prop · GQ03109 · 2003-03-19 00:00:00 — Det anges t.ex. i artikel 11.1 att medlemsstaterna regelbundet skall kontrollera att terminalerna uppfyller kraven i artiklarna 5.1, 7.2, 8 och 5.4. Dessa artiklar tar sikte på att terminalerna skall uppfylla kraven i direktivets bilaga II, att terminalrepresentanten fullgör sina skyldigheter, att det förfarande som direktivet föreskriver för lastning och lossning tillämpas samt att terminalerna uppfyller föreskrivna krav i fråga om kvalitetssäkringssystem. Kontrollförfarandet skall inbegripa oaviserade inspektioner. Terminalrepresentanten skall enligt artikel 7.2. c till såväl befälhavaren som till hamnstatskontrollmyndigheten anmäla säkerhetsrisker ombord. Enligt artikel 9 skall den behöriga myndigheten ingripa om myndigheten har fått information om att befälhavaren och terminalrepresentanten är oeniga om förfarandet vid lastning eller lossning av ett bulkfartyg, om ett ingripande krävs för att upprätthålla säkerheten eller skydda den miljön. Denna myndighet skall vidare stoppa lastningen eller lossningen om det finns tydliga indikationer på att fartygets eller besättningens säkerhet skulle vara Prop. 2002/03:109 äventyrad. Det åligger slutligen hamnstatskontrollmyndigheten enligt artikel 10 att avgöra om ett fartyg som skadats behöver repareras innan det kan tillåtas att avgå från hamnen. är enligt direktivets definition den myndighet som är bemyndigad att tillämpa inspektionsbestämmelserna i det s.k. hamnstatskontrolldirektivet (95/21/EG). Behörig myndighet är enligt direktivet en nationell, regional eller lokal myndighet som enligt den nationella lagstiftningen har befogenhet att tillämpa och verkställa kraven i detta direktiv. För att utföra de uppgifter som nämnts ovan och som enligt direktivet åligger hamnstatskontrollmyndigheten eller den behöriga myndigheten bör en tillsynsmyndighet utses. Det föreslås därför att det i 5 § bulklagen införs en bestämmelse om att den myndighet som regeringen bestämmer utövar tillsyn. är i och utövar tillsyn över fartyg enligt såväl fartygssäkerhetslagen (1988:49 och den nya) som lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg. Verket utövar även tillsyn över hamnar i vissa avseenden såvitt avser mottagning av avfall från fartyg (3 kap. lagen om åtgärder mot förorening från fartyg). Hos finns således en gedigen kunskap om fartyg och deras förhållanden i olika avseenden, och verket har även en väl etablerad kontakt med hamnarna. Regeringen har därför för avsikt att i förordning bemyndiga att utöva den nu aktuella tillsynen, och även att meddela föreskrifter om denna. 5.2.4.6Bulkfartygens respektive terminalernas lämplighet Regeringens förslag: Bulkfartyg och terminaler skall uppfylla de krav som regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriver. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att myndigheten skall åläggas att samråda med andra medlemsstaters tillsynsmyndigheter i fråga om utformning och tillämpning av regelverket. Skälen för regeringens förslag: Ett bulkfartyg i bulkdirektivets mening är detsamma som enligt definitionen i regel IX/1.6 och tolkningen i resolution nr 6 års . I direktivets artikel 3 anges närmare vad denna definition innebär, och denna föreslås också tas in i den nya bulklagens 2 §. Av artikel 4 i bulkdirektivet följer att bulkfartyg för att ur operativ synvinkel anses lämpliga för lastning eller lossning av fasta bulklaster skall uppfylla de bestämmelser som finns i direktivets bilaga I. Dessa bestämmelser handlar bl.a. om lastrum, lastluckor, indikeringslampor, maskineri och däcksutrustning. De är således av teknisk karaktär och bör lämpligen regleras genom myndighetsföreskrifter. I lagen bör därför regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att meddela dessa föreskrifter, och regeringen bör därefter i förordning lägga denna uppgift på . Med tanke på att direktivet bl.a. syftar till att åstadkomma en säkrare arbetsmiljö för de sjömän och andra Prop. 2002/03:109 som arbetar med lastning och lossning bör föreskrifterna meddelas efter Med anledning av vad har påtalat finns anledning att erinra om att det ligger inom myndighetens ansvar att fullgöra den samrådsskyldighet som generellt gäller vid föreskriftsarbete, och även därutöver samråda med andra i den mån det kan bidra till en mer ändamålsenlig och likformig reglering. En terminal är enligt direktivets definition varje fast, flytande eller rörlig anläggning som är utrustad och används för att lasta eller lossa torr last i bulk i eller ur bulkfartyg. Av bulkdirektivets artikel 5 kan utläsas att terminaler skall uppfylla bestämmelserna i direktivets bilaga II. Därav följer att terminalen endast skall godta sådana bulkfartyg som på ett säkert sätt kan angöra kajen, att terminalens lastnings- och lossningsutrustning skall vara korrekt certifierad och hållas i gott skick, att terminalpersonalen skall ges viss angiven utbildning m.m. Även dessa bestämmelser är av den karaktären att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör bemyndigas att meddela föreskrifter på området, och regeringen avser därefter att i förordning bemyndiga att göra detta efter samråd med . Regeringens förslag: Terminaloperatören skall kontrollera att bulkfartyg och terminaler uppfyller gällande krav, samt ansvara för att en eller flera terminalrepresentanter utses, att informationsbroschyrer utarbetas och tillhandahålls enligt gällande bestämmelser, samt att ett kvalitetssäkringssystem utvecklas, genomförs och upprätthålls i terminalen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om informationsbroschyrer och kvalitetssäkringssystem. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Hamnar och framhåller att terminaloperatören inte skall åläggas att kontrollera fartygen i större utsträckning än det finns anledning till för att den direkta hanteringen vid lastning och lossning skall ske säkert. Hamnar påtalar även att direktivets bilaga 1 innehåller vissa moment som terminaloperatören inte behärskar. framför att det i bemyndigandet i 4 § bulklagen klart bör anges att det temporära tillstånd som föreskrivs i artikel 6 i bulkdirektivet omfattas, om detta är avsikten. Såväl Hamnar som anser att kvalitetssäkringssystemet hos terminaloperatören bör kunna godkännas av svensk tillsynsmyndighet. anser också att det vore lämpligt att uppföljning sker av innehållet i informationsbroschyrerna så att detta regelbundet uppdateras. Enligt är det oklart när man läser 4 § första stycket 3 och 6 § 4 vem som skall ha ansvaret för att informationsbroschyrer utarbetas. Skälen för regeringens förslag: En terminaloperatör definieras i bulkdirektivets artikel 3 som ägaren av en terminal men kan även vara någon som ägaren har överlämnat ansvaret för lastningen eller lossningen av ett enskilt fartyg till. Enligt artikel 4 i bulkdirektivet skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att terminaloperatörerna förvissar sig om bulkfartygens lämplighet ur operativ synvinkel för lastning och lossning genom att kontrollera att de uppfyller bestämmelserna i direktivets bilaga 1. Som tidigare nämnts handlar dessa bestämmelser bl.a. om lastrum, lastluckor, indikeringslampor, maskineri och däcksutrustning. I den mån terminaloperatören inte har den kunskap som krävs för att själv kontrollera att de olika kraven är uppfyllda, måste det vara möjligt att på annat sätt förvissa sig om detta, t.ex. genom att anlita någon som har nödvändiga kunskaper eller genom ett intygande av befälhavaren. Vilket förfarande som bör tillämpas i det enskilda fallet måste terminaloperatören bedöma. Avgörande för om kontrollen skall anses tillräcklig är om terminaloperatören är förvissad om att kraven är uppfyllda. Andra skyldigheter som terminaloperatören har framgår av direktivets artikel 5. Där anges att terminaloperatören beträffande de terminaler som de har ansvar för skall säkerställa att terminalerna uppfyller vissa angivna bestämmelser, att en eller flera terminalrepresentanter utses, att informationsbroschyrer utarbetas samt att ett kvalitetssäkringssystem utvecklas, genomförs och uppehålls. Det föreslås att det i 6 § i den nya bulklagen anges vilka skyldigheter terminaloperatören har i de avseenden som angetts ovan. Därav framgår således klart terminaloperatörens ansvar för bl.a. informationsbroschyrer och kvalitetssäkringssystem. De informationsbroschyrer som skall tas fram skall enligt artikel 5.3 innehålla bl.a. vissa upplysningar om terminalen, och broschyrerna skall tillhandahållas befälhavare. Artikel 5.4 anger att ett sådant kvalitetssäkringssystem som skall finnas i terminalerna skall certifieras enligt standarden ISO 9001:2000 eller en likvärdig standard som ställer minst samma krav som denna, och kontrolleras enligt riktlinjerna i ISO- standarden 10011:1991 eller en likvärdig standard. Certifiering sker efter kontroll av att nödvändig dokumentation om organisation, verksamhet, rutiner m.m. finns och efterlevs. Direktivet medger en övergångsperiod i fråga om kvalitetssäkringssystemet, vilket innebär att nödvändiga system skall vara inrättade senast , och att certifiering skall ha erhållits senast därefter. bör med stöd av bemyndigande i lag i förordning bemyndigas att meddela närmare föreskrifter om både informationsbroschyrerna och kvalitetssäkringssystemet. Med anledning av vad har framfört angående artikel 6 i bulkdirektivet kan sägas följande. Det föreslagna bemyndigandet i 4 § bulklagen innebär att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter i de angelägenheter som där räknas upp, bl.a. i fråga om vilka krav som en terminal skall uppfylla och om kvalitetssäkringssystem. Enligt regeringens uppfattning innehåller bemyndigandet, utan att detta uttryckligen anges, möjlighet att meddela undantag från de bestämmelser som meddelas med stöd av bemyndigandet. Regeringens förslag: Befälhavaren skall ansvara för att lastning och lossning sker på ett säkert sätt och att föreskriven informationsskyldighet gentemot terminalen fullgörs. Han eller hon skall vidare kontrollera att nödvändig lastinformation, och vid behov även en bulkdensitetsrapport, har erhållits samt fullgöra de övriga skyldigheter som har ålagts honom eller henne enligt lagen eller enligt bestämmelser som har meddelats med stöd av lagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om befälhavares skyldigheter i samband med lasthantering. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att det är för oprecist att i lagen ange att befälhavaren skall kontrollera att nödvändig lastinformation har erhållits. Skälen för regeringens förslag: En befälhavare i direktivets mening är den person som för befäl på ett bulkfartyg, men det kan också, enligt definitionen i artikel 3.10 i bulkdirektivet, vara ett annat fartygsbefäl som befälhavaren har utsett att ansvara för lastning och lossning. Befälhavarens skyldigheter regleras främst i artikel 7.1. Där framgår att befälhavaren skall ansvara för att det bulkfartyg han för befäl på lastas och lossas på ett säkert sätt, att före fartygets beräknade ankomst ge terminalen viss angiven information, att innan lastning sker säkerställa att han fått den lastinformation som krävs enligt regel VI/2.2 och om så erfordras även en bulkdensitetsdeklaration, samt att innan lasthanteringen påbörjas och under lastning eller lossning fullgöra de förpliktelser som anges i bilaga IV. I denna bilaga anges närmare olika faktorer som befälhavaren skall säkerställa för att lastningen eller lossningen skall ske på ett så säkert sätt som möjligt. Av artikel 8 följer att befälhavaren tillsammans med terminalrepresentanten även skall utarbeta en lastnings- eller lossningsplan. De huvudsakliga skyldigheter som befälhavaren har enligt direktivet bör regleras i lag. Regeringen föreslår att en bestämmelse om befälhavarens ansvar tas in i 7 §. Därutöver bör regeringen eller den myndighet som regeringen därefter bestämmer () bemyndigas att i föreskrifter närmare precisera befälhavarens skyldigheter (4 § andra stycket 2). Det ankommer således på regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att ange vad som förstås med t.ex. nödvändig information. Regeringens förslag: Terminalrepresentanten skall till befälhavaren och tillsynsmyndigheten anmäla sådana brister och omständigheter som utgör säkerhetsrisker vid lastning och lossning, och till befälhavaren även anmäla om fartyget eller dess utrustning skadas i samband med lastning eller lossning. Terminalrepresentanten skall även fullgöra de övriga skyldigheter som har ålagts honom eller henne enligt lagen eller enligt bestämmelser som har meddelats med stöd av lagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om terminalrepresentantens skyldigheter. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: Några särskilda synpunkter har inte framförts. Skälen för regeringens förslag: En terminalrepresentant är en person som enligt bulkdirektivet har det övergripande ansvaret för och rätten att kontrollera förberedelsen, utförandet och avslutandet av lastning eller lossning av ett enskilt bulkfartyg (artikel 3.9). Terminalrepresentanten utses av terminaloperatören. Av artikel 7.2 i bulkdirektivet framgår terminalrepresentantens ansvar, som innebär följande. När terminalen tar emot fartygets första anmälan om beräknad ankomsttid skall terminalrepresentanten lämna befälhavaren de upplysningar som anges i bilaga V. Denna bilaga innehåller en uppräkning av information som skall lämnas, såsom beskrivning av lastnings- eller lossningsutrustningen, uppgifter om kajplatsen, minsta vattendjup längs kajen och i inseglingsleder m.m. Terminalrepresentanten skall vidare försäkra sig om att befälhavaren har blivit underrättad om innehållet i lastdeklarationsformuläret, utan dröjsmål till befälhavaren och hamnstatskontrollmyndigheten anmäla uppenbara brister som han observerat ombord och som kan äventyra säkerheten, samt även fullgöra vissa andra förpliktelser som anges i bilaga VI. Där anges tämligen detaljerat vilka skyldigheter som åligger terminalrepresentanten före och under lastning eller lossning. Liksom när det gäller befälhavare bör de mest centrala av terminalrepresentantens skyldigheter föreskrivas i lag, medan andra skyldigheter som förutsätter en mer detaljerad reglering bör föreskrivas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (). Regeringen föreslår att en bestämmelse om terminalrepresentantens ansvar förs in i lagens 8 §, och att det i 4 § andra stycket 3 anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter i detta avseende. 5.2.4.10 Förfarandet i samband med lastning och lossning Regeringens förslag: Befälhavaren och terminalrepresentanten skall utarbeta en lastnings- eller lossningsplan. skall stoppa lastningen eller lossningen om denna medför säkerhetsrisker för fartyget eller besättningen, samt ingripa om befälhavaren och terminalrepresentanten inte är överens om hur lastningen eller lossningen skall ske och ett ingripande krävs för att upprätthålla säkerheten eller skydda den miljön. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om lastnings- och lossningsplaner samt om förfarandet inför och i samband med lastning och lossning av bulkfartyg. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: anser att den föreslagna 9 § inte reglerar det som är uttryckt i direktivet, och att det är en väsentlig skillnad mellan ordet utarbeta som används i paragrafen och formuleringen komma överens om som används i direktivet. Skälen för regeringens förslag: Förfarandet i samband med lastning och lossning av bulkfartyg regleras i artikel 8 i bulkdirektivet. Där framgår att befälhavaren och terminalrepresentanten innan fast bulklast lastas eller lossas skall komma överens om en lastnings- eller lossningsplan som skall utarbetas på visst angivet sätt. Regeringen föreslår att detta regleras i lagens 9 §. Vidare föreslås i 4 § andra stycket 5 ett bemyndigande varigenom regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om dessa lastnings- och lossningsplaner. Dessa föreskrifter får då ange t.ex. i vilken form planerna skall utarbetas. Innan lastningen eller lossningen påbörjas skall checklistan för säkerheten i gränssnittet mellan fartyg och hamn gemensamt fyllas i och undertecknas av befälhavaren och terminalrepresentanten. I direktivet anges vidare att en fungerande kommunikation skall upprättas och vidmakthållas, så att parterna kan hålla varandra informerade om lastnings- eller lossningsproceduren och säkerställa att proceduren kan stoppas om befälhavaren eller terminalrepresentanten beordrar detta. Efter avslutad lastning eller lossning skall befälhavaren och terminalrepresentanten skriftligen bekräfta att den överenskomna planen har följts. När det gäller lossning skall bekräftelsen även inbegripa ett protokoll som anger att lastrummen har tömts och rengjorts. Där skall även anges eventuella skador som fartyget åsamkats och reparationer som utförts. Även tillsynsmyndigheten har enligt artikel 9 en funktion att fylla i det enskilda lastnings- eller lossningsförfarandet. Om myndigheten får information om att befälhavaren och terminalrepresentanten inte är överens i fråga om hur förfarandet skall gå till, skall myndigheten ingripa om så krävs för att upprätthålla säkerheten eller skydda den miljön. Vidare skall tillsynsmyndigheten hindra eller stoppa lastningen eller lossningen om det finns tydliga indikationer på att fartygets eller besättningens säkerhet skulle vara äventyrad. Regeringen föreslår att tillsynsmyndighetens skyldighet att i vissa fall Prop. 2002/03:109 stoppa arbetet eller ingripa på annat sätt, regleras i 10 § bulklagen. övrigt föreslås att de mer detaljerade bestämmelserna om förfarandet i samband med lastning och lossning av bulkfartyg meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Ett sådant bemyndigande föreslås i 4 § andra stycket 4. 5.2.4.11Skador i samband med lastning eller lossning Regeringens förslag: En skada som uppstår i samband med lastning eller lossning skall repareras om det är nödvändigt för att upprätthålla fartygets eller besättningens säkerhet. Om fartyget eller dess utrustning har skadats och skadan innebär en icke obetydlig försämring av fartygets sjövärdighet, skall terminalrepresentanten informera tillsynsmyndigheten och flaggstatens administration om skadan. skall därefter, med beaktande av eventuella synpunkter från befälhavaren och flaggstatens administration, avgöra om reparation krävs innan fartyget får avgå. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att formuleringen i föreslagna 13 § lämnar allt för stort utrymme för terminalrepresentantens godtyckliga bedömningar. Föreningen anser vidare att terminalrepresentanten bör kunna delegera sina uppgifter i detta avseende till en erkänd organisation. Skälen för regeringens förslag: I bulkdirektivets artikel 10 finns bestämmelser om vad som gäller när skador uppstår i samband med lastning eller lossning. Terminalrepresentanten skall rapportera eventuella skador som uppstår på fartygets konstruktion eller utrustning till befälhavaren, och om så anses nödvändigt skall skadorna repareras. Om en uppstådd skada är sådan att den kan försvaga fartygskonstruktionens hållfasthet, minska skrovets vattentäta integritet eller försämra tillförlitligheten hos fartygets väsentliga tekniska system, skall flaggstatens administration, eller en organisation som denna erkänner och företräds av, och tillsynsmyndigheten informeras. Enligt direktivet är terminalrepresentanten och/eller befälhavaren ansvarig för att denna information sker. För att undvika otydligheter i ansvaret bör detta i den svenska regleringen läggas på en person, och då lämpligen på terminalrepresentanten som i de flesta fall har bättre upparbetade administrativa kanaler till tillsynsmyndigheten än befälhavaren har. Ingenting hindrar att terminalrepresentanten, som inte alltid har den nödvändiga tekniska kunskap som krävs, anlitar experter eller rådfrågar befälhavaren eller annan för att på så sätt skaffa det underlag som krävs för att kunna göra en bedömning. Eftersom terminalrepresentantens ansvar inskränker sig till att informera bl.a. tillsynsmyndigheten om en skada, är det i tveksamma fall, dvs. i fall där det är oklart om skadan innebär en icke obetydlig försämring av sjövärdigheten, givetvis bättre att informera än att låta bli. skall därefter, med beaktande av eventuella synpunkter från flaggstaten och befälhavaren, besluta om en skada behöver repareras eller om reparation kan anstå till ett senare Prop. 2002/03:109 tillfälle. Som framgår av nästa avsnitt skall tillsynsmyndigheten, om omedelbar reparation anses nödvändig, förbjuda fartyget att lämna hamnen till dess att reparationen har utförts. Enligt artikel 10.3 får myndigheten anlita en erkänd organisation för att inspektera skadan och ge råd om nödvändigheten att utföra reparationen eller om detta kan göras . Något bemyndigande i detta avseende är enligt regeringens uppfattning inte nödvändigt. Regeringen föreslår att förfarandet vid skador i samband med lastning och lossning regleras i 12 och 13 §§ bulklagen. 5.2.4.12Förbud för fartyg att lämna hamnen Regeringens förslag: skall förbjuda fartyg att lämna hamnen om en omedelbar reparation är nödvändig för att upprätthålla fartygets eller besättningens säkerhet. Ett sådant beslut får förenas med vite, och riktas mot fartygets befälhavare, redare eller ägare. Ett beslut om avgångsförbud skall gälla till dess att reparation har utförts och vederbörligen godkänts, samt betalning har skett för kostnader för tillsynsförrättningen. Om en åtgärd inte vidtas inom förelagd tid eller den som beslutet riktar sig till inte kan nås för underrättelse, eller om åtgärden ändå inte kan förväntas bli vidtagen, får tillsynsmyndigheten låta verkställa åtgärden på bekostnad av fartygets redare eller ägare. Ett beslut om avgångsförbud skall gälla och genast anmälas till polis-, tull- och lotsmyndigheterna, samt berörd hamn. Beslutet får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd skall krävas vid överklagande till kammarrätt. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens, men regeringen föreslår dessutom en bestämmelse om att ett beslut om avgångsförbud skall gälla . Remissinstanserna: påpekar att förslaget inte innehåller någon reglering om verkställbarheten av beslut om avgångsförbud. Skälen för regeringens förslag: För att förhindra att ett fartyg som tillsynsmyndigheten anser vara i behov av omedelbar reparation lämnar hamnen, bör tillsynsmyndigheten ges möjlighet att i en sådan situation förbjuda ett fartyg att avgå. Ett sådant beslut bör kunna förenas med vite. Liksom vad som gäller för motsvarande beslut enligt t.ex. lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg, bör beslutet efter vad som är lämpligast i det enskilda fallet kunna riktas mot fartygets befälhavare, redare eller ägare, samt innehålla uppgift om vilka åtgärder som måste vidtas och den tid inom vilken åtgärderna skall vara vidtagna. Reparationen skall utföras på ett sådant sätt att befälhavaren och tillsynsmyndigheten kan godkänna skadan innan fartyget lämnar hamnen. Detta framgår av artikel 10.2 i bulkdirektivet. bör ha möjlighet att i vissa fall låta verkställa åtgärden på bekostnad av fartygets redare eller ägare, t.ex. om åtgärden Prop. 2002/03:109 inte vidtas inom förelagd tid. Ett beslut om avgångsförbud bör, liksom motsvarande beslut enligt lagen om åtgärder mot förorening från fartyg och fartygssäkerhetslagen (1988:49), gälla med omedelbar verkan.