en valmöjlighet för företagen och något fler tillgångar och skulder kommer att marknadsvärderas, så är kreditinstitut och värdepappersbolag skyldiga att ta fram och beakta verkliga värden inom ramen för bl.a. tilläggsupplysningarna. De särskilda rörelsereglerna för nämnda företag i kapitaltäckningslagen med flera lagar förutsätter också att enskilda företag har god kontroll över risker och exponeringar hänförliga till finansiella instrument. De nya tilläggsupplysningar som skall lämnas i noterna går inte heller längre än vad som redan krävs enligt Finans- Lagförslagen innebär också att vissa orealiserade vinster inte längre skall behövas redovisas i en bunden fond under eget kapital utan kunna ingå i fritt eget kapital (se avsnitt 4.3.4). Det föreslås att vissa nya upplysningar skall lämnas bl.a. om fritt eget kapital som inte kan anses utdelningsbart med hänsyn till associationsrättsliga och näringsrättsliga Vidare etableras en ordning som mera generellt innebär att en mindre försiktig redovisning skall beaktas genom myndighetsföreskrifter till kapitaltäckningslagen. Den innebär att avdrag från kapitalbasen kan göras för sådana värden inom redovisat eget kapital som inte är lämpliga som kapitalbuffert (se avsnitt 4.5.4). bedöms sammantaget medföra bättre förutsättningar än tidigare för att garantera att kapitalbasen i kreditinstitut och värdepappersbolag är lämp- Prop. 2002/03:121 ligt sammansatt. Förslagen bedöms i vart fall inte innebära några försämringar av kapitalskyddet i aktuella finansiella företag. Förslaget beträffande försäkringsföretagen i avsnitt 4.5.3 är av be- gränsat slag och kan inte antas få några särskilda ekonomiska konsek- venser för dessa företag. Förslaget innebär konsekvenser för genom att före- skrifter på redovisnings- och kapitaltäckningsområdet måste anpassas till en ny lagstiftning. Dessa konsekvenser är dock av övergående natur och kan finansieras inom befintliga anslagsramar. I övrigt bedöms förslagen, som innebär enhetliga värderingsregler för de viktigaste tillgångarna och skulderna i kreditinstitut och värdepappers- bolag, medföra fördelar för tillsyn och övriga intres- senter till de finansiella företagens årsredovisningar och koncernredo- visningar genom att genomlysningen och jämförbarheten förbättras. Detta bidrar till att stärka de skyddsintressen som finns för de aktuella företagens verksamhet. Förslagen om nya värderingsprinciper innebär att värdeuppgångar på finansiella instrument i större utsträckning än tidigare kommer att tas upp i redovisningen. Det innebär också att värdenedgångar i något större utsträckning än vad som är fallet kommer att redovisas. De nya värderingsprinciperna har betydelse för beskattningen och kan påverka storleken på statens skatteintäkter. En tillämpning av de gällande skattebestämmelserna skulle troligen medföra ökade intäkter för staten. Så som vi har redogjort för i avsnitt 4.2.3 övervägs dock inom olika lösningar för hur värdeförändringar på finansiella instrument skall beskattas . Konsekvenserna av förslaget om nya värderingsprinciper är därför beroende av vilka skatteregler som kommer att föreslås. Det är därför inte möjligt att nu göra en bedömning av förslagets slutliga konsekvenser. Det kommer att göras i samband med att ett förslag om nya regler för beskattning av finansiella instrument läggs fram. 8.1Förslaget till lag om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554) 4 kap. 3 § Anläggningstillgångar skall tas upp till belopp motsvarande utgifterna för tillgångens förvärv eller tillverkning (anskaffningsvärdet), om inte annat följer av 46 §, 12 §, 14 a § eller 14 e §. I anskaffningsvärdet för en förvärvad tillgång skall räknas in, utöver inköpspriset, utgifter som är direkt hänförliga till förvärvet. I anskaffningsvärdet för en tillverkad tillgång skall räknas in, utöver sådana kostnader som direkt kan hänföras till produktionen av tillgången, en skälig andel av indirekta tillverkningskostnader. Ränta på kapital som har lånats för att finansiera tillverkningen av en tillgång får räknas in i anskaffningsvärdet till den del räntan hänför sig till tillverkningsperioden. Om ränta har räknats in i anskaffningsvärdet, skall upplysning om detta och det belopp som har räknats in lämnas i en not. Utgifter för värdehöjande förbättringar av en tillgång får räknas in i anskaffningsvärdet, om de har lagts ned under räkenskapsåret eller balan- serats . (Förslaget saknar motsvarighet i promemorians förslag.) I paragrafen anges att anläggningstillgångar skall tas upp till sitt an- skaffningsvärde. Ändringen i första stycket innebär ett klargörande av att värdering i vissa fall också kan ske enligt bestämmelserna om värdering till verkligt värde i 14 a § och 14 e §. 4 kap. 9 § Omsättningstillgångar skall, om inte annat följer av 10 §, 12 §, 14 a § eller 14 e §, tas upp till det lägsta av anskaffningsvärdet och netto- försäljningsvärdet på balansdagen. Med anskaffningsvärde förstås, om inte annat följer av 11 §, utgifterna för tillgångens förvärv eller tillverkning. Vid bestämmandet av anskaff- ningsvärdet tillämpas 3 § andrafjärde styckena. Med nettoförsäljningsvärde avses försäljningsvärdet efter avdrag för beräknad försäljningskostnad. Om det finns särskilda skäl, får åter- anskaffningsvärdet, i förekommande fall med avdrag för inkurans, eller något annat värde som är förenligt med 2 kap. 2 och 3 §§ användas i stället för nettoförsäljningsvärdet. Med återanskaffningsvärde avses det belopp som motsvarar den utgift för anskaffandet som företaget skulle ha haft, om tillgången anskaffats på balansdagen. Om företaget drivs av en fysisk person eller ett dödsbo, får djur i jordbruk eller renskötsel värderas till det värde som fastställs av . (Förslaget saknar motsvarighet i promemorians förslag.) Ändringarna i första och tredje styckena innebär att begreppet verk- ligt värde har ersatts med begreppet nettoförsäljningsvärde. Skälen för ändringen har behandlats i avsnitt 4.2.4. Någon saklig ändring är inte avsedd. I första stycket har även gjorts samma slag av ändring som i 3 §. 4 kap. 11 § Anskaffningsvärdet för varulager av likartade tillgångar får beräknas enligt först-in-först-ut-principen, enligt vägda genomsnittspriser eller enligt någon annan liknande princip. Sist-in-först-ut-principen får inte tillämpas. Om det värde som framkommer vid en sådan beräkning väsentligt avviker från varulagrets nettoförsäljningsvärde på balansdagen, skall skillnadsbeloppet anges i en not med fördelning på de i balansräkningen upptagna posterna. Nettoförsäljningsvärdet skall därvid beräknas enligt 9 § tredje stycket första meningen. Bestämmelsen i andra stycket gäller inte företag som avses i 3 kap. 8 § andra stycket. (Förslaget saknar motsvarighet i promemorians förslag.)