prop · GR0310 · 2003-10-06 00:00:00 — , vad avser inkomst från sådan bank- och finansie- ringsrörelse, annan finansiell verksamhet och försäkrings- verksamhet som inte beskattas med den normala inkomstskatten där, , vad avser inkomst från försäkringsverksamhet som anges i 39 a kap. 7 § andra stycket 2, , vad avser in- komst från finansieringsverksam- het som anges i 39 a kap. 7 § andra stycket 1 om avsättning kan göras till en särskild riskreserv, , vad avser inkomst från sådan bank- och finansie- ringsrörelse, annan finansiell verksamhet och försäkrings- verksamhet som inte beskattas med den normala inkomstskatten där, , vad avser inkomst från bank- och finansieringsrörelse, annan finansiell verksamhet och försäkringsverksamhet, Statsunionen Serbien-Monte- negro, vad avser inkomst från sådan bank- och finansierings- rörelse, annan finansiell verk- samhet och försäkringsverksamhet i som inte beskattas med den normala inkomstskatten där, och , vad avser inkomst från sådan bank- och finansierings- rörelse, annan finansiell verksam- het och försäkringsverksamhet som inte beskattas med den normala inkomstskatten där, , men bara vad avser , med undantag av inkomst från bankverksamhet som inte beskattas med den normala inkomstskatten där, 1.Denna lag träder i kraft och tillämpas på beskattningsår som börjar efter utgången av . 2.Om en utländsk juridisk person hör hemma och är skattskyldig till inkomstskatt i och enligt tillstånd meddelat före enligt den tidigare gällande ordningen för s.k. coordination centres bedriver verksamhet som består i finansiering av andra företag och nettoinkomsten från denna verksamhet huvudsakligen beror på transaktioner med företag som hör hemma och är skattskyldiga till inkomstskatt i , får företagens nettoinkomst och skatt som företagen betalar på nettoinkomsten tas med vid bedömningen av om den utländska juridiska personen uppfyller villkoren i 39 a kap. 5 §. Detta gäller bara om delägaren, direkt eller indirekt, vid nämnda datum innehade och under hela det aktuella beskattningsåret innehar av både den utländska juridiska personens och det utländska företagets kapital och röster, medel som den utländska juridiska personen lånar ut till ett företag i inte till mer än ringa del, direkt eller indirekt, vidareutlånas till företag i annan stat, delägaren eller ett svenskt företag med vilken delägaren är i intressegemenskap inte, direkt eller indirekt, vid nämnda datum eller senare har lämnat kapitaltillskott till den utländska juridiska personen, och nettoinkomsten i den utländska juridiska personen inte till mer än ringa del, direkt eller indirekt, beror på transaktioner med delägaren eller svenska företag med vilka delägaren är i intressegemenskap. Förslag till lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624) Härigenom föreskrivs att 4 § kupongskattelagen (1970:624) skall ha fysisk person, som är begränsat fysisk person, som är begränsat person, och utdelningen ej är person, och utdelningen ej är från fast driftställe här i riket. från fast driftställe här i riket. utländsk juridisk person för sådan utländsk juridisk person för sådan del av utdelningen som motsvarar skattskyldiga för enligt 6 kap. 13 det belopp som skall beskattas hos delägaren enligt 5 kap. (1999:1229). (1999:1229). kommanditbolag och rederi föreligger skattskyldighet för den del av utdelningen som ej är hänförlig till inkomst av näringsverksamhet som bedrivits från fast driftställe här i riket och som belöper på delägare eller medlem som är begränsat skattskyldig. Skattskyldighet föreligger slutligen för utdelningsberättigad, som innehar aktie under sådana förhållanden, att annan därigenom obehörigen beredes förmån vid taxering till inkomstskatt eller vinner befrielse från kupongskatt. Skattskyldighet föreligger inte för person som avses i 3 kap. 17 § 24 inkomstskattelagen. Skattskyldighet föreligger inte heller för en juridisk person i en främmande stat som är medlem i Europeiska gemenskapen, om den innehar eller mer av andelskapitalet i det utdelande bolaget och uppfyller villkoren i artikel 2 i det av Europeiska gemenskapernas råd antagna direktivet om en gemensam ordning för beskattning avseende moder- och dotterbolag i olika medlemsstater i direktivets lydelse (90/435/EEG). heller för utländskt bolag som heller för utländskt bolag som avses i 6 kap. 9 § första stycket eller 10 § inkomstskattelagen och som motsvarar ett sådant svenskt företag som avses i 24 kap. 13 § företag som avses i 24 kap. 13 § 1 Lydelse enligt prop. 2002/03:96. 14 den lagen, för utdelning på 14 den lagen, för utdelning på aktie om aktien är en sådan aktie om aktien är en sådan näringsbetingad andel som avses i näringsbetingad andel som avses i 24 kap. 14 § första stycket 1 eller 24 kap. 14 § första stycket 1 eller 2 samma lag. 2 samma lag. Som förutsättning för skattefrihet enligt sjätte stycket gäller att utdelningen skulle ha omfattats av bestämmelserna om skattefrihet i 24 kap. 1722 §§ eller 25 a kap. 5, 6 och 8 §§ inkomstskattelagen, om det utländska bolaget varit ett svenskt företag. I fråga om innehavstid enligt 24 kap. 20 § samma lag gäller dock att andelen alltid skall ha innehafts vid utdelningstillfället. Denna lag träder i kraft och tillämpas på utdelning som lämnas efter ikraftträdandet. Förslag till lag om ändring i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt dels att 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas fem nya paragrafer, 1822 §§, samt närmast före 18 § en ny rubrik av följande lydelse. Om en obegränsat skattskyldig har haft intäkt, eller om en begränsat skattskyldig har haft intäkt hänförlig till ett fast driftställe i , a)som medtagits vid taxering enligt inkomstskattelagen (1999:1229), b)för vilken han beskattats i utländsk stat, och c)som enligt skattelagstiftningen i den utländska staten anses härröra därifrån, har han med den inskränkning som följer av 2 § genom avräkning av den del av den utländska skatten som belöper sig på intäkten rätt att erhålla nedsättning av statlig inkomstskatt och inkomstskatt enligt 413 §§. Motsvarande gäller i tillämpliga delar i fall en fysisk person enligt lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt skall betala fastighetsskatt för en privatbostad som är belägen utomlands. Om ett företag vid en prövning enligt 24 kap. 15 § inkomst- och 413 §§ skall skattelagen inte kan visa att beskattas hos delägare i utländsk juridisk person enligt 39 a kap. ningen enligt nämnda lag av ett 10 § inkomstskattelagen, och inkomster men övriga förut- komstskatt samt utländsk skatt på som medges enligt första stycket och enligt dubbelbeskattningsavtal, har företaget rätt att genom statlig inkomstskatt med ett belopp sådan avräkning gäller 413 §§ i tillämpliga delar. 1 Lydelse enligt prop. 2002/03:96. Nedsättning av statlig och inkomstskatt på utländska lågbeskattade inkomster Delägare i utländsk juridisk person som skall ta upp sin andel av sådan persons lågbeskattade inkomster enligt 39 a kap. 10 § inkomstskattelagen (1999:1229), har rätt att genom avräkning av på sådana inkomster belöpande utländska skatter som betalats av den utländska juridiska personen erhålla nedsättning av statlig och inkomstskatt enligt 19- 22 §§. Avräkning enligt 18 § får ske med ett belopp som motsvarar summan av den eller de utländska juridiska personernas utländska skatter på lågbeskattade inkomster multiplicerad med det eller de andelstal som, enligt 39 a kap. 10 § inkomstskattelagen (1999:1229), använts vid fastställandet av de lågbeskattade inkomster som delägaren tagit upp. Avräkning får dock högst ske med ett belopp (spärrbelopp) motsvarande den statliga och kommunala inkomstskatt som, beräknad utan sådan avräkning, hänför sig till de lågbeskattade inkomsterna (intäkterna efter avdrag för kostnader). Vid beräkning av spärrbeloppet skall vad som föreskrivs i 7 § i relevanta delar tillämpas på motsvarande sätt. Avräkning skall i första hand ske från statlig inkomstskatt på de lågbeskattade inkomsterna. Till den del denna statliga inkomstskatt understiger vad som enligt 18, 19 och 21 §§ får avräknas, skall avräkning ske från inkomstskatt på de lågbeskattade Prop. 2003/04:10 inkomsterna. Avräkning skall ske från svensk skatt som tas ut på grund av taxering det år då den lågbeskattade inkomsten som beskattats i utländsk stat medtagits vid taxering här. Till den del avräkning inte kunnat erhållas vid den taxering då avräkning enligt 20 § andra stycket skall ske därför att summan avräkningsbar utländsk skatt som enligt 20 § andra stycket skall avräknas vid denna taxering överstiger det enligt 19 § andra stycket beräknade spärrbeloppet är delägaren efter yrkande om detta berättigad att senast tredje taxeringsåret därefter erhålla avräkning av det överskjutande beloppet. För ett visst taxeringsår får dock det sammanlagda belopp för vilket avräkning högst får ske inte överstiga det för det året enligt 19 § andra stycket beräknade spärrbeloppet. Följande gäller om den skattskyldige yrkar avräkning för avräkningsbara utländska skatter som enligt bestämmelserna i 20 § andra stycket är hänförliga till olika år gäller följande. Avräkning skall ske så att utländska skatter hänförliga till alltid skall avräknas före utländska skatter hänförliga till senare år. Delägare i utländsk juridisk person skall lägga fram den utredning som behövs för prövning av frågan om avräkning av utländsk skatt. Har delägaren visat att förutsättningar för avräkning föreligger som han inte förmår lämna samtliga de uppgifter som är nödvändiga för Prop. 2003/04:10 tillämpning av bestämmelserna i 6 1820 §§, får avräkning ske med skäligt belopp. Avräkning enligt 21 § får bara ske för sådant avräkningsbart överskjutande belopp vars storlek delägaren kan visa. Denna lag träder i kraft och tillämpas på beskattningsår som börjar efter utgången av . Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Härigenom föreskrivs att det i skattebetalningslagen (1997:483) skall införas en ny paragraf, 17 kap. 3 a §, samt närmast före 17 kap. 3 a § en ny rubrik av följande lydelse. Anstånd vid återföring av periodiseringsfonder och ersätt- ningsfonder Om den skattskyldige begär att helt eller delvis inte skall återföras och om det kan antas att den skattskyldige kommer att få bifall till sin begäran får skattemyn- digheten bevilja anstånd med betalning av den slutliga skatt som belöper sig på dessa återföringar. Anståndstiden får bestämmas till längst en månad från den dag då beslut om taxering fattades. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter dels att 1 kap. 9 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 3 kap. 9 b och 9 c §§, samt närmast före 3 kap. 9 b § en ny rubrik av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Uppgifter skall till sina belopp Uppgifter om belopp skall, om anges i svenska kronor. inte annat föreskrivs, anges i Delägare i vissa utländska juridiska personer Den som under beskattningsåret har haft andelar i en utländsk juridisk person med lågbeskattade inkomster i sådan omfattning eller på ett sådant sätt som anges i 39 a kap. 2 § inkomstskattelagen (1999:1229) skall lämna 1. identifikationsuppgifter för den juridiska personen, 2. uppgifter om sitt andelsinnehav vid beskattningsårets utgång, 3. uppgift om röstvärdet för sina andelar vid beskattningsårets utgång, och 4. uppgift om under året inträffade förändringar av andelsinnehavet eller av röstvärdet för sina andelar. Den som innehar andelarna vid beskattningsårets utgång skall dessutom lämna resultat- och balansräkningar för den juridiska personen upprättad enligt 6 kap. 4 § bokföringslagen (1999:1078) med de tilläggsupplysningar som anges i 6 kap. 6, 7 och 11 §§ den Uppgifterna skall lämnas i I de fall resultat- och balansräkningarna har upprättats i utländsk valuta skall dessa räknas om till svenska kronor. Vid omräkningen skall principerna i 57 §§ lagen (2000:46) om omräkningsförfarande vid beskattningen för företag som har sin redovisning i euro, m.m. tillämpas på motsvarande sätt. Om det inte är möjligt att räkna om den utländska valutan enligt bestämmelserna i första stycket skall omräkning ske på annat lämpligt sätt. Denna lag träder i kraft och tillämpas års taxering. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , regeringsrådet Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229), 2.lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624), 3.lag om ändring i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt, 4.lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483), och 5.lag om ändring i lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kon- trolluppgifter. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av departementsrådet , departementsrådet och ämnessakkunnige . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslagen i remissen har nära samband med förslagen i den remiss om Skattefri kapitalvinst och utdelning på näringsbetingade andelar som Lagrådet yttrade sig över . I den remissen angavs att förslagen måste kombineras med nya regler om beskattning av s.k. CFC- bolag och att avsikten var att återkomma med förslag till sådana regler. Det upplystes också att denna nya reglering skulle medföra att vissa av de då föreslagna lagbestämmelserna skulle behöva ändras. att förslag till CFC-lagstiftning skulle lämnas i så god tid att skulle ha tillgång till en proposition när den fattade beslut i de i den tidigare remissen behandlade frågorna. I det nyssnämnda yttrandet anförde Lagrådet bl.a. att det var otill- fredsställande att skatteregler som hade ett nära samband med varandra och som inte ansågs böra tillämpas fristående från varandra på detta sätt delades upp i två separata lagstiftningsärenden. detta försvårade en helhetsbedömning av det tilltänkta systemet och ett ställningstagande till om det framlagda förslaget var så utformat att det tillgodosåg angivna syften. En proposition på grundval av förslagen i den tidigare remissen beslöts 2002/03:96). rades och fattade beslut . Den nu aktuella remissen beslöts vid regeringssammanträde Den tidsplan som angavs vid den tidigare remissen har alltså inte hållits och någon möjlighet för att vid sitt ställningstagande till de tidigare framlagda förslagen beakta innehållet i den nya CFC- lagstiftningen har inte förelegat. Vad Lagrådet anförde i sitt tidigare ytt- rande om det otillfredsställande i att dela upp lagförslag som har ett nära samband med varandra i två separata lagstiftningsärenden får under dessa omständigheter än större tyngd. Inte heller i andra avseenden har beredningen av lagstiftningsärendet varit helt tillfredsställande. Förslaget till CFC-lagstiftning har föregåtts av förslag i ett utredningsbetänkande (SOU 2001:11) och i en helt kort- fattad promemoria från . Både betänkandet och promemorian har remissbehandlats. I promemorian föreslogs en annan principlösning än i betänkandet med andra konsekvenser för olika former av utlandsetableringar. Promemorian innehöll också förslag till lagtext, dock omfattande endast åtta grundläggande paragrafer och länderlistan. I remissen har åtskillig lagtext tillkommit och tidigare lagtext bearbetats på grundval av bl.a. synpunkter som lämnats under hand men som inte sär- skilt dokumenterats. Åtskilliga komplicerade bestämmelser presenteras nu . Lagrådet har vid sin granskning kunnat konstatera att det finns brister och otydligheter i lagregleringen. Remissen rör frågor som är livligt omdiskuterade inte bara i utan också inom och utanför EU. I det perspektivet hade det varit önskvärt att överväganden rörande utformningen av en svensk CFC- lagstiftning i högre grad än som skett relaterats till CFC-lagstiftningen i andra länder. Rimligen ökar förutsättningarna för att svensk lagstiftning på området skall godtas utanför våra gränser om den innehållsmässigt anknyter till vad som redan förekommer eller t.o.m. erkänts internatio- nellt. En central fråga är hur den föreslagna lagstiftningen förhåller sig till EG-rätten. har ännu inte prövat någon medlemsstats CFC- lagstiftning. I en rad avgöranden har emellertid staternas intresse av att skydda sina skattebaser befunnits väga lätt i jämförelse med de på EG-fördraget grundade rättigheterna till etableringsfrihet och fria kapitalrörelser. Eftersom EG:s primärrätt här ger ett mycket stort utrymme för egna bedömningar, kan slutsatsen för Lag- rådets del bara bli att den föreslagna lagstiftningens förenlighet med EG- rätten är oklar. Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen Ändringarna innebär bl.a. att listan på begrepp m.m. kompletteras med delägarbeskattade utländska juridiska personer. Enligt vad som följer av 5 kap. 1 a § avses med en delägarbeskattad utländsk juridisk person en person vars inkomster beskattas hos delägare i den stat där personen hör hemma. Med den valda beteckningen kan dessa juridiska personer lätt förväxlas med sådana juridiska personer som enligt de i remissen föreslagna reglerna skall kunna bli föremål för svensk delägarbeskattning (CFC- bolag). Lagrådet föreslår att delägarbeskattade utländska juridiska personer ersätts med i hemlandet delägarbeskattade utländska juridiska personer. Konsekvensändringar får då ske i 3 kap. 2 §, 5 kap. 1 a och 3§§, 6 kap. 2 §, 14 kap. 11 §, 20 a kap. 1 §, 25 kap. 12 §, 25 a kap. 19, 20, 23 och 24 §§, 39 a kap. 1, 4 och 12 §§ samt rubriken till 5 kap. Paragrafen bör föregås av rubriken samarbets- området. Av paragrafen följer att lagens bestämmelser skall tillämpas så att en stat som blivit medlem av Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) under löpande år skall anses ha varit medlem ända . Lagrådet konstaterar att en förenkling uppkommer bara om beskatt- ningsåret överensstämmer med kalenderåret. Det kan därför innebära fördelar att knyta an till ingången av beskattningsåret i stället för . Den föreslagna paragrafen blir tillämplig inte bara i situationer som omfattas av remissförslaget (jfr 14 kap. 11 § samt 39 a kap. 7 och 8 §§) utan även i sådana som behandlas i något tiotal andra bestämmelser i inkomstskattelagen och anknytande lagar. I motiven berörs inte vilka effekter regleringen kommer att få. I den mån den omständigheten att en stat anses ha varit medlem i EES i något hänseende skulle innebära en försämring för den skattskyldige behöver särskilda överväganden göras med hänsyn till att inträdet i EES inträffar då den aktuella rättshandlingen företagits (jfr 2 kap. 10 § andra stycket regeringsformen). Enligt nuvarande regler har uppdelningen i utländska bolag och andra utländska juridiska personer sin främsta betydelse i att endast den senare kategorin av företag kan bli föremål för delägarbeskattning enligt de nuvarande CFC-liknande reglerna. I remissen föreslås att begreppet utländskt bolag skall bestå med endast en mindre justering. En genomgång av inkomstskattelagen och anknytande lagar visar att det finns en rad olika skattemässiga klassificeringar av utländska företag. Det kan ifrågasättas om alla förekommande varianter verkligen behövs av EG-rättsliga eller andra skäl och om utformningen i alla delar är ändamålsenlig. Lagrådet har inte underlag för att föreslå några ändringar men anser att frågan bör prövas vid lämpligt tillfälle. Även europeiska ekonomiska intressegemenskaper omfattas av kapitlet. Detta bör framgå av rubriken. 1 a och 2 §§ Bestämmelserna om europeiska ekonomiska intressegrupperingar som enligt 2 § fullt ut beskattas som svenska handelsbolag kan lämpligen komma direkt efter bestämmelserna om svenska handelsbolag i 1 §. Därmed kan 2 § lämnas oförändrad och bestämmelserna i föreslagna 1 a § tas in i en ny, efterföljande paragraf (2 a §). Det bör övervägas att låta andra stycket i föreslagna 1 a § utgå, särskilt som den begränsade skattskyldigheten enligt 6 kap. 12 § bortfaller i samma utsträckning som delägarbeskattning sker. Beskattning i av en delägare i en utländsk juridisk person som enligt hemlandets lagstiftning delägarbeskattas skall ske bara om del- ägaren är obegränsat skattskyldig (jfr 1 a §). Detta bör framgå av första stycket, som förslagsvis kan inledas på följande sätt: Varje delägare i ett svenskt handelsbolag och varje obegränsat skattskyldig delägare i en i hemlandet delägarbeskattad utländsk juridisk person skall 16 kap. 19 § Enligt författningskommentaren är det föreslagna tillägget i andra stycket första meningen avsett att tillämpas enbart vid beräkningen av den utländska juridiska personens nettoinkomst enligt 39 a kap. och av det överskott som delägaren skall ta upp om den juridiska personen har lågbeskattade inkomster (jfr dock lagtexten som ger intryck av en annan tillämpning). En regel av detta slag hör hemma i 12 § i det kapitlet. Lagrådet föreslår att den inskjutna satsen i andra stycket första meningen utgår och att stycket i stället kompletteras med en hänvisning till 39 a kap. 12 §. Regleringen synes för övrigt i materiellt hänseende vara alltför långt- gående. Ett avdragsförbud torde inte vara försvarbart om den utländska juridiska personen erlagt skatt till annan utländsk stat än den där per- sonen hör hemma. 18 kap. 14 § Goda skäl talar för att den materiella regleringen i andra stycket överförs till bestämmelserna i 39 a kap. 12 § och att det i den här aktuella para- grafen görs enbart en hänvisning till dessa bestämmelser. 20 a kap. 1 § I paragrafen anges olika fall då kapitlets bestämmelser om beskatt- ningsinträde skall tillämpas, dvs. då tillgångar och förpliktelser förs in i svensk skattemiljö. I första stycket 2 görs nu en komplettering som skall säkerställa att bestämmelserna tillämpas oavsett på vilken grund del- ägarbeskattning sker. Ett relevant fall gäller en utländsk juridisk person med lågbeskattade inkomster. Eftersom en utländsk juridisk persons status inte är oföränderlig utan knuten till förhållandena ett visst beskattningsår, är en justering av texten påkallad. Lämpligast synes vara att dela upp den föreslagna punkten 2 i två skilda punkter (punkt 2 och punkt 3), förslagsvis enligt följande (punkterna 3 och 4 får omnumreras): 2. inkomsten i ett svenskt handelsbolag eller i en i hemlandet delägarbeskattad utländsk juridisk person inte har beskattats i på grund av att delägaren inte varit skattskyldig i för verksamheten men sådan skyldighet inträder, 3. beskattning skall ske enligt bestämmelserna om beskattning av lågbeskattade inkomster i utländska juridiska personer och den skatt- skyldige inte varit skattskyldig i för verksamheten före beskattningsåret, 31 kap. 2, 20 och 21 a §§ Den föreslagna lagtexten och motiven är inte samstämmiga i fråga om ersättningsfonder. Enligt motiven (s. 82 f.) skall avdrag för avsättning till ersättningsfond få göras vid beräkning av ifrågavarande utländska juri- diska personers nettoinkomst och det förutsätts såvitt framgår för att underlätta tillämpningen att dessa avdrag inte skall återföras till beskattning (jfr dock vad som sägs på s. 88 om återföring hos den utländska juridiska personen). Enligt 2 § skall fondavsättningen göras hos delägarna och avdragen beräknas på delägarnivå. skall de allmänna bestämmelserna om ersättningsfond tillämpas, varvid dock enligt 20 § särskilda återföringsregler skall gälla om skatt- skyldigheten upphör på grund av ett underskott i den utländska juridiska Vad nu sagts innebär bl.a. att fonden kan tas i anspråk för delägarens egna investeringar trots att dessa investeringar knappast kan ses som ersättningsinvesteringar i förhållande till dem som en gång gjorts hos den utländska juridiska personen. Regleringen är vidare inte tekniskt an- passad till bestämmelserna om ersättningsfond. regler skall gälla för olika delar av en vid samma tillfälle gjord avsättning är inte förutsatt (jfr turordningsregeln i 16 §).