prop · GQ0349 · 2003-02-19 00:00:00 — Om utredningen skall kompletteras, krävs det ofta att sökanden involve- ras. kan inskrivningsmyndigheten genom telefonkontakt eller på andra sätt under hand få klarhet beträffande oklarheter i ansök- ningen. För det fall detta inte lyckas eller det bedöms som olämpligt att på informell väg försöka avhjälpa en brist, anges i andra stycket att inskrivningsmyndigheten får förelägga sökanden att lägga fram den utredning som behövs. Avsikten med denna bestämmelse är främst att ett föreläggande skall ges i skriftlig form och att det också skall besvaras skriftligt. I ett föreläggande skall anges vad som kan inträffa om föreläggandet inte följs, nämligen att ansökningen får förklaras förfallen. Om ett föreläggande inte följs, är inskrivningsmyndigheten inte tvungen att förklara ansökningen förfallen. När ett föreläggande inte har efterkom- mits, skall inskrivningsmyndigheten göra en samlad bedömning av förutsättningarna för att endera avgöra ärendet i sak (avslå eller bifalla) eller annars förklara ansökningen förfallen. Det kan anmärkas att det inte är något som hindrar att inskrivnings- myndigheten självmant inhämtar kompletterande utredning från annan än sökanden. Någon sådan skyldighet för myndigheten följer dock inte av förevarande bestämmelse. får skjuta upp ett inskrivningsärende till en senare inskrivningsdag, om ärendet med hänsyn till beskaffenhet eller omfattning inte lämpligen kan prövas , dvs. ningsdag det kommer in. Om ett ärende innehåller många eller svår- bedömda frågor, kan det finnas skäl att skjuta upp ärendet. denna regel är att ett sådant ärende inte skall fördröja godkännandet av Bestämmelsen förutsätter i likhet med bestämmelsen i första stycket att uppskovet bestäms till en viss bestämd framtida inskrivningsdag. skillnad från vad som gäller enligt första stycket finns det här en tids- begränsning för uppskovet. Ärendet skall tas upp till slutlig prövning senast på femte inskrivningsdagen efter den inskrivningsdag då ansök- 7 § Ett beslut skall föras in i företagsinteckningsregistret, om beslutet innebär att en ansökan i ett inskrivningsärende bifalls, avslås eller förklaras förfallen eller att ett ärende skjuts upp. Skälen för beslutet skall antecknas i akten eller i dagboken, om beslutet innebär att ansökningen inte bifalls. Ett beslut som skall föras in i registret meddelas genom införandet och skall anses ha det innehåll som framgår av registret. Paragrafen anger vilka beslut som skall föras in i företagsintecknings- registret och följden av att det sker. Den motsvarar helt 2 kap. 7 § i kommitténs lagförslag I förhållande till 4 kap. 7 § FHL har endast redaktionella ändringar gjorts (se prop. 1983/84:128 s. 69 f.). Vissa beslut skall föras in i företagsinteckningsregistret. Det gäller beslut som innebär att en ansökan bifalls, avslås eller förklaras förfallen eller att ett ärende skjuts upp. I alla dessa fall måste alltså beslutet framgå av registret. Andra beslut behöver inte antecknas i registret. Sådana beslut, t.ex. beslut om att förelägga sökanden något, skall dock framgå av akten i ärendet (se 5 § andra stycket). Bestämmelsen hindrar inte att också sådana beslut förs in i registret. Av andra meningen framgår att ett beslut uttryckligen behöver motiveras enbart i de fall ansökningen inte bifalls. Om en ansökan avslås eller förklaras förfallen eller om ett ärende skjuts upp, skall skälen för beslutet framgå av akten eller dagboken. Vid bifall till en ansökan behöver skälen inte redovisas. I andra stycket regleras den principiellt viktiga frågan om företags- inteckningsregistrets betydelse i förhållande till de handlingar i ärendet som ligger till grund för införandet i registret. Regeln innebär att registret har en självständig betydelse. Införingen i registret skall alltså utgöra den enda form i vilken myndighetens beslut framträder utåt. åsyftas är innehållet i registret på det sätt det framgår när det införs. 2002/03:49 innehållet i registret och akten är oförenligt, är det innehållet i registret som är avgörande. Beslutet får rättsverkan från utgången av den inskrivningsdag till vilken det hänför sig. 8 § Om ett beslut i ett inskrivningsärende har gått emot sökanden eller någon annan, skall denne genast underrättas om beslutet. I underrättelsen skall anges de skäl för beslutet som har antecknats i akten eller i dagboken och vad den som vill överklaga beslutet skall göra. Paragrafen anger vad som skall iakttas om ett beslut gått emot någon. Paragrafen motsvarar närmast 2 kap. 8 § i kommitténs lagförslag. I förhållande till 4 kap. 8 § FHL har vissa ändringar gjorts (se prop. 1983/84:128 s. 70 f.). I paragrafens första mening föreskrivs att en underrättelse skall lämnas till sökanden om ett beslut har gått honom emot. Hit hör beslut om att ansökningen har avslagits, förklarats förfallen liksom beslut om att skjuta upp ett ärende. Bestämmelsen är inte begränsad till att gälla enbart beslut genom vilket ärendet avgörs. Ett syfte med bestämmelsen är att före- bygga att personen försitter överklagandetiden. mässigt återge själva beslutet, sådant det framgår av företagsinteck- ningsregistret eller av akten. Den som skall underrättas är först och Om sökanden har ett ombud, skall underrättelsen enligt allmänna processuella regler normalt sändas till ombudet i stället för till sökanden själv (se 11 § delgivningslagen [1970:428]). Förutom beslut som går emot sökanden avser bestämmelsen också beslut som går emot någon annan än sökanden. I normalfallet är det enbart sökanden som berörs av ett icke bifallande beslut. undantagsvis vara tänkbart att även någon annan berörs negativt av att en ansökan inte bifalls. I så fall skall också denne underrättas. underrättelseskyldighet är inte, som enligt motsvarande bestämmelse i FHL, begränsad till personer som hörts i ärendet. Det krävs dock att vederbörande är känd för inskrivningsmyndigheten. Det finns alltså inte någon skyldighet för inskrivningsmyndigheten att undersöka vilka som kan komma att beröras av ett icke bifallande beslut. I andra meningen sägs att underrättelsen skall ange dels vilka skäl för beslutet som har antecknats, dels vad den som vill överklaga beslutet I paragrafen sägs inget om på vilket sätt en underrättelse enligt bestämmelsen skall ske. Det är alltså myndigheten som bestämmer formerna för underrättelsen (se vidare kommentaren till 24 §). 9 § Om ett inskrivningsärende enligt beslut av domstol skall tas upp till ny handläggning av inskrivningsmyndigheten, skall det ske genast efter det att beslutet har kommit myndigheten till handa. Paragrafen innebär att det åligger inskrivningsmyndigheten att självmant och utan dröjsmål ta upp ett återförvisat ärende till handläggning. Paragrafen motsvarar 2 kap. 9 § i kommitténs lagförslag. I förhållande till 4 kap. 9 § FHL har endast redaktionella ändringar gjorts (se prop. 1983/84:128 s. 71 och prop. 2000/01:88 s. 62). Att ärendet skall tas upp genast innebär att det återförvisade ärendet Prop. 2002/03:49 skall tas upp till handläggning den inskrivningsdag det når inskrivnings- myndigheten, under förutsättning att domstolens återförvisningsbeslut har vunnit laga kraft. Har beslutet inte vunnit laga kraft, skall inskriv- ningsmyndigheten avvakta att beslutet vinner laga kraft innan ärendet tas upp till ny handläggning. En domstol kan aldrig bevilja en inskrivning. I stället får domstolen, när det finns skäl, återförvisa ett ärende till inskrivningsmyndigheten som vid återupptagandet får beakta de omständigheter som finns då. 10 § En ansökan om företagsinteckning skall innehålla uppgift om det belopp i svenska kronor på vilket inteckningen skall lyda. Sökanden skall lämna styrkt uppgift om namn eller firma och person- eller organisationsnummer. Om uppgifterna redan finns registrerade hos inskrivnings- myndigheten behöver sökanden inte styrka dessa. Paragrafen anger vad en ansökan skall innehålla i sak och vilka uppgifter som skall lämnas om sökandens person m.m. Paragrafen motsvarar närmast 2 kap. 10 § i kommitténs lagförslag. Paragrafen motsvarar 4 kap. 10 § FHL (se prop. 1983/84:128 s. 71 f. och prop. 2000/01:88 s. 63). En ansökan om företagsinteckning skall innehålla uppgift om det belopp i svenska kronor som inteckningen skall lyda på (jfr 1 kap. 1 §). Beloppet måste alltså vara bestämt i hela kronor. Det anges inte uttryckligen att ansökningen skall innehålla en begäran om att inteckning skall beviljas, utan det får anses underförstått så snart en ansökan ges in. Enligt andra stycket ställs vissa krav på uppgifter rörande sökandens person. Sålunda skall alltid sökandens namn eller firma anges. Är sökan- den en fysisk person, skall personnummer anges. Är sökanden en juridisk person, skall i stället organisationsnummer anges. Skulle sökanden vara ett dödsbo, skall den avlidnes personnummer anges. Uppgifterna rörande namn (firma) och person- eller organisations- nummer skall styrkas i ansökningen. När det gäller företagsinteckning utgör sökandens identitet det avgörande momentet för att kunna indivi- dualisera vems egendom som har intecknats. Detta skiljer företagsinteck- ningen från t.ex. fastighetsinteckningen där det i stället är fastigheten som är inteckningsenhet. I fastighetsfallen saknar därför sökandens identitet betydelse för att kunna identifiera inteckningsenheten. Kravet på att lämna styrkta uppgifter om namn och person- eller organisationsnummer uppfylls enklast och bäst om det till ansökningen fogas ett personbevis från skattemyndigheten. Om inskrivningsmyndigheten redan har tillgång till uppgifterna, behöver sökanden inte styrka dem. 11 § En ansökan om företagsinteckning skall avslås, om 1.bestämmelserna i 3 § andra stycket eller 10 § inte har följts, eller 2.sökanden är i konkurs eller försätts i konkurs den inskrivningsdag då inteckningen söks. Paragrafen klargör två fall när en ansökan om företagsinteckning skall avslås. Den motsvarar närmast 2 kap. 11 § i kommitténs lagförslag (se betänkandet s. 344 f.). Paragrafen motsvarar närmast 4 kap. 11 § FHL (se prop. 1983/84:128 s. 73 f.). Enligt första punkten skall en ansökan avslås, om 3 § andra stycket eller 10 § inte har iakttagits. I dessa bestämmelser anges att ansökningen skall vara skriftlig, att ansökningen skall lyda på ett bestämt belopp i svenska kronor samt att ansökningen skall innehålla vissa uppgifter om sökanden och i förekommande fall dennes ombud. Om ansökningen brister i något av dessa hänseenden, skall den alltså avslås. får avslå ansökningen men är naturligtvis inte tvungen att direkt meddela ett sådant beslut. Inskriv- ningsmyndigheten kan i stället begära komplettering från sökanden antingen under hand, t.ex. via telefon, eller genom ett formellt skriftligt föreläggande. Om ett föreläggande ges, torde det regelmässigt innebära att inskrivningsmyndigheten beslutar att skjuta upp ärendet (jfr 6 §). Enligt andra punkten skall ansökningen avslås om sökanden är i konkurs eller försätts i konkurs den inskrivningsdag då inteckningen söks. Av konkurslagens bestämmelser följer att den som är i konkurs inte är behörig att ansöka om företagsinteckning (jfr 3 kap. 1 § konkurs- lagen), vilket utan nu aktuell bestämmelse torde innebära att en ansökan från en konkursgäldenär skulle avvisas. Men i förevarande punkt anges uttryckligen att en sådan ansökan skall avslås. Om en ansökan från den som är försatt i konkurs ändock skulle leda till bifall och företagsinteckningsbrev utfärdas, är själva intecknings- brevet inte ogiltigt. Om en konkursgäldenär skulle använda ett företags- inteckningsbrev för att upplåta förmånsrätt till säkerhet för en fordran enligt denna lag, reglerar konkurslagen giltigheten av en sådan upp- låtelse. I normalfallet följer då att upplåtelsen blir utan verkan (jfr 3 kap. 1 och 2 §§ konkurslagen). Avslagsgrunderna i paragrafen är inte uttömmande. En ansökan kan avslås även i andra fall, t.ex. om en ansökan görs av någon som är omyndig eller av något annat skäl saknar rättshandlingsförmåga. En ansökan skall givetvis också avslås om det inte finns förutsätt- ningar att bevilja en inteckning. Som exempel kan nämnas att ett konkursbo inte har rätt att få företagsinteckning (1 kap. 5 §). Om ett konkursbo ändå skulle ansöka om företagsinteckning, skall en sådan ansökan avslås. Detsamma gäller om någon skulle ansöka om en begränsad företagsinteckning, eftersom en företagsinteckning beviljas i all sökandens egendom (jfr 1 kap. 1 §). I fråga om inteckningar enligt FHL, se övergångsbestämmelserna. 12 § Om det inte finns något som hindrar det, skall företagsinteckning beviljas och Prop. 2002/03:49 företagsinteckningsbrev utfärdas på grund av inteckningen. Bestämmelser om utfärdande av nytt inteckningsbrev i stället för intecknings- brev som har dödats finns i lagen (1927:85) om dödande av förkommen handling. Paragrafen anger när en företagsinteckning skall beviljas och ett företags- inteckningsbrev utfärdas. Den motsvarar 2 kap. 12 § i kommitténs lag- förslag. I förhållande till 4 kap. 12 § FHL har redaktionella ändringar gjorts (se prop. 1983/84:128 s. 74). En ansökan mot vilken det inte finns något hinder skall beviljas. Ett beviljande skall leda till en inteckning, och detta innebär att ett företags- inteckningsbrev skall utfärdas. I det andra stycket erinras om att det i lagen om dödande av förkommen handling finns bestämmelser om utfärdande av ett nytt företagsinteck- ningsbrev som ersättning för det dödade. Av den lagen framgår att företagsinteckningsbrev kan vara föremål för dödande (se 1 §). 13 § En företagsinteckning som skulle medföra lika företrädesrätt som en annan inteckning skall vid inskrivningen förklaras gälla efter den andra inteckningen, om sökanden begär det. En inteckning som sätts efter en annan inteckning gäller också efter en inteckning med lika rätt som eller bättre rätt än den andra inteckningen, även om detta inte anges i beslutet. Paragrafen anger sökandens möjlighet att påverka företagsinteckningar- nas prioritetsordning. Den motsvarar helt 2 kap. 13 § i kommitténs lag- förslag. Paragrafen motsvarar också helt 4 kap. 13 § FHL (se prop. 1983/84:128 s. 74 f.). I 1 kap. 4 § föreskrivs att inteckningar som söks samma inskriv- ningsdag ger lika rätt. Det är huvudregeln. Denna huvudregel komplette- ras av ett undantag i förevarande paragraf. Här föreskrivs i första meningen att två eller flera inteckningar som söks på sökandens begäran skall rangordnas efter varandra. Det är alltså ett avsteg från huvudregeln som sökanden disponerar över. måste följa sökandens begäran om en sådan rangordning. Förevarande bestämmelse reglerar endast förhållandet mellan inteckningar som söks samma inskrivningsdag. Enligt bestäm- melsen kan den inbördes ordningen mellan redan beviljade inteckningar inte ändras. En sådan möjlighet finns däremot enligt bestämmelsen om nedsättning i 16 §. I andra meningen anges att en inteckning som har satts efter en annan också får prioritet efter inteckningar med bättre eller lika rätt som den andra inteckningen. Detta följer alltså av denna bestämmelse och behöver inte anges särskilt i beslutet. 14 § Ett företagsinteckningsbrev får på ansökan av den vars egendom intecknats och efter medgivande av inteckningsbrevets innehavare bytas ut mot två eller flera nya inteckningsbrev (utbyte). I fråga om de nya inteckningsbrevens inbördes företrädesrätt gäller 13 §. Paragrafen behandlar inteckningsåtgärden utbyte. Paragrafen motsvarar helt 2 kap. 14 § i kommitténs lagförslag. I förhållande till 4 kap. 15 § FHL har endast redaktionella ändringar gjorts (se prop. 1983/84:128 s. 76). Lagen innehåller motsvarigheter till alla de inteckningsåtgärder som fanns i FHL med undantag för utsträckning. Det hänger samman med att det är möjligt att bevilja inteckning enbart i del av en verksamhet. I övergångsbestämmelserna finns dock en bestämmelse som möjliggör för inskrivningsmyndigheten att ta upp ett ärende om utsträck- ning till behandling och bevilja den sökta åtgärden i fråga om inteck- ningar som beviljats före lagens ikraftträdande (se vidare kommentaren till andra punkten i övergångsbestämmelserna). Utbyte innebär att ett företagsinteckningsbrev byts ut mot flera. Det motsatta förfarandet, att byta ut flera inteckningsbrev mot ett enda, är inte utbyte utan sammanföring och regleras i 15 §. Att byta ut flera inteckningsbrev mot flera andra eller att byta ut ett inteckningsbrev mot ett annat, kan åstadkommas genom att man på vissa sätt kombinerar inteckningsåtgärderna utbyte och sammanföring. När ett företagsinteckningsbrev enligt förevarande bestämmelse byts ut mot flera nya, får de nya inteckningsbreven enligt huvudregeln i 1 kap. 4 § lika företrädesrätt. Bestämmelsen i 13 § möjliggör dock för sökanden att begära att med de nya företagsinteckningsbreven skall följa olika företrädesrätt. Det är enbart ägaren av den intecknade egendomen som kan ansöka om utbyte. Förutom en ansökan av ägaren krävs att inteckningsbrevets innehavare ger sitt medgivande till utbytet. Enligt 18 § måste också företagsinteckningsbrevet ges in till inskrivningsmyndigheten; själva ingivandet utgör då bevis om innehavarens medgivande till åtgärden. Ansökningen om utbyte måste vara skriftlig. 15 § Företagsinteckningar som har inbördes lika rätt eller gäller efter varandra får på ansökan av den vars egendom intecknats och efter medgivande av företagsinteckningsbrevens innehavare föras samman till en inteckning (samman- föring). Denna inteckning skall gälla med den förmånsrätt som tillkommer den av de sammanförda inteckningarna som har sämsta rätt. En inteckning som avses i första stycket skall förklaras gälla för ett lägre belopp än det som de sammanförda inteckningarna sammanlagt uppgår till, om sökanden begär det och inteckningsbrevens innehavare medger det. Paragrafen reglerar inteckningsåtgärden sammanföring. Paragrafen mot- svarar närmast 2 kap. 15 § i kommitténs lagförslag. I förhållande till 4 kap. 16 § FHL har endast redaktionella ändringar gjorts (se prop. 1983/84:128 s. 76 f.). Av första stycket framgår att två eller flera företagsinteckningar får föras samman på ansökan av ägaren av den intecknade egendomen och efter medgivande av innehavarna av företagsinteckningsbreven. krävs vidare att de i sammanföringen ingående företagsinteckningarna har inbördes lika rätt eller gäller efter varandra. Det motsatta förfarandet, att byta ut ett inteckningsbrev mot flera, är utbyte och regleras i 14 §. Att byta ut flera inteckningsbrev mot flera andra eller att byta ut ett inteckningsbrev mot ett annat kan åstadkommas genom att inteckningsåtgärderna utbyte och sammanföring kombineras. När flera företagsinteckningar förs samman till en ny inteckning, skall den nya inteckningen ha den företrädesrätt som tillkommer den av de sammanförda inteckningarna som har sämst rätt. Bestämmelsen i andra stycket möjliggör för sökanden att med med- givande av inteckningsbrevens innehavare begära att den nya inteck- ningen lyder på ett lägre belopp än de sammanförda inteckningarnas De aktuella företagsinteckningsbreven skall ges in till inskrivnings- myndigheten, varvid ingivandet av företagsinteckningsbrevet blir bevis om innehavarens medgivande till åtgärden (18 §). Ansökningen om sammanföring måste vara skriftlig. 16 § En företagsinteckning får på ansökan av den vars egendom intecknats och efter medgivande av företagsinteckningsbrevets innehavare sättas ned efter en annan inteckning (nedsättning). En inteckning som sätts ned efter en annan inteckning gäller också efter en inteckning med lika rätt som eller bättre rätt än den andra inteckningen, även om detta inte anges i beslutet. Paragrafen reglerar inteckningsåtgärden nedsättning. Paragrafen motsva- rar helt 2 kap. 16 § i kommitténs lagförslag. I förhållande till 4 kap. 17 § FHL har endast redaktionella ändringar gjorts (se prop. 1983/84:128 s. 78). Nedsättning innebär att en befintlig inteckning placeras efter en annan befintlig inteckning. Skulle det vara så att den senare inteckningen har lika rätt som en annan inteckning, placeras den nedsatta inteckningen även efter den. Alla inteckningar som har bättre rätt än den inteckning efter vilken den nedsatta inteckningen sätts får bättre rätt än den nedsatta inteckningen. På samma sätt som beträffande andra inteckningsåtgärder krävs även här att ägaren till den egendom som är intecknad har ansökt om åtgärden och att innehavaren av det aktuella företagsintecknings- brevet har lämnat sitt medgivande. Inteckningsbrev måste ges in till inskrivningsmyndigheten, varvid ingivandet av inteckningsbrevet blir bevis om innehavarens medgivande till åtgärden (18 §). Ansökningen om nedsättning måste vara skriftlig. 17 § På ansökan av den vars egendom intecknats och efter medgivande av företagsinteckningsbrevets innehavare får en företagsinteckning dödas (dödning). Bestämmelser om dödning av inteckning när inteckningsbrevet har förkommit Prop. 2002/03:49 finns i lagen (1927:85) om dödande av förkommen handling. Paragrafen reglerar inteckningsåtgärden dödning. Den motsvarar 2 kap. 17 § i kommitténs lagförslag. Paragrafen motsvarar närmast 4 kap. 18 § FHL (se prop. 1983/84:128 s. 78 f.). Av första stycket framgår att en företagsinteckning kan dödas. På samma sätt som beträffande andra inteckningsåtgärder krävs att ägaren till den egendom som är intecknad har ansökt om åtgärden och att företags- inteckningsbrevets innehavare har lämnat sitt medgivande. Företags- inteckningsbrevet måste ges in till inskrivningsmyndigheten, varvid ingivandet av inteckningsbrevet blir bevis om innehavarens medgivande till åtgärden (18 §). Ansökningen om dödning måste vara skriftlig. I andra stycket anges att bestämmelser om dödning av en inteckning när företagsinteckningsbrevet har kommit bort finns i lagen om dödande av förkommen handling. Av den lagen framgår också att inteckningshand- lingen kan dödas. 18 § I fall då medgivande krävs enligt 14 17 §§ skall företagsinteckningsbrevet lämnas in till inskrivningsmyndigheten. Paragrafen anger i vilka fall ett inteckningsbrev skall ges in till inskriv- ningsmyndigheten. Paragrafen motsvarar helt 2 kap. 18 § i kommitténs lagförslag. I förhållande till 4 kap. 19 § FHL har endast redaktionella ändringar gjorts (se prop. 1983/84:128 s. 79). I paragrafen föreskrivs att de företagsinteckningsbrev som berörs av en inteckningsåtgärd enligt 14 17 §§ i samband med en ansökan om åtgär- den skall ges in till inskrivningsmyndigheten. Aktuellt inteckningsbrev skall ges in oavsett om sökanden själv eller någon annan är innehavare. Någon särskild förklaring av innehavaren att han medger den sökta åtgärden behövs inte, utan det förhållande att företagsinteckningsbrevet ges in utgör i sig tillräckligt bevis om med- givandet. Ingivandet har också betydelse i ett annat avseende. På grund av inteckningsåtgärden måste företagsinteckningsbrevet nämligen antingen makuleras och ersättas av ett eller flera nya företagsinteckningsbrev eller förses med bevis om inteckningsåtgärden. Anteckning och rättelse i företagsinteckningsregistret 19 § På ansökan av den som innehar ett företagsinteckningsbrev skall innehavet antecknas i företagsinteckningsregistret. Sökanden skall föreläggas att visa upp inteckningsbrevet, om det finns anledning att anta att sökanden inte innehar detta. Om någon annan redan är antecknad som innehavare, skall inskrivnings- myndigheten sedan det nya innehavet har antecknats ta bort den tidigare anteckningen och underrätta den vars innehav var antecknat. En anteckning om innehav skall tas bort, om den vars innehav har antecknats anmäler att innehavet har upphört. Paragrafen behandlar anteckning av innehav av företagsinteckningsbrev. Paragrafen motsvarar 2 kap. 19 § i kommitténs lagförslag. I förhållande till 4 kap. 20 § FHL har endast redaktionella ändringar gjorts (se prop. 1983/84:128 s. 79 f.). skall på ansökan av innehavaren anteckna innehavet i företagsinteckningsregistret. Formellt sett är detta inte fråga om någon inteckningsåtgärd (jfr 14 17 §§), och till skillnad mot när det