prop · GQ03138 · 2003-05-28 00:00:00 — Enligt 23 kap. 1 § skall den som påbörjat utförandet av ett brott utan att detta har kommit till fullbordan dömas för försök till brottet i de fall särskilt stadgande givits därom. För- sökspunkten ligger således närmare fullbordanspunkten än vad som är fallet med förberedelse till brott. Normalt sett torde det också vara lättare att styrka försök än förberedelse till brott, eftersom det bör finnas fler objektiva omständigheter som talar för brott i försökssituatio- nen än vad som är fallet i förberedelsesituationen. Som konstaterats i föregående avsnitt sker skadegörelse genom klotter inte sällan systematiskt och i organiserad form samt orsakar klotter ofta stora kostnader utan att brottet är att bedöma som grovt. Detta kan gälla även annan form av skadegörelse, exempelvis systematisk vandalism av annat slag. Det kan vidare vara svårt att bedöma om ett ännu inte fullbor- dat skadegörelsebrott skulle vara att bedöma som grovt brott och försök därför straffbart enligt gällande lagstiftning. Också mindre allvarliga former av skadegörelse utgör ett samhällsproblem. Samtliga dessa ska- degörelsebrott måste enligt regeringens mening anses klandervärda redan på försöksstadiet. Det anförda talar för att polisen bör kunna ingripa in- nan brottet fullbordats även vid skadegörelse av normalgraden. Som JO påpekat finns det möjlighet för polisen att ingripa med stöd av 13 § polislagen (1984:387) mot den som står i begrepp att utöva skadegörelse. Bestämmelsen är dock endast inriktad på att avvärja det förestående brottet. De möjligheter som står till buds enligt den be- stämmelsen är i brottsbekämpningshänseende inte alls lika effektiva som den i avsnitt 6.1.1 föreslagna möjligheten för polisen att kroppsvisitera personer i förebyggande syfte och en nykriminalisering av försök till skadegörelse. Dessa åtgärder innebär att polisen effektivt kan se till att potentiella gärningsmän under vissa förutsättningar hindras från att begå skadegörelse eller, om de redan har skridit till verket, gripa dem och se till att de lagförs. JO har vidare ansett att det ligger i farans riktning att en utvidgning av det straffbara området kommer att medföra ett inte obetydligt antal icke rättsenliga envarsgripanden (24 kap. 7 § andra stycket ) av det skälet att det inte är en enkel uppgift att fastställa när försökspunk- ten skall anses vara uppnådd i ett visst fall. Den svårighet som JO pekat på torde dock föreligga avseende flera olika brottstyper där det kan bli aktuellt för en enskild att ingripa, exempelvis försök till stöld, och reger- ingen har svårt att se att detta skulle vara ett skäl för att inte kriminalisera just försök till skadegörelse. Enligt regeringens bedömning måste de omständigheter som redogjorts för ovan anses utgöra tillräckliga skäl att straffbelägga försök till skade- görelse som inte är att anse som grov. Majoriteten av remissinstanserna har också tillstyrkt eller i vart fall inte haft något att erinra mot detta. Som bland andra Lagrådet har pekat på blir kriminaliseringen inte be- gränsad till sådana särskilt allvarliga fall av skadegörelse som motiverat den föreslagna straffhöjningen i avsnitt 6.1.2 utan kommer den att omfat- ta även försök till mindre allvarliga skadegörelser. Om detta vill reger- ingen anföra att förslaget om försökskriminalisering visserligen bör ses i ljuset av förslaget om ett höjt straffmaximum. Också Lagrådet har noterat detta samband genom att uttala att en kriminalisering av försök inte bör genomföras isolerad från en höjning av straffmaximum. läggs dock förslaget om straffhöjning fram, varför denna Lagrådets synpunkt om vikten av ett sammanhållet förslagspaket tillgodoses. Även för övriga skadegörelsebrott av normalgraden är emellertid, som regeringen redan slagit fast, omständigheterna sådana att brotten bör omfattas av försöks- kriminaliseringen. I kommentaren till sägs att ett allmänt kännetecken på att försökspunkten har passerats är att gärningsmannens uppträdande visar att han lämnat planeringsstadiet och skrider till verket (s. 23:6). Om exempelvis en person har tagit sig in på ett inhägnat område eller på ett annat område som han eller hon inte har rätt att beträda i syfte att klottra, torde försökspunkten därmed vara uppnådd. Visserligen har personen sannolikt gjort sig skyldig till olaga intrång om han eller hon tagit sig in på ett sådant område, men eftersom olaga intrång endast har böter i straffskalan är exemplet ändå relevant. Objektiva omständigheter som talar för att uppsåt föreligger i ett sådant fall skulle exempelvis kunna vara att personen i fråga bär med sig klotterutrustning och att det inte finns någon annan rimlig förklaring till vistelsen på området än att perso- nen begett sig dit för att klottra. Ett annat exempel på försök till skadegörelse skulle kunna vara att nå- Prop. 2002/03:138 gon kastar en sten eller annat tungt föremål mot ett skyltfönster med upp- såt att krossa detta utan att stenen eller föremålet träffar sitt mål. Ytterli- gare ett exempel är spridande av ett farligt datavirus som emellertid upp- täcks och därför inte hinner orsaka någon skada. Regeringens bedömning: Om de i denna proposition föreslagna lagänd- ringarna genomförs, bör effekterna av dessa utvärderas. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har tillstyrkt bedöm- Ingen remissinstans har avstyrkt. Skälen för regeringens bedömning: Rättsväsendets myndigheter har en betydelsefull roll när det gäller att motverka skadegörelse. Statsmak- terna har ett ansvar för att polisen har de verktyg den behöver i sin brotts- förebyggande och brottsbekämpande verksamhet. Det är mot den bak- grunden förslagen till lagändringar i denna proposition skall ses. För att ytterligare effektivisera polisens arbete mot skadegörelse är det viktigt att följa upp och utvärdera i vilken utsträckning och på vilket sätt lagändringarna, om de genomförs, förbättrat polisens möjligheter att fö- rebygga och bekämpa brottsligheten. Som anförts i det föregående är det också viktigt att följa upp hur poli- sen använder möjligheten till kroppsvisitation och vilka utbildningsinsat- ser som vidtas med anledning av de föreslagna lagändringarna. Rikspo- lisstyrelsen skall därför ges i uppdrag att, som ett underlag för utvärde- ringen, sammanställa erforderlig dokumentation i frågan. Genom att följa upp och utvärdera lagändringarna på de sätt som be- skrivits kan kunskap vinnas om vad som kan behöva förändras och för- bättras. Det är ett naturligt led i effektiviseringen av rättsväsendets myn- digheter och den fortgående kunskapsutveckling som skall ligga till grund för ett modernt polisarbete. 6.3Övriga brottsförebyggande åtgärder mot skadegörel- se i form av klotter Regeringens bedömning: Det finns ett behov av att inventera klotterfö- rebyggande åtgärder som vidtagits i och analysera de uppfölj- ningar som gjorts av deras effekter. Arbetet bör resultera i förslag till åtgärder som kan förväntas ha en klotterförebyggande effekt. I arbetet bör också frågans behandling i andra länder beröras. I det sammanhanget bör även möjligheterna att genomföra pilotprojekt på några orter belysas. Regeringen har i regleringsbrevet gett i uppdrag att vidta nämnda åtgärder. Uppdraget skall redovisas . Promemorians bedömning överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt bedöm- Prop. 2002/03:138 ningen eller lämnat den utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: För att effektivt kunna förebygga och bekämpa klotter och annan skadegörelse krävs som tidigare nämnts åtgärder på flera olika plan. De föreslagna lagändringarna fyller en viktig funktion bl.a. genom att polisen får bättre instrument för att arbeta före- byggande mot bl.a. klotter. Emellertid kan rättsväsendets myndigheter inte ensamma avhjälpa klotterproblemet. Också andra aktörer måste samverka och bidra med kompletterande åtgärder. Med hänsyn till att klotter som en särskild form av skadegörelse drab- bar människor i deras närmiljö är det naturligt att vidta kompletterande åtgärder på det lokala planet. Det är där kunskapen finns om hur proble- met med klotter ser ut. Det är också på den nivån som det medborgerliga engagemanget kan tas till vara. En rad åtgärder har också vidtagits mot klotter på det lokala planet runt om i landet. En samlad bild av åtgärderna och i vilken mån de har haft effekt saknas dock. Ett effektivt brottsförebyggande arbete mot klotter förutsätter att olika aktörer kan ta del av de erfarenheter som gjorts på området. Kunskaper om olika åtgärders verkan på klotter bidrar till en bättre resursanvänd- ning genom att resurserna satsas på sådana åtgärder och metoder som visat sig verkningsfulla. Att åtgärderna utvärderas kan också bidra till att förhindra att lovande åtgärder som genomförts på ett ogenomtänkt sätt förkastas. Det finns följaktligen ett behov av att inventera vidtagna åtgärder mot klotter och att analysera de uppföljningar som gjorts av deras effekter. Det är också av intresse att undersöka vilka erfarenheter andra länder har när det gäller förebyggande arbete mot klotter. För att ytterligare utveckla möjligheterna att förebygga klotter behövs även andra åtgärder. Den nämnda genomgången kan användas som un- derlag för en bedömning av åtgärder som kan förväntas ha en klotterfö- rebyggande effekt. I det sammanhanget bör möjligheterna att genomföra pilotprojekt på några utvalda orter belysas. Sådana projekt måste utvär- deras noga. Förutom att de utgör ett viktigt led i det brottsförebyggande arbetet kan de tjäna som modell för hur olika projekt skall genomföras och utvärderas. Regeringen har i regleringsbrevet gett Brottsförebyggande rå- det (BRÅ) i uppdrag att inventera klotterförebyggande åtgärder som vid- tagits i och analysera de uppföljningar som gjorts av deras effek- ter. Enligt uppdraget skall BRÅ mot bakgrund av denna genomgång och med beaktande av andra länders erfarenheter också lämna förslag till åt- gärder som kan förväntas ha en klotterförebyggande effekt. BRÅ skall vidare i detta sammanhang belysa möjligheterna att genomföra pilotpro- jekt på några orter. Uppdraget skall redovisas . Lagändringarna bör träda i kraft . Några särskilda övergångsbestämmelser är inte nödvändiga. Förslaget om en möjlighet för polisen att kroppsvisitera för att söka efter bl.a. klotterutrustning medför att polisen kan ingripa i ett tidigare skede än vad som är fallet och torde inte medföra några större kostnads- ökningar. Förslaget att kriminalisera försök till skadegörelse av normalgraden syftar till att utvidga det kriminaliserade området. Denna utvidgning kan leda till en ökad måltillströmning, som dock inte kan förutses bli annat än marginell. Den föreslagna höjningen av straffskalan innebär att anhållande och häktning kan komma i fråga för skadegörelse av normalgraden. Detta bedöms emellertid bli aktuellt endast i vissa undantagsfall. Sammantaget görs bedömningen att den eventuella ökningen av kost- nader för rättsväsendet skall finansieras inom nuvarande anslag. 9.1Förslag till lag om ändring i polislagen (1984:387) Den nya bestämmelsen i andra punkten i andra stycket innebär att en polisman får kroppsvisitera i förebyggande syfte för att söka efter före- mål som är ägnade att användas som hjälpmedel vid brott som innefattar skada på egendom. Förutsättningarna för kroppsvisitation i dessa fall är dels att det finns särskild anledning att anta att den som avses med åtgär- den bär ett sådant föremål med sig, dels att det med hänsyn till omstän- digheterna kan antas att föremålet kan förklaras förverkat enligt 36 kap. 3 § . Det uppställs sålunda ett krav på att den som avses med åtgärden på konkreta grunder kan antas bära med sig hjälpmedel till skadegörelse- brott. Av detta följer att det inte får förekomma någon rutinmässig kon- troll motsvarande den som kan förekomma avseende vapen och andra farliga föremål till förebyggande av våldsbrott. Bedömningen av om det finns tillräcklig grund för att ingripa får ske med utgångspunkt från samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Omständigheter som skulle kunna tala för ett ingripande kan exempelvis vara att en person, som är känd av polisen för att tidigare ha förekommit i sammanhang där klotterbrott begåtts, observeras i en typisk klottermiljö med ryggsäck e.d. som skulle kunna innehålla klotterutrustning eller att polisen, av formen på en persons jacka, kan anta att denne gömmer klot- terutrustning innanför densamma. En sådan bedömning grundar sig så- lunda på den kunskap och erfarenhet som polisen har om personer som Prop. 2002/03:138 tidigare gjort sig skyldiga till t.ex. klotter och i vilken miljö sådan brotts- lighet normalt begås. Kraven är så högt ställda att det naturligtvis inte kan komma i fråga att var och en som vistas t.ex. i tunnelbanan med en ryggsäck kan bli föremål för kroppsvisitation enligt den föreslagna be- stämmelsen. När en kroppsvisitation kommer till stånd bör den alltid gö- ras med tillbörlig hänsyn till den enskildes person. Ändringen behandlas närmare i avsnitt 6.1.1. Övriga ändringar i andra stycket är av endast redaktionell art. 9.2Förslag till lag om ändring i Genom ändringen höjs straffmaximum för skadegörelse av normalgraden till fängelse . Avsikten med höjningen är inte att generellt höja straffet för skadegörelse av normalgraden utan endast att ge utrymme för en mer nyanserad påföljdsbestämning i vissa fall. Ändringen behandlas närmare i avsnitt 6.1.2. Genom ändringen, som behandlas i avsnitt 6.1.3, kriminaliseras försök till skadegörelse av normalgraden. Sammanfattning av departementspromemorian Åt- gärder mot klotter (Ds 2001:43) Klotter utgör ett stort problem i . Det skapar otrivsel och medför ekonomiska förluster. Såväl allmänna platser och kommunikatio- ner som näringslivet och enskilda utsätts för klotter. polisanmäldes cirka 25 000 klotterbrott och de utgjorde då en femtedel av samtliga polisanmälda skadegörelsebrott. Det står helt klart att denna siffra är en underskattning av den verkliga brottsligheten. Trots att de fakta som föreligger inte tyder på att klottret ökat under sena- re år, måste brottsligheten ändå bedömas vara av så stor omfattning och orsaka sådana skador att ytterligare åtgärder för att förebygga och minska klottret bör övervägas. I promemorian föreslås olika åtgärder för att motverka och minska klot- ter i främst offentliga miljöer. Det rör sig dels om skärpningar av det straffrättsliga regelverket, dels om brottsförebyggande åtgärder av annat slag. Polisen föreslås få utökade möjligheter att i förebyggande syfte kroppsvisitera för att söka efter föremål som är ägnade att användas som hjälpmedel vid brott som innefattar skada på egendom. Vidare föreslås att straffmaximum för skadegörelse av normalgraden höjs från sex må- nader till . Slutligen läggs det fram ett förslag om att kriminalisera försök till skadegörelse av normalgraden. Att göra ändringar i det straffrättsliga regelverket bedöms emellertid inte som tillräckligt för att komma till rätta med klottret. Ytterligare åt- gärder behövs. I promemorian görs därför bedömningen att det föreligger ett behov av dels att kartlägga åtgärder mot klotter och effekter av åtgär- derna samt att initiera och utvärdera försöksprojekt på området, dels att utvärdera effekterna av de föreslagna lagändringarna. 1 Förslag till lag om ändring i polislagen (1984:387) Härigenom föreskrivs att 19 § polislagen (1984:387) skall ha följande lydelse. En polisman som med laga stöd griper eller annars omhändertar eller avlägsnar någon får i anslutning till ingripandet kroppsvisitera denne i den utsträckning som är nödvändig 1.av säkerhetsskäl för att vapen eller andra farliga föremål skall kunna tas om hand, eller 2.för att hans identitet skall kunna fastställas. En polisman får också kroppsvi- sitera i den utsträckning det behövs för att söka efter vapen eller andra farliga föremål som är ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa, om det med hänsyn till om- ständigheterna kan antas att ett så- dant föremål kan förklaras förver- kat enligt 36 kap. 3 § . En polisman får också kroppsvi- sitera i den utsträckning det behövs för att söka efter 1. vapen eller andra farliga före- mål som är ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa, om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att ett sådant föremål kan komma att förklaras förverkat en- ligt 36 kap. 3 § , 2. föremål som är ägnade att an- vändas som hjälpmedel vid brott som innefattar skada på egendom, om det finns anledning anta att den som avses med åtgärden bär ett sådant föremål med sig och det med hänsyn till omständigheterna kan antas att föremålet kan komma att förklaras förverkat enligt 36 kap. 3 § . 1 Senaste lydelse 1993:1412. 2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 12 kap. 1 och 5 §§ skall ha föl- Den som förstör eller skadar Den som förstör eller skadar egendom, fast eller lös, till men för egendom, fast eller lös, till men för annans rätt därtill, dömes för ska- annans rätt därtill, döms för skade- degörelse till böter eller fängelse i görelse till böter eller fängelse i För försök eller förberedelse till För försök eller förberedelse till grov skadegörelse, så ock för un- grov skadegörelse och försök till derlåtenhet att avslöja sådant brott skadegörelse samt för underlåten- dömes till ansvar enligt vad i het att avslöja grov skadegörelse, 23 kap. stadgas. döms till ansvar enligt vad som föreskrivs i 23 kap. Remissyttranden har avgetts av följande instanser. ombuds- män (JO), Justitiekanslern (), Hovrätten för , Hovrätten för Nedre , , , Riksåkla- garen, , , , , , vid , , AB , , , , kommun, , , kommun, , , , , och . Riksåklagaren har överlämnat yttranden från i med därtill bifogat yttrande från Åklagarkammaren i Nykö- ping, i och i . Följande instanser har inbjudits att yttra sig men avstått. do- mareförbund, vid , , och i . Regeringen har följande förslag till lagtext. 1 Förslag till lag om ändring i polislagen (1984:387) Härigenom föreskrivs att 19 § polislagen (1984:387) skall ha följande lydelse. En polisman som med laga stöd griper eller annars omhändertar eller avlägsnar någon får i anslutning till ingripandet kroppsvisitera denne i den utsträckning som är nödvändig 1.av säkerhetsskäl för att vapen eller andra farliga föremål skall kunna tas om hand, eller 2.för att hans identitet skall kunna fastställas. En polisman får också kroppsvi- En polisman får också kroppsvi- sitera i den utsträckning det be- sitera i den utsträckning det be- hövs för att söka efter vapen eller hövs för att söka efter andra farliga föremål som är ägna- 1. vapen eller andra farliga fö- de att användas vid brott mot liv remål som är ägnade att användas eller hälsa, om det med hänsyn till vid brott mot liv eller hälsa, om omständigheterna kan antas att ett det med hänsyn till omständighe- sådant föremål kan förklaras för- terna kan antas att ett sådant före- verkat enligt 36 kap. 3 § brottsbal- mål kan förklaras förverkat enligt 36 kap. 3 § , eller 2. föremål som är ägnade att användas som hjälpmedel vid brott som innefattar skada på egendom, om det finns anledning anta att den som avses med åtgärden bär ett sådant föremål med sig och det med hänsyn till omständigheterna kan antas att föremålet kan förkla- ras förverkat enligt 36 kap. 3 § Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1993:1412. 2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 12 kap. 1 och 5 §§ skall ha föl- jande lydelse. Den som förstör eller skadar Den som förstör eller skadar egendom, fast eller lös, till men för egendom, fast eller lös, till men för annans rätt därtill, dömes för ska- annans rätt därtill, döms för skade- degörelse till böter eller fängelse i görelse till böter eller fängelse i För försök eller förberedelse till grov skadegörelse, så ock för un- derlåtenhet att avslöja sådant brott dömes till ansvar enligt vad i 23 kap. stadgas. För försök eller förberedelse till grov skadegörelse och försök till skadegörelse samt för underlåten- het att avslöja grov skadegörelse, döms till ansvar enligt vad som föreskrivs i 23 kap. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , regeringsrådet Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i polislagen (1984:387), 2.lag om ändring i . Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i polislagen I paragrafen föreslås ett tillägg enligt vilket en polisman utan att det före- ligger någon misstanke om brott under vissa villkor får använda kropps- visitation för att söka efter föremål som är ägnade att användas som hjälpmedel vid brott som innefattar skada på egendom. I remissen anges att ändamålet med förslaget är att minska klotter och annan skadegörelse i främst offentliga miljöer. Enligt 2 kap. 6 § regeringsformen är varje medborgare gentemot det all- männa skyddad mot kroppsvisitation. Enligt 2 kap. 12 § får detta skydd endast begränsas för att tillgodose ändamål som är godtagbart i ett demo- kratiskt samhälle och aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hän- syn till detta ändamål. En åtgärd som kroppsvisitation innefattar också ett ingrepp i den enskil- des rätt till respekt för privatlivet enligt artikel 8 i om de mänskliga rättigheterna och måste för att vara förenlig med kon- ventionen uppfylla de villkor som anges i punkt 2 i artikel 8, dvs. vara nödvändig i ett demokratiskt samhälle för att tillgodose något av de där angivna ändamålen, t.ex. förebyggande av oordning eller brott. Även artikel 8 i konventionen föranleder därför till stor återhållsamhet när det gäller tillämpningen av en tvångsåtgärd som kroppsvisitation. Det nu framlagda förslaget överensstämmer i allt väsentligt med ett för- slag som lades fram i en beslutad lagrådsremiss. Lagrådet avstyrkte det då framlagda förslaget med hänvisning till reger- ingsformens skydd mot kroppsvisitation och inskränkningarna i rätten att besluta om begränsningar av skyddet. Regeringen valde emellertid att lägga fram förslaget till om än i en något omarbetad form (se prop. 1987/88:143). Vid riksdagsbehandlingen hemställde justitieutskot- tet om yttrande från som enhälligt avstyrkte försla- get. I sitt betänkande uttalade därefter justitieutskottet, också detta enhäl- ligt, att det anslöt sig till uppfattningen att förslaget borde avvisas (se bet. 1988/89:JuU13). De principiella invändningar som riktades mot det framlagda förslaget har alltjämt bärkraft. För att ändå göra en annan bedömning än som då gjordes bör det enligt Lagrådets uppfattning krävas att det upp- kommit ett klart ökat behov av insatser mot klotter och annan skadegö- relse. I remissen anförs emellertid inte några omständigheter som ger anledning till antagande att någon sådan förändring har inträtt. På det underlag som åberopats kan Lagrådet därför inte tillstyrka att det i remissen framlagda förslaget genomförs. Förslaget till lag om ändring i Enligt förslaget skall straffmaximum för normalgraden av skadegörelse höjas från fängelse till fängelse i högst . Avsik- ten med förslaget sägs vara att skapa utrymme för en strängare bedöm- ning av särskilt allvarliga fall av skadegörelse som ändå inte kan anses utgöra grovt brott. Från de synpunkter som Lagrådet har att beakta finns det inte någon anledning att i och för sig rikta några invändningar mot en strängare straffvärdebedömning av de typer av skadegörelse som nämns i remissen. Förslaget har emellertid getts en utformning som avviker från sedvanlig lagstiftningsteknik och som medför betydande risker för till- lämpningsproblem och en oenhetlig praxis. Straffmaximum för normalgraden av ett brott kan inte ses isolerat från straffminimum för grovt brott. Enligt fast praxis ligger straffet för grova brott i normalfall förhållandevis nära straffminimum.