prop · GQ03100d11 · 2003-04-15 00:00:00 — Det ökade antalet frånvarande avspeglas också i att medelarbetstiden per sysselsatt8 har minskat. minskade den med . Minskningen skedde på bred front i ekonomin. Sammantaget har medelarbetstiden minskat . Inte har motsvarande minskning uppmätts. Minskningen i medelarbetstid per sysselsatt förklaras dock inte enbart av att olika typer av frånvaro har ökat. Lägre vanligen arbetad tid och mindre övertid har medfört att också medelarbetstiden per person i arbete har minskat , om än i betydligt mindre omfattning. I prognosen fortsätter medelarbetstiden per sysselsatt att minska något . Mätt per person i arbete är medelarbetstiden oförändrad jämfört med . Nästa års starkare produktionsökning i ekonomin väntas delvis uppnås med hjälp av en högre medelarbetstid. 8 Mätt som det totala antalet arbetade timmar enligt NR dividerat med genomsnittligt antal sysselsatta enligt . 2002/03:100 BILAGA 1 Hög produktivitetstillväxt som normaliseras under prognosåren Näringslivets, i historiskt perspektiv, mycket låga produktivitetstillväxt 2001 var sannolikt en följd av att företagen inte hann anpassa personalstyrkan till den svagare efterfrågan. Ett visst mått av s.k. labour hoarding förekom troligen också. Med labour hoarding avses det faktum att företagen i inledningsfasen av en konjunkturnedgång behåller arbetskraft som de inte använder fullt ut. Det beror på att de vill ha den arbetskraften på plats när konjunkturen vänder upp igen och på att de vill undvika uppsägnings- och anställningskostnader (i vid bemärkelse). Att näringslivets produktivitetstillväxt skulle bli betydligt högre än 2001 var därför väntat. Ökningen, , blev dock större än förutsett. En viss del av ökningen antas vara tillfällig på så sätt att den höga frånvaron medförde att produktiviteten hos de personer som faktiskt arbetade var högre än vad som är möjligt att upprätthålla . Framför allt var det inom tjänstesektorn, inte minst inom handeln, som produktivitetstillväxten var överraskande hög. och väntas produktivitetstillväxten i näringslivet ligga mer i linje med genomsnittet för den senaste . Ökningen bedöms bli och 2004. Befolkningstillväxtens sammansättning ogynnsam för högt arbetskraftsdeltagande under prognosåren Utbudet på arbetskraft ökade, liksom antalet sysselsatta, . Det motsvarar ungefär 6 000 personer. Ökningen av arbetskraftsutbudet berodde främst på att befolkningen i arbetsför ålder växte. Dessutom minskade antalet förtidspensionärer med andra pensionsskäl än ohälsa. Troligen bidrog också utfasningen av till ett ökat arbetskraftsutbud, vilket märks på att antalet heltidsstuderande på grundläggande nivå i åldern minskade. Därtill minskade både antalet arbetssökande som inte uppfyller kriterierna för att klassificeras som öppet arbetslösa och antalet personer som betraktar sig som lediga. Det som verkade i motsatt riktning, dvs. höll tillbaka ökningen av arbetsutbudet, var att antalet långvarigt sjuka utanför arbetskraften huvudsakligen personer som uppbär förtidspension av hälsoskäl (det som fr.o.m. benämns sjukersättning) ökade med hela 2002/03:100 BILAGA 1 31 000 personer. Dessutom ökade antalet heltidsstuderande på grundläggande nivå i åldern tämligen kraftigt, bl.a. beroende på den höga befolkningstillväxten i den åldersgruppen. Antalet studerande vid högskolor och universitet, och en del övriga studerande, såsom studerande i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program, ökade också. Befolkningstillväxten väntas även bidra positivt till utbudet av arbetskraft. Men även om befolkningstillväxten blir hög i åldersgruppen som helhet, är tillväxtens sammansättning inte gynnsam för ett högt arbetskraftdeltagande på aggregerad nivå. Med undantag för åldersgruppen , är det i åldersgrupper med ett lägre arbetskraftsdeltagande än genomsnittet som befolkningstillväxten sker, nämligen i åldersgrupperna 1619, 2024 och . Arbetskraftsutbudet påverkas positivt av en neddragning av antalet deltagare i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program. De flesta av dessa räknas i som studerande. I genomsnitt uppgick antalet deltagare till 117 000 , vilket var fler än vad som förväntades i budgetpropositionen . väntas antalet deltagare minska till 97 000, mätt som årsgenomsnitt. Till följd av att många personer deltagit i program inledningsvis kräver detta en relativt kraftig minskning under återstoden av året. minskar antalet deltagare med ytterligare 10 000. avslutades då antalet platser inom den kommunala vuxenutbildningen och folkhögskolan tillsammans uppgick till ca 80 000. erbjuds kommunerna ett riktat statsbidrag för vuxenutbildning som sammanlagt motsvarar 53 500 platser. Därmed bedöms antalet heltidsstuderande på grundläggande nivå som är minska , vilket är ännu en faktor som påverkar arbetskraftsutbudet positivt. utökas antalet permanenta platser inom högskolor och universitet något . Den höga befolkningstillväxten i åldersgruppen , en ålder vid vilken de flesta studerar, håller också tillbaka utbudet av arbetskraft. Sammantaget ökar antalet heltidsstuderande . Antalet sjuka utanför arbetskraften bedöms också öka . Det beror främst på en s.k. överhängseffekt, dvs. att nivån redan vid slutet av 2002 var betydligt högre än årsgenomsnittet för Regeringens förslag för ökad hälsa i arbetslivet förutses få effekt på så sätt att ökningen av andelen sjuka i varje åldersgrupp successivt mattas och övergår till en minskning. Till följd av det svaga arbetsmarknadsläget väntas antalet personer som av andra skäl inte deltar i arbetskraften sammantaget öka något . Sammantaget beräknas arbetskraftsutbudet öka såväl som . Diagram 6.3 Arbetskraftsutbud och antal sysselsatta Källor: () och . Utvecklingen av antalet sysselsatta och antalet personer i arbetskraften medförde att den öppna arbetslösheten liksom 2001 motsvarade av arbetskraften, mätt som årsgenomsnitt. Summan av öppet arbetslösa och antalet deltagare i arbetsmarknadspolitiska program ökade från till . Under loppet av ökade den öppna arbetslösheten successivt och ökningen har fortsatt inledningsvis . Den prognoserade utvecklingen av sysselsättning och arbetskraftsutbud medför att arbetslösheten ökar även framöver. I takt med att sysselsättningen ökar minskar dock den öppna arbetslösheten. Till minskningen bidrar också regeringens förslag för att säkerställa att de regelförändringar som genomförts inom arbetslöshetsförsäkringen skall få fullt genomslag. Syftet är att få en effektivare sökprocess och därmed uppnå en bättre matchning av lediga platser och arbetssökande för att förkorta såväl vakanstiderna som arbetslöshetstiderna. Sammantaget ökar den öppna arbetslösheten till . Till följd av minskningen av antalet deltagare i arbetsmarknadspolitiska program ökar summan av antalet öppet arbetslösa och personer i program med . minskar den öppna arbetslösheten till och summan av öppet arbetslösa och programdeltagare till . Diagram 6.4 Öppet arbetslösa och personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program Källor: (), och 2002/03:100 BILAGA 1 Den medelfristiga kalkylen är uppbyggd kring en bedömning om att det finns lediga resurser som kan tas i anspråk utan att det uppstår inflationsdrivande flaskhalsar. BNP och sysselsättning kan därmed utvecklas väl . antas resurserna ha tagits i anspråk. Som ett resultat av den goda utvecklingen minskar den öppna arbetslösheten och den reguljära sysselsättningsgraden ökar marginellt. En förhållandevis hög befolkningstillväxt i åldersgrupper med relativt lågt arbetskraftsdeltagande och låg sysselsättningsgrad bidrar till den svaga utvecklingen av sysselsättningsgraden. Produktiviteten antas växa i takt med vad som bedöms vara den potentiella utvecklingen. Medelarbetstiden stiger endast marginellt. Den underliggande utvecklingen är negativ till följd av utvecklingen av befolkningsstrukturen. Åldersgrupper med låg medelarbetstid ökar mer än grupper med hög. bedöms födelsetalen öka och därmed frånvaron för vård av barn. Den medelarbetstidsutveckling som ligger i kalkylen kan mot denna bakgrund betraktas som relativt god. 2002/03:100 BILAGA 1 ökade de nominella timlönerna med i genomsnitt . Till följd av höga prisökningar var reallöneökningarna mycket måttliga. I början av 1980- och sjönk t.o.m. reallönerna. Detta mönster bröts och lönebildningen har resulterat i förhållandevis låga nominella men höga reala löneökningar. Inte har en lika god reallöneutveckling observerats. En förklaring till den gynnsamma utvecklingen är penningpolitikens normbildande roll för lönebildningen. oberoende har givit en hög trovärdighet för inflationsmålet, vilket har lett till ett tydligt tak för de nominella löneökningarna. Denna regim har mynnat ut i samarbetsavtal mellan arbetsmarknadens parter som medverkat till att hålla nere de nominella löneökningarna och skapat utrymme för goda reallöneökningar. har de nominella timlönerna ökat förhållandevis snabbt, trots det svaga konjunkturläget. Till följd av en högre inflationstakt har reallönerna ökat något långsammare. Diagram 7.1 Timlöneutveckling 19602002 Årlig procentuell förändring, glidande medeltal Källor: och . Enligt preliminär statistik från föll löneökningstakten tillbaka något 2002 jämfört med . För ekonomin som helhet uppgick de nominella timlöneökningarna till . Löneutvecklingen i olika sektorer speglar relativt väl resursutnyttjandet i respektive sektor. Inom näringslivet dämpades löneökningarna påtagligt i byggsektorn där också konjunkturläget var mycket svagt. Även i flera tjänstesektorer var efterfrågan relativt svag med lägre löneökningar som följd. relativt goda löneökningstakten i industrin kan hänga samman med den något förbättrade industrikonjunkturen. Produktivitetstillväxten i industrin uppgick till , vilket till stor del förklaras av att antalet arbetade timmar sjönk. De högre löneökningarna kan därför delvis vara en konsekvens av förändringar i arbetskraftens sammansättning. I offentlig sektor steg lönerna mer än i näringslivet. Särskilt höga var löneökningarna i kommunsektorn, vilket kan vara en konsekvens av rekryteringssvårigheter. 1 Preliminär statistik. Avtalsförhandlingarna omfattade den helt dominerande delen av arbetsmarknaden och resulterade i de flesta fall i treåriga överenskommelser. Generellt sett var de avtal som innehöll centralt fastställda löneökningar något framtunga, dvs. de avtalade löneökningarna avtog successivt . Det innebär att de avtalsmässiga löneökningarna ligger något lägre än vad de gjort . Flera av de avtal som slöts 2001 innehöll en uppsägningsklausul för det tredje avtalsåret (). En part valde att utnyttja denna möjlighet och sade upp avtalet med och . Det kommande avtalet täcker ca 420 000 arbetstagare och på grund av dess storlek kommer det att påverka löneökningarna i hela ekonomin. löper avtalen för flertalet anställda ut. Det innebär att flera avtalsförhandlingar inleds i en period då svensk ekonomi generellt sett väntas karakteriseras av ett lågt resursutnyttjande, vilket borde verka dämpande på kommande avtalsmässiga löneökningar. Också löneökningar vid sidan om de centralt fastställda borde öka långsammare. Bilden skiljer sig dock åt mellan olika sektorer. I kommunsektorn kan det tilltagande behovet av arbetskraft leda till förhållandevis höga avtalsmässiga löneökningar. Det skulle kunna leda till kompensationskrav som i sin tur kan leda till högre löneökningar även i andra sektorer. Historiskt sett har följsamheten mellan löneökningarna varit stor mellan olika branscher och sektorer, trots att förutsättningarna i form av vinstnivåer och resursutnyttjande har varierat. I prognosen antas dock lönebildningen fungera så att relativlöneförändringar blir möjliga utan att de samlade löneökningarna i ekonomin blir alltför höga. belastas arbetsgivarnas kostnader för de anställda särskilt mycket på grund av höjda till avtalsreglerade trygghetssystem. Enbart dessa premiehöjningar väntas bidra till att arbetskraftskostnaderna för hela ekonomin ökar med . Arbetsmarknadens parter antas beakta dessa höjningar i avtalsförhandlingarna vilket minskar löneökningsutrymmet. Den något höga inflationstakten bedöms i stor utsträckning vara tillfällig och i takt med att inflationen minskar väntas också inflationsförväntningarna falla. Detta verkar också för lägre löneökningar framöver. Sammantaget antas de nominella timlöneökningarna i hela ekonomin begränsas till både och . Eftersom en lägre inflationstakt förutses kommer de reala lönerna att öka i god takt också . Arbetskraftskostnaderna, dvs. löner inklusive sociala avgifter och indirekta löneskatter, har ökat snabbare i än i våra konkurrentländer (se tabell 7.2). För att få en uppfattning om egentliga förändring i konkurrenskraft relativt omvärlden bör man även beakta produktiviteten och jämföra arbetskraftskostnaden per producerad enhet, den s.k. enhetsarbetskostnaden. (Se avsnitt 5 för utvecklingen av enhetsarbetskostnaden i industrin.) 2002/03:100 BILAGA 1 taget till produktiviteten så har arbetskraftskostnaderna i ökat snabbare än vad som samhällsekonomiskt vore att föredra. Om arbetskraftskostnaderna i ökar snabbare än i omvärlden leder det till att näringslivets konkurrenskraft försämras vilket inverkar negativt på produktionen. I ett kortsiktigt perspektiv kan effekten av högre nominella arbetskraftskostnadsökningar balanseras av en deprecierande kronkurs och den internationella konkurrenskraften därmed bibehållas. För att motverka inflationsimpulser, som kan uppkomma både till följd av den svagare kronan och av ett ökat inhemskt pristryck, kan dock en penningpolitisk åtstramning bli nödvändig för att upprätthålla målet om prisstabilitet. En stramare penningpolitik dämpar såväl sysselsättning som produktion, och minskar därigenom kommande ökningar i arbetskraftskostnader. Det är således inte möjligt att arbetskraftskostnaderna i stiger snabbare än i omvärlden utan att det på påverkar landets produktion och sysselsättning negativt. har just en försvagad krona lett till att konkurrenskraft inte försämrats trots höga arbetskraftskostnader. bröts dock denna trend och kronan apprecierade mot både euron och dollarn. steg produktiviteten kraftigt vilket resulterade i att konkurrenskraften i stort sett bibehölls. antas produktivitetsutvecklingen i följa utvecklingen i övriga . väntas kronan appreciera. För att konkurrenskraften inte skall försvagas är det därför viktigt att lönekostnaderna i inte stiger snabbare än i våra konkurrentländer. Om löneökningarna överstiger antagandet i prognosen kan produktions- och sysselsättningsutvecklingen bli svagare än beräknat. Tabell 7.2 Arbetskraftskostnader i näringslivet 1 T.o.m. kvartal 3 2002. Källor: och . 2002/03:100 BILAGA 1 Inflationen har dragits upp av kraftigt höjda priser på el och olja. Energipriserna väntas dock falla och därmed i allt mindre utsträckning bidra till att höja inflationen , för att sedan bidra till att sänka inflationen under inledningen av 2004. Importprisernas utveckling bedöms fortsätta att dämpa inflationen. Det inhemska inflationstrycket väntas vara lågt även om det förutses öka något . Inflationen, mätt med konsumentprisindex (KPI), väntas uppgå till och till (se tabell 8.1). Mätt som årsgenomsnitt beräknas inflationen uppgå till och . Den underliggande inflationen, mätt med mått UND1X, väntas uppgå till och . Skillnaden mellan KPI-inflationen och den underliggande inflationen beror främst på att bostadslåneräntorna, som inte ingår i UND1X, enligt prognosen höjer KPI-infla- tionen kraftigt . Tillfälliga störningar har påverkat inflationen Kraftiga svängningar har kommit att dominera bilden av inflationens utveckling . Dessa svängningar har haft mer att göra med olika tillfälliga utbudsstörningar än med variationer i det allmänna inflationstrycket i den svenska ekonomin. höjdes priserna kraftigt på främst kött, frukt, grönsaker, olja, bensin och elektricitet. Dessa prisökningar berodde till stor del på olika tillfälliga utbudsstörningar och gjorde att inflationen steg med över en procentenhet. De sista effekterna av dessa prishöjningar föll bort ur tolvmånaderstalen varvid inflationen sjönk till . har kraftigt höjda priser på energi åter drivit upp inflationen. var inflationen, mätt med KPI, , medan tolvmånaderstalet för KPI exklusive energipriser var (se diagram 8.1). Priset på elektricitet har ökat framför allt på grund av brist på vattenkraft, medan oljepriset stegrats bland annat till följd av den stora osäkerheten om utvecklingen i . Tolvmånaderstalet för KPI exklusive energi har, med undantag , sjunkit successivt sedan början av . Diagram 8.1 Inflation (KPI) exkl. el, olja och bensin Inflation exkl. el, olja och bensin Källor: och . Även inhemska tjänstepriser har höjt inflationen Det är dock inte bara de ovannämnda utbudsstörningarna som har bidragit till högre inflation . När effekterna av livsmedels- och energiprishöjningar hade klingat av i mitten av 2002 var KPI-inflationen ändå högre än den var innan dessa prishöjningar inleddes. Denna del av den ökade inflationen förklaras i viss utsträckning av priserna på tjänster. Tjänsteprisernas bidrag till den totala KPI-inflationen steg kontinuerligt , då det var , till senare delen av , då det var (se diagram 8.2). Diagram 8.2 Bidrag till KPI-inflationen från vissa varu- och tjänstegrupper Inhemska tjänster exkl. boende Importvaror exkl. olja o. bensin -0,2 -0,4 Källor: och . Även fortsatte priserna för flera tjänstekomponenter att öka inflationen. har effekten minskat något, men tjänstepriserna bidrar alltjämt mer till inflationen än de gjorde 2000. De högre priserna på tjänster bedöms delvis hänga samman med att höga löneökningar i konsumentnära tjänstebranscher med viss fördröjning har fått genomslag i konsumentpriserna. De höga prisnivåer på el, bensin och olja som är den huvudsakliga orsaken till den mycket höga inflationen under inledningen av 2003 väntas fortsätta bidra till hög inflation ännu men inte bestå året ut. Både el- och oljepriserna förväntas sjunka under loppet av året. Elpriset väntas sjunka relativt snabbt , och större delen av det senaste halvårets prishöjningar förutses ha fallit tillbaka . En mindre del av prishöjningarna antas dock dröja kvar och bidra till att förstärka elleverantörernas vinstmarginaler. Oljepriset antas avta från de högsta nivåerna före utbrott till ett pris på per fat . (Se även nedan.) beräknas energipriserna bidra avsevärt till att hålla ned inflationen. Dessa prisers betydelse för inflationsförloppet är stor, och avvikelser från prognosen, framför allt när det gäller elprisutvecklingen, kan ge upphov till stora prognosfel enskilda månader. Importpriserna väntas dämpa inflationen Prisutvecklingen i importledet påverkar de svenska konsumentpriserna dels direkt, genom att en stor del av konsumtionsvarorna importeras, dels indirekt, genom att priserna på importerade insatsvaror som används i den inhemska produktionen i varierande grad slår igenom i konsumentpriserna. Importpriserna bestäms i stor utsträckning av hur kronans värde förändras gentemot våra viktigaste handelsländers valutor. stärktes kronan successivt och importpriserna i producentledet sjönk i takt med valutaförstärkningen. Importprisernas genomslag i konsumentledet är svårbedömt. Den uppgång i importpriserna som föregått det senaste årets nedgång fick inte fullt genomslag i konsumentledet. Även när importpriserna sjunker bedöms genomslaget i konsumentledet ske med viss tröghet. De importerande företagen som 2002/03:100 BILAGA 1 fått se sina marginaler krympa förutses i viss grad återställa dessa framöver. Det närmaste året beräknas kronan fortsätta att stärkas för att därefter bibehålla sitt värde . Förstärkningen leder till att importpriserna på bearbetade varor minskar med i genomsnitt för att därefter öka svagt i samband med att de internationella varupriserna stiger allt snabbare. Trots att genomsnittspriset på olja bedöms bli högre än leder valutaförändringen till sjunkande importpriser även för råvaror i kronor räknat. Priset på olja steg kraftigt fram till krigsutbrottet i . Prognosen för oljeprisutvecklingen utgör, i högre grad än normalt, en källa till osäkerhet beträffande inflationsprognosen. När osäkerheten kring situationen i avtar bedöms världsmarknadspriset komma att ligga inom det intervall som OPEC har satt som mål, dvs. Inflationsförväntningarna har stigit något Hushållens inflationsförväntningar mäts i månatliga undersökning av hushållens inköpsplaner (HIP). Förväntningarna på tolv månaders sikt, som steg , föll tillbaka men har därefter åter stigit. Metodomläggningar gör att nivåerna inte är direkt jämförbara över tiden, men utvecklingen tyder på att inflationsförväntningarna enligt HIP i viss mån har följt den faktiska inflationens svängningar . Även resultat från företaget , som på uppdrag undersöker förväntningarna hos bl.a. arbetsmarknadens parter, visar att förväntningarna sjönk något för att åter stiga . var de genomsnittliga förväntningarna för alla grupper i Prosperas undersökning på både ett och . Sammanfattningsvis är uppgången i inflationsförväntningarna begränsad och bedöms vara övergående. Som nämnts inledningsvis i detta avsnitt har tjänsteprisernas bidrag till inflationen avtagit något . Även om hushållens konsumtion åter tilltog , och konsumtionstillväxten bedöms fortsätta , väntas sysselsättningen i den 2002/03:100 BILAGA 1 privata tjänstesektorn utvecklas fortsatt svagt för att växa något starkare (se avsnitt 6). Löneökningarna antas uppgå till . Produktiviteten i den svenska ekonomin utvecklades gynnsamt och väntas fortsätta att öka i god takt . Detta bidrar till att dämpa utvecklingen av arbetskraftskostnaden per producerad enhet och därmed det inhemska inflationstrycket. Indirekta effekter av de höga el- och oljepriserna kan bidra till att höja konsumentpriserna på inhemskt producerade varor och tjänster , men dessa effekter bedöms bli relativt små. Sammantaget väntas det inhemska konsumentpristrycket förbli lågt även om det förutses stiga något . Den successiva förstärkningen av efterfrågeläget väntas öka handelns möjligheter att höja marginalerna, och en viss marginalförstärkning beräknas således bidra till inflationen under såväl innevarande som . bidrog boendekostnaderna i betydande grad till inflationen. Utöver elpriset höjde hyror och räntekostnader vid olika tider inflationstalen. Hyreshöjningarna uppgick till under loppet av 2002. Under loppet av 2003 väntas hyrorna stiga , bland annat mot bakgrund av uppvärmningskostnadernas utveckling, och 2004 bedöms hyrorna öka med . Prognosen för ränteutvecklingen (se avsnitt 3.2) innebär ett förhållandevis kraftigt omslag i reporäntan, och därmed i de kortfristiga bostadslåneräntorna . Detta gör att räntekostnaderna för egnahemsboende förutses bidra till att sänka KPI-inflationen under loppet av 2003 men höja den under loppet av 2004. Sammantaget väntas boendekostnaderna, exklusive skatt och uppvärmning av egnahem, bidra till den totala KPI-inflationen under loppet av 2003 med och under loppet av 2004 med ca +1,. De höga energipriserna, som gjort att inflationen blivit hög under inledningen av 2003, väntas falla tillbaka . Redan i mitten av innevarande år beräknas inflationen därmed vara för att sedan sjunka ytterligare (se diagram 8.3). , när de tillfälliga effekterna fallit ur tolvmånaderstalen, bedöms inflationen åter öka. För både 2003 och 2004 gör de kraftigt varierande energipriseffekterna att inflationen under loppet av respektive år (decemberinflationen) skiljer sig betydligt från årsgenomsnitten enligt prognosen (se tabell 8.1). Diagram 8.3 Konsumentprisernas utveckling -0,5 -1,0 Källor: och . Enligt baseras penningpolitiken på utsikterna för den underliggande inflationen, mätt med UND1X, .