prop · GQ03127 · 2003-05-27 00:00:00 — Endast den svenska och engelska texten har bilagts lagförslaget. Den portugisiska texten finns tillgänglig på Utrikesdeparte- mentet. I förslaget till lag föreskrivs att avtalet skall gälla som lag här i landet (1 §). Vidare regleras där frågan om hur avtalets beskattningsregler skall tillämpas i förhållande till annan skattelag (2 §). Bestämmelsen innebär att beskattning inte kan ske på grund av avtalets regler. Endast om det i annan skattelag såsom inkomstskattelagen (1999:1229), IL, etc. föreskrivits en skattskyldighet kan beskattning komma i fråga. I fråga om inkomst som skall undantas från svensk skatt har enligt en progressionsregel i avtalet (artikel 22.2 b) rätt att höja skatteuttaget på den skattskyldiges övriga inkomster. Av flera skäl, bl.a. förenkling av regelsystemet och för att minska arbetsbördan för skattemyndigheterna, avstår emellertid regelmässigt från att utnyttja denna möjlighet. Ytterligare ett skäl är att det bortfall av skatt som blir följden av en utebliven progressionsuppräkning är försumbar ur statsfinansiell synpunkt. Dessa skäl motiverar ett avstående av progressionsuppräkningen även i förhållande till . föreskrivs därför att inkomst som enligt avtalet är undantagen från beskattning i inte skall tas med vid taxeringen. 2002/03:127 förordnande om progressionsuppräkning har inte föreslagits i lagen. Sådan uppräkning skall därför inte ske. Enligt artikel 29 i avtalet skall de avtalsslutande staterna underrätta varandra när de åtgärder vidtagits som krävs enligt lagstiftningen i resp. stat för att avtalet skall träda i kraft. Avtalet träder i kraft den trettionde dagen efter den dag då den sista underrättelsen tagits emot. Det är således inte möjligt att nu avgöra avtalet kommer att träda i kraft. I lagförslaget har därför föreslagits att lagen träder i kraft den dag regeringen bestämmer och tillämpas fr.o.m. . Efter ikraftträdandet av avtalet skall, enligt punkt V i protokollet, den fördelning av beskattningsrätten till inkomst och vinst från sjöfart och luftfart som följer av bestämmelserna i artikel 8 och artikel 13.3 och respektive bestämmelser i protokollet tillämpas redan i fråga om beskattningsår som börjar . 4.2Översiktligt om inkomstskattesystemet i Beskattning av fysiska personer Fysiska personer bosatta i är skattskyldiga till inkomstskatt (Imposto sobre o Redimento das Pessoas Singulares, IRS) där för all inkomst oavsett varifrån den härrör. Fysisk person anses bosatt i om han vistas i under ett kalenderår, om han har en bostad till sitt förfogande och om han har för avsikt att permanent bosätta sig i denna, om han är anställd ombord på ett skepp eller luftfartyg som används av ett företag som är hemmahörande i eller har sitt huvudkontor eller plats för företagsledningen där eller om han är representant för den portugisiska staten i utlandet. Om familjens överhuvud är bosatt i anses även övriga familjemedlemmar bosatta där. Ett gift par som bor tillsammans Det innebär att inkomsterna fördelas mellan makarna genom att de två beskattningsbara inkomsterna läggs ihop och delas i två lika delar innan den progressiva skatteskalan tillämpas på resp. del. De beskattningsbara inkomstslagen är indelade i sex olika kategorier: inkomst av tjänst, inkomst av näringsverksamhet, vilken innefattar inkomst av sjävständigt bedriven verksamhet, kapitalinkomst, inkomst av fast egendom, kapitalvinst samt pension, livränta och underhållsbidrag. Avdrag får göras för utgifter resp. avskrivningar vid beräkning av nettoresultatet av varje kategori. Även vissa personliga avdrag medges. Ensamstående eller frånskilda skattskyldiga får göra ett avdrag på 208,80 Ett gift par som bor tillsammans får dra av . hushåll med en ensamstående förälder får varje skattskyldig person För varje barn som inte själv är skattskyldigt enligt IRS medges avdrag med . Avdrag får också göras med för beroende förälder eller mor- och farförälder som sammanbor med den skattskyldige under förutsättning att den beroende personens inkomster inte överstiger socialförsäkringspensionen. inkomster utom ränta på obligationer och tillgodohavande läggs samman vid beräkningen av skatteuttaget. Den generella skatteskalan för fysiska personers inkomst är progressiv. Skatten tas ut i det Prop. 2002/03:127 lägsta skiktet och för inkomster över 51 På utdelning, ränta och royalty tas en preliminär källskatt ut . Vid beräkningen av den beskattningsbara inkomsten ingår av bruttoutdelningen av progressionsskäl. Vid skatteberäkningen får avdrag göras för den preliminära skatten på utdelningen. Utdelning från bolag som bedriver sjöfart och bolag som har tillstånd att verka inom och frihandelszoner är skattefri. På ränta på tillgodohavanden tas en definitiv källskatt ut om den skattskyldige väljer att inte inkludera räntan i den beskattningsbara inkomsten. har inte någon förmögenhetsskatt. Fastighetsskatt tas inte ut på fastigheter som är belägna i utlandet. Enligt intern portugisisk rätt medges avräkning för utländsk inkomstskatt enligt per country-metoden, dvs. samtliga inkomster och skatter från ett och samma land läggs samman vid avräkningen. Begränsat skattskyldiga fysiska personer är endast skattskyldiga för inkomst som härrör från källa i . Inkomst av anställning hos portugisisk arbetsgivare eller vid ett utländskt företags fasta driftställe i beskattas definitiv källskatt. definitiv källskatt tas också ut på inkomst från tjänster utförda av enskilda näringsidkare. Utdelning som betalas direkt till en begränsat skattskyldig person beskattas med en definitiv källskatt på . Ränta på tillgodohavanden beskattas med en definitiv skatt på . Portugisisk bolagsskatt (Imposto sobre o Redimento das Pessoas Colectivas, IRC), tas ut av alla bolag som är hemmahörande eller som har ett fast driftställe i . Ett bolag anses vara hemmahörande i om det har sitt säte eller sin verkliga ledning där. Bolag hemmahörande i är skattskyldiga där för all inkomst oavsett varifrån den härrör. Den beskattningsbara inkomsten bestäms normalt med utgångspunkt i bolagets deklaration och bokföring med avdrag för eventuella förluster och vissa avdrag som medges som stimulansåtgärder, den s.k. direkta metoden. Kan inte den beskatt- ningsbara inkomsten fastställas på detta sätt, tillämpas den indirekta metoden. Den indirekta metoden innebär att den beskattningsbara inkomsten fastställs med utgångspunkt i alla de uppgifter skattemyndigheten har tillgängliga (t.ex. genomsnittlig brutto- eller nettomarginal, genomsnittlig avkastning på investeringar och beskattningsbar inkomst ). Alla mindre bolag, utom anónima, SA, som inte har ordnad bokföring, som hade en omsättning som var lägre än 149 639, och som inte måste ha godkänd bokföring skall tillämpa en förenklad metod. Den beskattningsbara inkomsten för sådana företag beräknas enligt parametrar som har fastställts för olika verksamheter. Innan dessa parametrar har publicerats beskattas dessa företag för en beräknad inkomst som utgör av deras omsättning från försäljning av varor plus det högsta beloppet av av deras Prop. 2002/03:127 bruttoinkomst från andra källor och den högsta nationella minimilönen för inkomståret (4 för ). Inkomsten beräknad på detta sätt beskattas med en reducerad IRC på . Den generella bolagsskattesatsen är för beskattningsår som börjar eller . Normalt tas även en skatt (Deramma) ut av bolagsskatten, vilket ger en total skattesats på . Den kommunala skatten får inte dras av från IRC. Utdelning beskattas med en källskatt på (IRC). I tillägg till IRC tas en källskatt på ut som ersättning för arvs- och gåvoskatt (Imposto sobre as Sucessões e Doações por Avença, ISDA). För utdelning från bolag (SA) som privatiserats tas ut på bruttoutdelning under de först fem åren efter privatiseringen under förutsättning att aktierna förvärvats före utgången av . Utdelningen till ett bolag som äger av det utdelande bolagets kapital av före utdelningen är undantagen från skatt. Utdelning som sker före ettårsperiodens utgång blir också skattefri om kravet på innehavsperiod uppfylls därefter. Är dessa villkor inte uppfyllda tas av utdelning från inhemska bolag med i aktieägarens beskattningsbara inkomst. Skattefrihet gäller också för utdelning till holdingbolag (SGPS), riskkapitalbolag (SCR), regionala utvecklingsbolag (SDR) bolag för företagsfrämjande (SFE) börsmäklarbolag (SFC) eller investmentbolag (SIM) utan krav på visst innehav eller viss innehavstid. Källskatten på ränta är normalt . På ränta på tillgodohavanden, obligationer och andra värdepapper tas källskatt ut och på obligationer som utfärdats av bolag före tillämpas . På all royalty, inklusive betalningar för know-how och leasingavgifter för utrustning och tekniskt bistånd, är källskattesatsen . Företag som inte är hemmahörande i men som har ett fast driftställe där, är skattskyldiga för inkomst som förvärvas av eller genom det fasta driftstället och inkomst som härrör från källor i från verksamhet som är identisk med eller som liknar den som bedrivs vid det fasta driftstället. Skattesatsen är densamma som för inhemska företag. Ingen ytterligare skatt tas ut på inkomst som remitteras till huvudkontoret. Utländska företag som inte har ett fast driftställe i betalar normalt en definitiv källskatt på inkomster som har källa i . Källskatten på utdelning är . Skattesatsen är dock under samma förutsättningar som gäller för inhemska bolag på SA som privatiserats. Bolag som omfattas av EG:s moderdotterbolags- direktiv (90/435/EEC) är undantagna från såväl källskatt som ISDA. På ränta tillämpas en definitiv källskatt på . Obligationer som utfärdats av bolag beskattas liksom inhemska bolag med en skattesats på . På royalty tillämpas en definitiv källskatt . Avtalet ansluter nära till den modell som och utveckling () rekommenderat för bilaterala skatteavtal (Model Tax Convention on Income and on Capital). Artikel 1 anger de personer som omfattas av avtalet. Enligt artikeln, som överensstämmer med motsvarande artikel i modellavtal, skall avtalet tillämpas på personer som har hemvist i en avtalsslutande stat eller i båda avtalsslutande staterna. För att avtalet skall vara tillämpligt krävs dels att fråga är om sådan person som avses i artikel 3.1.d eller e, dels att denna person i enlighet med bestämmelserna i artikel 4.1 har hemvist i en avtalsslutande stat. Avtalet är enligt dessa bestämmelser endast tillämpligt i fråga om personer som enligt den interna lagstiftningen i en avtalsslutande stat är skattskyldig där på grund av domicil, bosättning, plats för företagsledning eller annan liknande omständighet. Uttrycket innefattar endast person som är obegränsat skattskyldig, dvs. en person som är skattskyldig för hela sin världsvida inkomst i denna stat och inte person som är skattskyldig endast för inkomst som har sin källa i staten i fråga. Den skattskyldighet som avses i avtalet är inte någon formell eller symbolisk skattskyldighet. Skattskyldigheten skall i princip innebära en skyldighet att betala skatt enligt de inkomstskattetabeller för olika inkomster som normalt tillämpas för personer som är obegränsat skattskyldiga i staten i fråga. För att avtalet skall vara tillämpligt på inkomst som förvärvas av svenskt handelsbolag gäller vissa i artikel 4.1 angivna villkor. Ett svenskt handelsbolag är vid tillämpningen av denna bestämmelse berättigat att få nedsättning av t.ex. kupongskatt på utdelning enligt reglerna i artikel 10, i den utsträckning som handelsbolagets inkomst är skattepliktig i på samma sätt som inkomst som uppbärs av en person som har hemvist här. Det har i detta sammanhang ingen betydelse om det är handelsbolaget eller dess delägare som är skattesubjekt. Har t.ex. ett svenskt handelsbolag tre delägare varav endast två har skatterättslig hemvist i medan den tredje har hemvist i en tredje stat, har handelsbolaget om dess inkomster beskattas hos delägarna rätt att erhålla de reduceringar av källskatt som följer av avtalets regler beträffande två tredjedelar av den inkomst som uppbärs från . Artikel 2 anger de skatter på vilka avtalet är tillämpligt. I artikel 2.3 räknas de utgående skatterna upp som omfattas av avtalet. Avtalet är även tillämpligt på den lokala fastighetsskatten i och den statliga fastighetsskatten i enligt punkt I i protokollet. Av artikel 2.4 framgår att avtalet skall tillämpas även på skatter av samma eller i huvudsak likartat slag som efter undertecknandet av avtalet påförs vid sidan av eller i stället för de skatter som anges i artikel 2.3. Artikel 3 innehåller definitioner av vissa uttryck som förekommer i Innehållet i artikeln överensstämmer i huvudsak med motsvarande artikel i modellavtal. När det gäller tolkning av skatteavtal och då bl.a. den i artikel 3.2 intagna bestämmelsen hänvisas till vad som anförts i propositionen om års dubbelbeskattningsavtal mellan de nordiska länderna (prop. 1989/90:33 s. 42 ff.). Här skall endast framhållas att om traktaträtten tar sikte på att vid tvist mellan parterna om avtalets innebörd tolka parternas, dvs. staternas, avsikt med en bestämmelse i ett visst avtal och inte att reglera förhållandet mellan skattskyldiga och staten. Skatteavtalen skall i princip tolkas som annan svensk lagstiftning, dvs. enligt sin ordalydelse och med stöd av offentliga förarbeten. Artikel 4 innehåller regler som avser att fastställa var en person skall anses ha hemvist vid tillämpningen av avtalet. Artikeln avviker något från modellavtal genom att frågan om hemvist för svenskt handelsbolag regleras. I de fall annan person än fysisk person anses ha hemvist i båda avtalsslutande staterna (artikel 4.3) skall de behöriga myndigheterna avgöra frågan genom ömsesidig överenskommelse Hemvistreglerna i avtalet har inte någon betydelse för var en person skall anses vara bosatt enligt intern skattelagstiftning, utan såsom uttryckligen framgår av avtalstexten regleras endast frågan om hemvist vid tillämpningen av avtalet. Detta innebär att avtalets hemvistregler inte är avgörande för om bestämmelserna om t.ex. kupongskatt eller inkomstskatt enligt IL skall tillämpas på utdelning som betalas från . Bestämmelserna i skall tillämpas på utdelning från ett svenskt bolag till en fysisk person som är obegränsat skattskyldig i enligt intern svensk skattelagstiftning, men som har hemvist i en annan stat enligt ett skatteavtal. Reglerna i de avtalsslutande staternas interna lagstiftning får däremot betydelse vid bestämmandet av hemvist enligt avtalet. En förutsättning för att en person skall anses ha hemvist i någon av de avtalsslutande staterna enligt avtalet är att personen i fråga anses bosatt eller hemmahörande, dvs. obegränsat skattskyldig, enligt intern rätt i någon av de avtalsslutande staterna eller i båda. I artikel 4.2 regleras dubbel bosättning för fysiska personer, dvs. fall där den skattskyldige enligt svenska regler för beskattning anses obegränsat skattskyldig i och enligt reglerna för beskattning i anses bosatt där. Vid tillämpningen av avtalet skall i sådana fall den skattskyldige anses ha hemvist endast i den avtalsslutande stat i vilken han har hemvist enligt nämnda avtalsbestämmelse. En person som anses bosatt i såväl som i enligt resp. stats interna lagstiftning men som vid tillämpningen av avtalet anses ha hemvist i skall i fråga om de inkomster till vilka har beskattningsrätten enligt avtalet, vid taxeringen i beskattas enligt de regler som gäller för i obegränsat skattskyldiga, vilket medför rätt att erhålla t.ex. grundavdrag och allmänna avdrag. Artikel 5 definierar fast driftställe. Artikeln överensstämmer med mot- svarande bestämmelser i modellavtal med undantag för artikel 5.3. Artikel 5.2 innehåller en uppräkning på intet sätt uttömmande av exempel, som vart och ett kan anses utgöra ett fast driftställe. Dessa exempel skall dock ses mot bakgrund av den allmänna definitionen i artikel 5.1. Detta innebär att de exempel som räknas upp i artikel 5.2 skall tolkas så att dessa platser för affärsverksamhet utgör fasta driftställen endast om de uppfyller villkoren i artikel 5.1. Enligt artikel 5.3 har ett företag fast driftställe i en avtalsslutande stat om företaget tillhandahåller tjänster, inklusive rådgivning, där som utförs såväl av anställda i detta företag, som av anställda i ett fristående företag. En förutsättning är dock att verksamheten pågår än sex Motsvarande bestämmelse finns i Prop. 2002/03:127 modellavtal (United Nations Model Double Taxation Convention between Developed and Developing Countries, 2001). Bestämmelsen om fast driftställe i svensk lagstiftning finns i 2 kap. 29 § IL. För att ett företag i skall kunna beskattas för inkomst av rörelse från fast driftställe i enligt artikel 7 i avtalet krävs att företaget har fast driftställe såväl enligt intern svensk lagstiftning som enligt bestämmelserna i avtalet (jfr 2 § i den föreslagna lagen om skatteavtal med Portugisiska Republiken). Artikel 621 innehåller avtalets regler om fördelning av beskattningsrätten till olika inkomster och tillgångar. Avtalets uppdelning i olika inkomster har endast betydelse för tillämpningen av avtalet och således inte vid bestämmandet av till vilket inkomstslag och vilken förvärvskälla inkomsten skall hänföras enligt svensk intern skattelagstiftning. När beskattningsrätten fördelats enligt avtalet sker beskattning i enligt svensk lagstiftning. Har rätten att beskatta viss inkomst i inskränkts genom avtalet måste denna begränsning iakttas. I de fall en inkomst eller tillgång får beskattas i en avtalsslutande stat enligt bestämmelserna i artikel 621, innebär detta naturligtvis inte att den andra staten fråntagits rätten att beskatta inkomsten i fråga. Beskattning får i sådant fall ske även i den andra staten, om det är möjligt enligt dess interna skattelagstiftning, men den dubbelbeskattning som uppkommer i sådant fall måste undanröjas. Hur detta genomförs framgår av artikel 22. Inkomst av fast egendom får enligt artikel 6 beskattas i den stat där egendomen är belägen. Definitionen av fast egendom avviker från modellavtal genom att fast egendom uttryckligen omfattar även byggnader. Bakgrunden till detta är att byggnad enligt svensk rätt i vissa fall är lös egendom. Vid tillämpningen av avtalet anses alltid byggnad som fast egendom och inkomst av sådan byggnad får beskattas här om byggnaden finns i även om inkomsttagaren har hemvist i . Bestämmelsen i artikel 6.3 andra stycket innebär en utvidgning av uttrycket fast egendom som tillkommit på portugisisk begäran. Enligt denna bestämmelse skall artikel 6.1 även tillämpas på inkomst av lös egendom och tillhandahållande av tjänster som har samband med brukandet eller rätten att bruka fast egendom. Detta gäller endast under förutsättning att sådan inkomst anses som fast egendom enligt intern lagstiftning i den stat där den fasta egendomen är belägen. Royalty från fast egendom eller för nyttjande av eller rätten att nyttja mineralförekomst, källa eller annan naturtillgång behandlas också som fast egendom vid tillämpningen av avtalet. Rätten att beskatta annan royalty fördelas med tillämpning av artikel 12. Enligt IL beskattas inkomst som härrör från fast egendom i vissa fall som inkomst av näringsverksamhet. Vid tillämpningen av avtalet bestäms dock rätten att beskatta inkomst av fastighet med utgångspunkt i artikel 6. Detta hindrar dock inte från att beskatta inkomsten som inkomst av näringsverksamhet vid taxeringen här. Observera att artikeln endast behandlar situationen att en person med hemvist i en avtalsslutande stat har fast egendom belägen i den andra avtalsslutande staten. Inkomst av fast egendom som är belägen i hemviststaten eller i en tredje stat behandlas i artikel 21. Artikel 7 innehåller regler om beskattning av rörelseinkomst. Sådan inkomst beskattas enligt huvudregeln i artikel 7.1 endast i den stat där företaget har hemvist. i en avtalsslutande stat definieras i art 3.1f och avser ett företag som bedrivs av en person, fysisk eller juridisk, som har hemvist i en avtalsslutande stat. En person med hemvist i som bedriver rörelse i är således ett företag i . Om företaget bedriver rörelse från fast driftställe i den andra staten, får emellertid inkomst som är hänförlig till driftstället beskattas i denna stat. Begreppet fast driftställe har definierats i artikel 5 och avser att reglera när ett företag i en avtalsslutande stat skall anses ha sådan närvaro eller bedriva sådan verksamhet i den andra avtalsslutande staten att denna andra stat skall få beskatta en del av företagets rörelseinkomst. Bestämmelserna i artikel 7 är identiska med motsvarande bestämmelser i modellavtal med ett undantag. Artikel 7.4 i modellavtal har uteslutits. Om ett företag hemmahörande i bedriver rörelse i från fast driftställe här, skall vid inkomstberäkningen i första hand tillämpas svenska regler, men beskattningen får inte stå i strid med bestämmelserna i skatteavtalet. Vid fördelningen av inkomster mellan fast driftställe och huvudkontor skall armlängdsprincipen användas, dvs. till det fasta driftstället skall hänföras den inkomst som detta driftställe skulle ha förvärvat om det hade varit ett helt fristående företag som bedrivit verksamhet av samma eller liknande slag under samma eller liknande villkor och avslutat affärer på normala marknadsmässiga villkor med det företag till vilket driftstället hör (artikel 7.2). Artikel 7.3 innehåller vissa regler för hur utgifter som uppkommit för ett fast driftställe skall behandlas. Därvid klargörs att t.ex. allmänna förvaltningskostnader för ett fast driftställe som uppkommit hos företagets huvudkontor är en utgift som får dras av hos det fasta driftstället. I artikel 7.4 ges exempel på verksamhet som, även om den bedrivs från stadigvarande plats för affärsverksamhet, inte anses omfattas av uttrycket fast driftställe. Inköpskontoret är det viktigaste exemplet på sådan verksamhet. Artikel 7.5 garanterar en fortlöpande och enhetlig skattebehandling av det fasta driftstället. Ingår i inkomst av rörelse inkomster som behandlas särskilt i andra artiklar i avtalet, regleras beskattningsrätten till dessa inkomster i de särskilda artiklarna (artikel 7.6). Artikel 8 behandlar beskattning av inkomst av rörelse i form av sjö- och luftfart i internationell trafik. Sådana inkomster beskattas enligt artikel 8.1 endast i den stat där företaget som bedriver verksamheten har hemvist. Reglerna i denna artikel är enligt punkt V i protokollet tillämpliga i fråga om beskattningsår som börjar eller . Av protokollet punkt II framgår dessutom att avtalet endast reglerar den del av SAS inkomst som är hänförlig till den svenske delägaren. Artikel 9 innehåller regler om omräkning av inkomst vid obehörig vinstöverföring mellan företag med intressegemenskap. Artikeln överens- stämmer med modellavtal. De i artikel 9.1 angivna reglerna innebär inte någon begränsning av en avtalsslutande stats rätt att enligt intern lagstiftning vidta omräkning av ett företags resultat utan anger endast i vilka fall den i artikel 9.2 angivna justeringen är avsedd att göras. Artikel 10 behandlar beskattningen av utdelning. Definitionen av uttrycket utdelning som finns i artikel 10.3 överensstämmer i huvudsak med den i modellavtal. Definitionen gäller endast vid tillämpningen av artikel 10. Om uttrycket förekommer i andra artiklar kan det ha en annan innebörd. Artikel 10 eller motsvarande bestämmelse i modellavtal kan således inte användas för att avgöra innebörden av uttrycket utdelning i andra sammanhang. Anledningen till att uttrycket definieras i artikel 10 är att avgränsa de betalningar beträffande vilka rätt föreligger att ta ut en källskatt enligt de i artikeln angivna skattesatserna från andra betalningar. Samma princip gäller även för ränta och royalty (se artikel 11 och 12). För att utdelning från bolag i skall vara skattefri för ett svenskt bolag enligt artikel 22.2 c, krävs att fråga är om sådan utdelning som avses i svensk skattelagstiftning. Utdelning får enligt artikel 10.1 beskattas i den stat där mottagaren har hemvist.