prop · GR0320 · 2003-11-05 00:00:00 — En hälsosam miljö har potentiellt stor betydelse för åtnjutandet av mänskliga rättigheter, inte minst de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. Å andra sidan är det svårt att uppnå en hälsosam miljö utan respekt för vissa mänskliga rättigheter såsom de som är kopplade till ett demokratiskt styrelseskick. Kopplingarna gjordes redan i FN:s första konferens om mänsklig miljö i . Vid världstoppmötet om hållbar utveckling i fastslogs att respekten för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter är en förutsättning för att hållbar utveckling skall kunna uppnås och gagna alla kvinnor, män och barn. I genomförandeplanen från mötet uppmärksammas det möjliga sambandet mellan miljö och mänskliga rättigheter, inbegripet rätten till utveckling (artikel 169). De internationella instrumenten om mänskliga rättigheter innehåller ingen uttrycklig rätt till en hälsosam miljö. I vissa konventioner om mänskliga rättigheter görs dock kopplingar till vikten av en hälsosam miljö. I konventionen om de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna stadgas till exempel att envar har rätt till en skälig levnadsstandard, inklusive kontinuerlig förbättring av livsvillkoren (artikel 11). En koppling till den omgivande miljön torde också finnas i rätten till bästa möjliga hälsa (artikel 12). Vidare omnämns vikten av en sund miljö i konventionen om barnets rättigheter och i konvention nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder. I artikel 24 i konventionen om barnets rättigheter, vilken behandlar barnets hälsa, stadgas att faran och risken för miljöföroreningar skall beaktas. På regional nivå erkänner den afrikanska stadgan om mänskliga och folkens rättigheter samt till den amerikanska konventionen om mänskliga rättigheter uttryckligen rätten att leva i en hälsosam och tillfredsställande miljö. Enligt svenskt synsätt finns en tydlig koppling mellan skyddet för de mänskliga rättigheterna och arbetet för en hållbar utveckling. I detta sammanhang verkar särskilt för att det gemensamma ansvaret för globala nyttigheter skall utvecklas. Frågor om mänskliga rättigheter: åtgärder 4.1Människors möjligheter att åtnjuta de mänskliga rättigheterna Alla människor är lika i värde och rättigheter verkar för alla människors möjligheter att åtnjuta de mänskliga rättigheterna. Barnets rättigheter, kvinnors rättigheter samt rättigheter för personer som tillhör urbefolkningar och nationella eller etniska, religiösa och språkliga minoriteter måste särskilt beaktas i syfte att garantera lika förutsättningar. Bland den tidigare skrivelsens specifika målsättningar återfinns att verka utifrån den grundläggande tesen att alla människor är lika i värde och rättigheter. Arbetet för att försvara och genomföra principen om icke-diskriminering förblir en grundpelare i det internationella arbetet för de mänskliga rättigheterna. Bekämpande av diskriminering på grund av kön, etniskt ursprung, religion, funktionshinder eller sexuell läggning utgör också en av de största utmaningarna för arbetet med de mänskliga rättigheterna i , liksom i de övriga länderna inom EU. kommer att fortsätta att uppmärksamma brister i kvinnors och flickors möjligheter att åtnjuta de mänskliga rättigheterna. verka för att fler länder ratificerar och genomför FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering mot kvinnor (CEDAW), samt bevaka och invända mot reservationer som försämrar skyddet för kvinnor i de länder som reserverat sig, verka för att stärks, samt bidra till att dess arbetsmetoder effektiviseras, verka för att frågor om kvinnors och flickors åtnjutande av de mänskliga rättigheterna skall genomsyra FN:s arbete, verka för att förekomsten av alla former av våld mot kvinnor uppmärksammas inom FN och andra internationella forum samt, där det förekommer, på alla sätt motverkas, verka för att traditionella sedvänjor som utgör ett hot mot kvinnors Skr. 2003/04:20 och flickors liv och hälsa, inklusive könsstympning, upphör, och på olika sätt uppmärksamma kvinnors och flickors situation i väpnade konflikter och fredsprocesser, liksom deras möjlighet till inflytande. Frågor som rör kvinnors åtnjutande av de mänskliga rättigheterna behandlas i olika FN-organ, i första hand FN:s kvinnokommission, FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna samt i generalförsamlingens deltar aktivt i dessa förhandlingar och har under de ofta bedrivit resolutionsarbetet beträffande mänskliga rättigheter och kvinnofrågor för EU:s räkning. agerande i internationella forum bygger på den svenska jämställdhetspolitiken som syftar till att kvinnor och män, flickor och pojkar skall ha samma möjligheter och rättigheter. För att kvinnor och män skall kunna åtnjuta de mänskliga rättigheterna på samma villkor krävs att de maktstrukturer som innebär att män är överordnade och kvinnor underordnade synliggörs och aktivt motarbetas. jämställdhetsperspektiv skall genomsyra och utvecklas inom alla För att driva på jämställdhetsarbetet och bekämpa diskriminering av kvinnor och flickor krävs också särskilda insatser för kvinnor och flickor. stödjer och uppmärksammar det arbete som bedrivs av FN:s specialrapportör för avskaffande av våld mot kvinnor, bland annat genom tal och inom ramen för det resolutionsarbete som bedrivs i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna. deltar även aktivt i arbetet i generalförsamlingen med FN:s resolution om åtgärder för att eliminera alla former av våld mot kvinnor. aktivt för att bruket av hedersrelaterat våld uppmärksammas inom FN och andra internationella forum samt, där det förekommer, på alla sätt FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (CEDAW) är en av FN:s centrala konventioner om de Konventionen lyfter fram regeringars skyldighet att säkerställa lika rätt för kvinnor och män. I syfte att påskynda utvecklingen tillåts positiv särbehandling i ett övergångsskede. Beklagligt nog har inte alla länder ratificerat denna konvention och dessutom har ett stort antal reservationer gjorts som allvarligt försämrar skyddet för kvinnor i de länder som reserverat sig. perioden fortsatt att bevaka och invända mot reservationer som strider mot konventionens syfte. Frågan om reservationer behandlas även i en resolution om som läggs fram i FN:s generalförsamling av de nordiska länderna. deltog aktivt i de förhandlingar som ledde fram till antagandet 1999 av ett fakultativt tilläggsprotokoll till CEDAW om individuell har finansierat en särskild tjänst vid FN:s avdelning för främjande av kvinnors utveckling (DAW) för att arbeta med att integrera frågor om kvinnors rättigheter i FN-systemet. har vidare tagit ett initiativ i och bildat Friends of Gender Skr. 2003/04:20 mainstreaming som skall se över hur man bäst kan främja integrering av dessa frågor i FN-systemet. har särskilt uppmärksammat kvinnors och flickors situation i väpnade konflikter och fredsprocesser, bland annat i . har aktivt medverkat till utformandet och uppföljningsarbetet av FN:s säkerhetsråds resolution om kvinnor i väpnade konflikter som antogs 2000. Resolutionen betonar bland annat vikten av att öka kvinnors deltagande i fredsprocesser och återuppbyggande av det civila samhället och uppmanar stater att tillse att kvinnors och flickors mänskliga rättigheter respekteras under och efter väpnade konflikter. Inom ramen för arbetet med kvinnors åtnjutande av de mänskliga rättigheterna har även givit hög prioritet till frågor kopplade till kvinnors sexuella och reproduktiva hälsa och rättigheter, såsom människors möjlighet att själva fatta beslut om sexualitet och barnafödande. har emellertid vissa länder försökt motverka de principiella ståndpunkter beträffande sexuell och reproduktiv hälsa som återfinns i bland annat slutdokumenten från i samt dess uppföljningsmöte i , liksom i befolkningskonferensen i . kommer att i internationella sammanhang fortsätta att verka för ett starkt skydd för dessa rättigheter. stödjer också UNFPA:s arbete inom detta område. kommer att bidra till att rättigheterna i FN:s konvention om barnets rättigheter i största möjliga utsträckning kommer världens barn till godo genom att bland annat stödja det fortsatta arbetet för att stärka FN:s barnrättskommittés möjligheter att övervaka konventionens efterlevnad, fortsatt betona barnrättsperspektivet i och det övriga FN- systemets arbete, samt vikten av att följa upp barnrättskommitténs rekommendationer till staterna, stödja arbete för att genomföra konvention nr 182 om förbud mot och avskaffande av de värsta formerna av barnarbete, fortsätta sitt engagemang i frågan om skyddet för barn i väpnade konflikter, inklusive genom att verka för genomförandet av protokollet till om sådant skydd, ratificera och verka för genomförandet av protokollet till om bekämpandet av försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi, samt fortsatt uppmärksamma frågan om våld mot barn. FN:s konvention om barnets rättigheter (), CRC, har ratificerats av alla stater utom två4 och är därmed i princip ett universellt dokument. Det återstår dock mycket arbete innan konventionen även tillämpas globalt. Konventionen lyfter fram barnet som självständig utövare av mänskliga rättigheter. Den täcker bland annat rätten att få sina behov tillgodosedda, rätten till skydd mot utnyttjande och diskriminering samt rätten till medinflytande genom möjligheten att uttrycka sin åsikt och få den respekterad. Regeringen har sedan den förra skrivelsens tillkomst fortsatt arbetet för att stärka barnrättsperspektivet i det bilaterala och multilaterala utvecklingssamarbetet. förblir en av största bidragsgivare och betonar barnrättsperspektivet i organisationens arbete. överlämnade regeringen skrivelsen Ett barnrättsperspektiv i internationellt utvecklingssamarbete till (skr. 2001/02:186). I skrivelsen redogör regeringen för de erfarenheter som vunnits i svenska och internationella ansträngningar för att skapa förutsättningar för ett utvecklingssamarbete som syftar till att förverkliga barnets rättigheter enligt . Barnskrivelsen utgör en viktig grund för regeringens fortsatta arbete. Under världskongressen i om bekämpning av kommersiell sexuell exploatering av barn antogs ett dokument som bekräftade slutsatserna från den första kongressen som hölls i . engagemang har bidragit till den positiva utvecklingen på detta område. Tilläggsprotokollet till som rör försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi är i kraft . har undertecknat protokollet och () pågår ratificeringsarbetet inom . anslöt sig till konvention (nr 182) om förbud mot och omedelbara åtgärder för att avskaffa de värsta formerna av barnarbete. har länge haft ett starkt engagemang när det gäller skyddet för barn i väpnade konflikter. spelade en aktiv roll såsom ordförande i den arbetsgrupp inom FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna som utarbetade tilläggsprotokollet till rörande barns indragning i väpnade konflikter. Protokollet stipulerar en 18-årsgräns för tvångsrekrytering och deltagande i strid, vilket är något som aktivt verkat för. Protokollet är i kraft och ratificerades av . Under det svenska ordförandeskapet i EU 2001 anordnade ett internationellt seminarium om barn i krig och på flykt. Genom utvecklingssamarbetet stödjer även olika internationella organisationers arbete för att demobilisera och rehabilitera barnsoldater. stödjer aktivt det arbete som utförs av FN:s generalsekreterares särskilda representant för frågan om väpnade konflikters inverkan på barn. som det är glädjande att så många länder ratificerat så medför det stora antalet konventionsstater en ökad belastning för som har till uppgift att övervaka staternas efterlevnad av konventionen. stödjer FN:s Skr. 2003/04:20 högkommissarie för mänskliga rättigheter i dennes arbete med att stärka och effektivisera barnrättskommittén. Som ett led i detta arbete har barnrättskommittén utökats till att bestå av 18 oberoende experter. EU framlägger , tillsammans med den latinamerikanska gruppen i FN, ett resolutionsförslag om barnets rättigheter både i kommissionen för mänskliga rättigheter och i . I resolutionen uppmanas länderna att fortsätta främja barnets rättigheter i enlighet med förpliktelserna i . Även nya områden där förbättringar kan och bör ske uppmärksammas i resolutionen. På så sätt drivs utvecklingen av barnets rättigheter framåt. arbetade aktivt för att FN:s generalsekreterare skulle tillsätta en expert för att studera frågan om våld mot barn, vilket skedde . 4.1.3Arbetet mot rasism och etnisk diskriminering fortsätta stödja det arbete mot rasism, rasdiskriminering och främlingsfientlighet som bedrivs inom bland annat EU, FN, och och inom FN verka för ett genomförande av slutdokumentet från mot rasism, rasdiskriminering, främlingsfientlighet och relaterad intolerans. FN:s konvention om avskaffande av alla former av rasdiskriminering (CERD) antogs . Därutöver innehåller flertalet av FN:s konventioner ett uttryckligt förbud mot rasdiskriminering. I FN diskuteras frågan om avskaffande av alla former av rasism, rasdiskriminering, främlingsfientlighet och relaterad intolerans i FN:s generalförsamlings tredje utskott samt i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna. Under kommissionen finns en särskild rapportör som har till uppgift att studera frågor om rasism, rasdiskriminering, främlingsfientlighet och relaterad intolerans i syfte att främja arbetet med dessa frågor såväl nationellt som internationellt. i antog ett beslut om tolerans och icke-diskriminering. I beslutet fördöms rasistiska manifestationer och uppmanas till ytterligare åtgärder för att främja en dialog mellan kulturer och religioner. Inom bedrivs ett arbete mot rasism och etnisk diskriminering av kommission mot rasism och intolerans (ECRI). Inom EU arbetar Europeiska övervakningscentret mot rasism och främlingsfientlighet (EUMC) med dessa frågor. mot rasism, rasdiskriminering, främlingsfientlighet Skr. 2003/04:20 och relaterad intolerans hölls mot rasism, rasdiskriminering, främlingsfientlighet och relaterad intolerans i . och övriga EU-länders förhoppning var att världskonferensen skulle utmynna i ett enigt och konkret budskap mot rasism, rasdiskriminering, främlingsfientlighet och relaterad intolerans fokuserat på dagens situation. Konferensen kom dock att präglas av starka motsättningar mellan nord och syd där de delar av världen som varit koloniserade och utsatta för slaveri och slavhandel lade fokus på dessa historiska skeenden och effekterna därav på utvecklingen i de berörda länderna, medan bland andra EU-länderna önskade betona vikten av att samarbeta för att vidta åtgärder för att bekämpa nutida former av rasism, diskriminering och främlingsfientlighet. En uppgörelse kunde slutligen nås och antas utan omröstning, men innehållet samt det praktiska genomförandet av rasismkonferensens slutdokument har varit föremål för fortsatta diskussioner i bland annat FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna. Även det forum för enskilda organisationer som föregick konferensen karaktäriserades av stora motsättningar, och det slutdokument som antogs av detta stöddes inte av alla de deltagande organisationerna. För att det internationella arbetet mot rasism skall bli verkningsfullt krävs att världens länder kan samverka runt åtgärder ägnade att bekämpa nutida former av rasism, diskriminering och främlingsfientlighet. skall verka för att genomförandet av rasismkonferensens slutdokument genom FN:s försorg kan bidra till en sådan utveckling. 4.1.4Rättigheter för personer som tillhör urbefolkningar och nationella eller etniska, språkliga och religiösa minoriteter fortsatt uppmärksamma minoriteter som är särskilt utsatta vad gäller de mänskliga rättigheterna, på olika sätt bidra till nationella processer för samarbete och dialog mellan olika befolkningsgrupper, inklusive genom högkommissarie för frågor om nationella minoriteter, och verka för ökad kunskap om innehållet i FN:s deklaration om rättigheter för personer som tillhör nationella eller etniska, religiösa och språkliga minoriteter. Antalet nationella, etniska, religiösa och språkliga minoritetsgrupper i världen har beräknats till flera tusen. Mer än en fjärdedel av jordens befolkning tillhör en minoritetsgrupp. Staterna har ett ansvar att utan diskriminering ge personer som tillhör en minoritet samma rättigheter som landets övriga befolkning till bland annat utbildning och hälsovård. Därtill kommer att personer som tillhör nationella minoriteter skall ges särskilda rättigheter avseende bland annat språk, utbildning och deltagande. Många stater är dock ovilliga att uppmärksamma minoritetsproblem med hänvisning till suveränitet och nationell sammanhållning. Inom FN:s ram finns en deklaration om rättigheter för personer som tillhör nationella eller etniska, religiösa och språkliga minoriteter. Ett bindande FN-instrument som behandlar minoriteters rättigheter är konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter (artikel 27). Mer detaljerade bestämmelser finns i ramkonvention om skydd för nationella minoriteter samt i minoritetsspråkskonventionen. ratificerade båda dessa konventioner . Dokumentet från ESK:s (sedermera ) Köpenhamnsmöte redogör utförligt för staternas åtaganden vad gäller behandlingen av nationella minoriteter. har fortsatt att i uttalanden och genom politiska kontakter uppmärksamma minoriteter som varit särskilt utsatta vad gäller de mänskliga rättigheterna. har också strävat efter att genom utvecklingssamarbetet det bilaterala såväl som det som utförs inom FN och av bidra till nationella processer av samarbete och dialog mellan olika befolkningsgrupper. Det arbete som utförs av Högkommissarie för frågor om nationella minoriteter, och som aktivt stödjer, förtjänar att särskilt uppmärksammas. inrättade en specialistgrupp för romska frågor med syfte att åstadkomma en långsiktig förbättring för 8 - 10 miljoner romer. Inom ministerkommittén diskuteras ett finskt initiativ om att inom inrätta ett romskt forum med bred romsk representation. Inom pågår arbete med att utarbeta en handlingsplan för att förbättra situationen för och Sinti. fortsatt verka för att FN:s permanenta forum för urbefolkningsfrågor skall ha möjlighet att arbeta för att förbättra situationen för världens urbefolkningar, inklusive vad gäller mänskliga rättigheter, och aktivt delta i utarbetandet inom FN av en deklaration om urbefolkningars rättigheter. Urbefolkningarnas utsatthet ställer stora krav på att deras rättigheter erkänns och respekteras. Urbefolkningar har oftast levt och verkat i sina områden före den dominerande befolkningens ankomst och där i generationer brukat land, vatten och naturresurser. I utgör samerna en urbefolkning. 1994 inleddes FN:s urbefolkningsårtionde. När årtiondet nu går mot Skr. 2003/04:20 sin avslutning har ett av handlingsprogrammets viktigaste målsättningar etableringen av ett permanent forum för urbefolkningsfrågor inom FN-systemet kunnat genomföras. Forumet, som består av representanter för urbefolkningar såväl som för regeringar, sammanträffade i . Vid senare genomdrev en resolution som innebar att ett sekretariat för forumet kunde upprättas inom FN- sekretariatet. kommer att fortsatt verka för att forumet skall få möjlighet att arbeta för att förbättra situationen för alla de människor i världen som tillhör urbefolkningar, inklusive i frågor som gäller de mänskliga rättigheterna. En annan central målsättning för urbefolkningsårtiondet var utarbetandet av en internationell deklaration om urbefolkningars rättigheter. Utformningen uppdrogs åt en arbetsgrupp bestående av representanter för regeringar samt för världens urbefolkningar. När återstår av arbetsgruppens mandat finns ännu ingen överenskommelse om en deklarationstext. verkar tillsammans med övriga nordiska länder aktivt för att arbetet med att nå enighet om en FN-deklaration om urbefolkningars rättigheter skall lyckas. inrättades av FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna en särskild rapportör för urbefolkningsfrågor. Arbetet med att utreda möjligheten till svensk ratifikation av ILO- konventionen nr 169 om ursprungsfolk och stamfolk i självstyrande länder har gått vidare och regeringen har som målsättning att kunna ratificera konventionen inom innevarande mandatperiod. 4.1.5Diskriminering och förföljelse på grund av sexuell läggning påtala övergrepp mot och diskriminering av personer på grund av sexuell läggning varhelst det förekommer, och fortsätta att aktivt bidra till att frågan om diskriminering på grund av sexuell läggning uppmärksammas inom FN och andra internationella forum. Rätten till frihet från diskriminering och från förföljelse på grund av sexuell läggning har vunnit erkännande först . Sexuell läggning finns därför inte uttryckligen upptaget bland diskrimineringsgrunderna i FN:s konventioner om mänskliga rättigheter. har dock både för mänskliga rättigheter och kommittén för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter haft anledning att fastslå att diskrimineringsförbudet i FN:s två centrala konventioner för mänskliga rättigheter (ICCPR och ICESCR) även omfattar sexuell läggning. Inte heller innehåller uttryckligen sexuell läggning som diskrimineringsgrund. Även här har senare praxis slagit fast att konventionens diskrimineringsskydd omfattar sexuell läggning. Skyddet mot diskriminering på grund av sexuell läggning inom Europeiska unionen har utvecklats . Genom en ändring av EG-fördraget infördes en artikel 13 som fastställer en befogenhet för rådet att besluta om åtgärder för att bekämpa sådan diskriminering. antogs ett direktiv (2000/78/EG) om inrättandet av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet som även omfattar sexuell läggning. antog ministerrådet en gemenskapens handlingsplan mot diskriminering (2001-2006) som även omfattar sexuell läggning. Sexuell läggning finns också upptaget i diskrimineringsförbudet i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna (artikel 21). I inrättades 1999 en särskild ombudsman mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO). HomO, som är en statlig myndighet, utses av regeringen i taget och har till uppgift att verka för att det inte skall förekomma diskriminering på grund av sexuell läggning på något område i svenskt samhällsliv. utvidgades bestämmelse om hets mot folkgrupp till att även omfatta hot och uttryck för missaktning med anspelning på sexuell läggning. Men som skyddet mot diskriminering på grund av sexuell läggning utvecklats i med flera länder så finns det i FN- sammanhang alltjämt ett utbrett motstånd mot att ens omnämna dessa frågor. Det är regeringens uppfattning att en attitydförändring bland FN:s länder kan påskyndas genom att frågorna successivt tas upp i olika FN- forum. I FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna 2000 tog initiativ till att föra in ett uttryckligt fördömande av summariska avrättningar av personer på grund av dessas sexuella läggning i det resolutionsförslag om summariska avrättningar som lägger fram. Detta utgjorde det första omnämnandet av sexuell läggning i en FN-resolution. Formuleringen har trots motstånd från vissa länder kunnat bibehållas och ingår även i den text som antogs i kommissionen 2003. Vid kommissionens möte valde att uppmärksamma frågan genom ett anförande av HomO, som även medverkade till ett särskilt möte i samband med kommissionen för att lyfta fram dessa frågor. Under årets session av kommissionen stödde också ett av framlagt resolutionsförslag om skydd mot diskriminering på grund av sexuell läggning. Även detta bidrog, även om det inte kunde antas vid årets session, till att föra upp frågan på FN:s dagordning. Diskriminering på grundval av sexuell läggning uppmärksammas även i , vars ministerkommitté konstaterade att det i medlemsstaterna fortfarande existerar diskriminerande lagar samt förekommer våld och fördomar mot personer på grund av deras sexuella läggning. skulle därför följa utvecklingen på detta område noga. kommer att fortsätta att påtala övergrepp mot och Skr. 2003/04:20 diskriminering av personer på grund av sexuell läggning varhelst det