prop · GQ0360 · 2003-03-13 00:00:00 — EU uttalade sig vid upprepade tillfällen i rådsslutsatser över brist på samarbete med tribunalen. Demokratiseringsprocessen i , som be- står av de båda delrepublikerna och , konsoliderades efter nederlag i president- och parla- Parallellt med en ökande demokratisering och liberalisering präglades emellertid landets inrikespolitiska situation av osäkerhet om federationens framtid. En folkomröstning om självstän- dighet i undveks i sista stund med hjälp av ett aktivt agerande från EU:s höge representant , på uppdrag av EU:s I stället slöts ett avtal om en ny och lösare union mellan de båda delrepublikerna . Enligt avtalet ska en ny konstitution antas av både det federala parlamentet och de båda republikparlamenten innan den nya unionen träder i kraft. har möjlighet att kalla till folkomröstning om självstän- dighet om republiken så vill. Förhandlingar mellan och om en ny konstitution har emellertid gått långsammare än först beräknat, delvis på grund av misslyckade presidentval i båda republikerna med efter- följande inrikespolitisk kris. nåddes dock en överenskommelse om en ny konstitution, återigen med benäget bistånd av EU genom den höge representanten. Överenskommelsen kan komma att jämna vägen för inledande av förhandlingar om ett s.k. Stabiliserings- och associeringsavtal med EU. Ett närmande till EU genom ett sådant avtal är en av främsta utrikespolitiska målsättningar. För att förhandlingar ska kunna inledas krävs att delrepublikerna enas om en gemensam tull- och han- delsregim, vilket ännu inte hade skett. Spänningsnivån i det tidigare konfliktområdet i södra , Presevo- dalen, mattades dock och lokalval kunde genomföras under finns nu albanska borgmästare i två av kommunerna och genomförandet av ett förtroendeskapande program Skr. 2002/03:60 mellan befolkningsgrupperna pågår under internationell övervakning. EU och det internationella samfundet agerade även för att påverka regimen till ökat samarbete med internationella krigsförbrytartri- bunalen i , med mycket begränsad framgång. Kosovo fortsatte att ådra sig EU:s uppmärksamhet. Både det multila- terala och bilaterala engagemanget var omfattande. efterträddes dansken av tysken i rollen som SRSG (Special Representative Secretary-General) och tillika chef för (Mission in Kosovo). Först , genom den nye SRSG:s medling, kunde parlamentet enas om bildandet av en koalitionsregering efter valet . Till president valdes och till premiär- minister . I enlighet med det konstitutionella ramverket för temporärt självstyre utsågs även en kosovoserb till minister inom regeringen. Nästa steg i genomförandet av FN:s säkerhetsråds resolution kunde i och med detta initieras överlämnandet av det adminis- trativa och exekutiva ansvaret från till det temporära självstyret PISG (). Som ledstjärna för PISG:s arbete lanserade "Standard before Status", vilket är en samling riktmärken på viktiga områden. Budskapet var att innan dessa nivåer är uppnådda kommer inte frågan om Kosovos fram- tida status att vara relevant. Säkerhetssituationen i Kosovo förbättrades steg för steg. Den Nato- ledda internationella fredsstyrkan (Kosovo Force) ändrade mandat från att försvara Kosovo mot angrepp från den jugoslaviska armén till att beskydda minoriteter inom Kosovo tillät omstruktureringar och reducering av antalet personer. bestod Kfor av cirka 29 000 man varav ca 730 svenskar. EU:s roll stärks i Kosovo i takt med områdets normalisering. EU är ansvarig för pelare IV inom som ansvarar för den ekonomiska utvecklingen. har den ekonomiska återuppbyggnaden, bankväsendet, privatiseringar, ägarförhållanden etc., i högre grad lyfts fram. En diskussion fördes inom EU-kretsen om hur EU ytterligare skulle kunna öka sitt inflytande genom förbättrad intern koordinering. Kommissionen beslutade att öppna ett eget parallellt spår för Kosovo i förhandlingarna med FRJ (Förbunds- republiken ) om ett Stabiliserings- och associeringsavtal (). Om ett sådant avtal sluts med FRJ kommer det inte att tillämpas i Kosovo. En så kallad Stabilisation and Association Tracking Mechanism (SATM) kommer därför att användas för att se till så att Kosovos utveckling leder till EU-närmande. Ett Stabiliserings- och associeringsavtal () mellan EU och Makedo- nien undertecknades i . avtalet som andra medlemsstat efter . För att avtalet Skr. 2002/03:60 ska träda i kraft krävs ratificering av och samtliga EU:s medlemsstaters parlament, vilket väntas ta tid. I avvaktan på ett ikraftträ- dande började ett interimsavtal att gälla . Några framsteg i genomförandet av interimsavtalet hade ännu inte gjorts. Året präglades i övrigt av genomförandet av , det avtal som slöts mellan de s.k. etniska makedonierna (som är i majoritet) och de etniska albanerna (ca en tredjedel av befolkningen) i staden . Genomförandet gick i stort sett enligt planerna, men med förseningar. De viktigaste reformerna i lagstiftningen innebar förbätt- ringar av situationen för den albanska befolkningen, ökade möjligheter att använda det albanska språket i offentliga sammanhang samt ett utökat lokalt självstyre. Även en amnestilag antogs. EU:s särskilda sändebud spelade en synnerligen viktig roll för att göra dessa framsteg möjliga. Parlamentsvalen gick trots internationella farhågor lugnt till. Regeringen erkände sig besegrad redan på valnatten, och ersattes av en koalitionsregering. En folkräkning kunde med framgång också genomföras . uttryckte vid sitt möte i EU:s principiella vilja och beredskap att ta över ansvaret för en militär operation i Make- donien. Förutsatt att den makedonska regeringen så begär, kan en EU- ledd insats komma att ersätta den nuvarande Nato-insatsen som är tänkt att pågå till . gjordes en grundlig genomgång av möjligheter att genomföra sina åtaganden inom ramen för ett framtida Stabiliserings- och associeringsavtal (). Den förberedande processen för att för- handla fram ett sådant avtal inleddes . presenterade kommissionen ett utkast till förhandlingsmandat. När mandatet antogs av rådet valde unionen mot bakgrund av den låga reformtakten och det instabila politiska läget att avvakta med beslut om öppnade av förhandlingar. Det politiska läget stabiliserades först efter att en ny regering utsetts under ledning av . Rådet enades om att inleda parallella förhandlingar med i enlighet med ett upplägg som föreslagits av kommissionen. Med tanke på svaga administrativa kapacitet och behovet av fortsatta politiska påtryckningar inleddes dels tekniska förhandlings- möten mellan kommissionen och , dels mer politiskt inriktade möten mellan medlemsstaterna och i en s.k. Consultative Task Force (CTF). Under förhandlingarnas gång ska kommissionen och rådet successivt utvärdera förmåga att genomföra sina framtida åtaganden. I den första årliga översynsrapporten för Stabiliserings- och associeringsprocessen pekas rättssystemet, kampen mot organiserad brottslighet (inklusive människohandel) och korruption ut som angelägna reformområden för . EU har för , som enda europeiska land, dessutom utarbetat en handlingsplan för asyl- och Efter rådets beslut förordning (EG) nr 2666/00 om att slå ihop de två tidigare programmen Phare och Obnova sker EU:s biståndsinsatser på västra genom programmet CARDS. Den nu antagna förordningen gäller fram för insatser i , och , , och och innehåller ett indikativt belopp på för gemenskapens stöd till västra . Detta indikativa belopp är dock bara vägledande på . CARDS ska uttryckligen inriktas mot att stödja institutionella och ekonomiska reformer inom SAp. Förvaltningsstöd och anpassning av regelverk till unionens EU-standard står därmed i centrum. har stöd till återuppbyggnad av förstörd infrastruktur och underlättande av flyktingåtervändande dominerat. har gradvis en omdirigering av vilka insatser stödet riktar sig mot inletts, i takt med att förutsätt- ningarna i regionen normaliseras och stabiliseras. Bland annat har de stora infrastrukturella projekten blivit färre och stödet har istället allt mer riktas mot institutionsuppbyggnad, ekonomiska reformer och skapandet av en fungerande rättsstat. Dock kvarstår projekt för återuppbyggnad och flyktingåtervändande samt större infrastrukturella insatser på t.ex. energiområdet där behov fortfarande finns. Medlemsstaternas inflytande över kommissionens bistånd sker via . Kommittén är en s.k. förvaltningskommitté och granskar och godkänner huvudsakligen den övergripande planeringen av insatserna. 10.5EU:s Medelhavssamarbete - Barcelonaprocessen (den s.k. Barcelonaprocessen) upprät- tades i av utrikesministrarna från de 15 EU-medlemsstat- erna och 12 Medelhavspartners: , , , , , , , , , och samt den palestinska myndigheten. Den s.k. Barcelona-deklarationen är grunden för partnerskapet och består av tre kapitel. Det första omfattar bl.a. politisk dialog, säkerhets- politik, demokrati och mänskliga rättigheter. Det andra kapitlet gäller ekonomiskt samarbete och stöd till partnerländerna och syftar bl.a. till att upprätta ett frihandelsområde runt . Det tredje kapitlet omfattar kulturellt, socialt och "mänskligt" utbyte samt en dialog mellan kulturer och civilisationer. Det femte officiella utrikesministermötet inom Barcelonaprocessen ("V") hölls i . Mötet, som blev en stor framgång för det spanska ordförandeskapet, enades bl.a. om en handlingsplan med syfte att ge ny vitalitet åt Barcelonadeklarationens samtliga tre kapitel. Ett svensk-spanskt initiativ kröntes med framgång genom att ett handlingsprogram för dialogen mellan kulturer och civilisa- tioner antogs. Bland andra evenemang kan nämnas mötet med talmännen i de nationella parlamenten i och Barcelona- processens parlamentariska forum i i . 2002/03:60 hölls möten med handelsministrarna i , med industri- ministrarna i och med miljöministrarna i . På svenskt initiativ framhöll slutdeklarationen från miljömi- nistermötet bl.a. vikten av att främja samarbete om miljö och hållbar utveckling mellan Östersjö- och Medelhavsområdena. EU:s bistånd till partnerländerna för perioden 20002006 uppgår till . Biståndet ska gå till ekonomisk omvandling, till stärkande av den socioekonomiska jämvikten och stöd för utveckling av det civila samhället samt till regionalt samarbete. Biståndet utgår efter nationella och regionala strategier som baseras på partnerländernas prioriteringar och i enlighet med målen och syftena i Barcelonadeklara- tionen och EU:s särskilda förordning för Medelhavsbiståndet (MEDA- förordningen). Förutom MEDA-biståndet har Europeiska investerings- banken för perioden 20002007 anslagit för bistånds- lån. Ytterligare har avsatts som reserv. Totalt beräknas biståndet från EU uppgå till . EU:s associeringsavtal med partnerländerna är de grundläggande bygg- stenarna för det frihandelsområde runt , som planeras . Eftersom kandidatländerna , och har tidigare avtal, är det fråga om totalt nio "nya" associeringsavtal. Avtalen med , , , och Palestinska myndigheten har trätt i kraft (se bilaga 5). Regeringen beslutade att ratificera avtalet med , som undertecknades . är det enda EU-land som har ratificerat avtalet. Avtalet med undertecknades och avtalet med . Avtals- förhandlingarna med väntas fortsätta . höll EU associeringsråd med , och . 10.6.1 Konflikten mellan israeler och palestinier Den politiska situationen i har blivit alltmer Konflikten fördjupades och den palestinska intifadan förvand- lades till något som närmast kan betecknas som ett lågintensivt krig. som intifadan pågått har över 700 israeler och ca 2100 palestinier fått sätta livet till. har EU genom sin höge representant, , och dennes särskilde representant för freds- processen i , , varit mycket aktiv för att försöka få israeler och palestinier att avbryta våldet och återgå till EU har därmed haft en närmast permanent närvaro i regionen, och regelbundna samtal har förts på högsta nivå såväl i som i regionen. EU har därmed markerat sin närvaro i regionen på ett mer uppmärksammat sätt. Det behövs en aktiv yttre part för att bistå parterna att få ett slut på Skr. 2002/03:60 våldet och återuppta förhandlingar. Den s.k. kvartetten (där EU, FN, och ingår) kan spela denna viktiga roll. Vid EU:s informella utrikesministermöte i antog EU en färdplan för att försöka bryta dödläget i fredsprocessen. Färdplanen stakar ut vägen för bildandet av en palestinsk stat . Vid ett kvartettmöte i presenterade ett utkast till en egen färdplan. Kvartetten har därefter arbetat med att jämka ihop de två förslagen. Vid ett kvartettmöte på ministernivå i enades man om en gemensam färdplan. Frågan om tullbehandling av varor från israeliska bosättningar restes i samband med ett möte (associeringsråd) om tillämpningen av det gällande associeringsavtalet. Frågan kunde inte lösas. Efter det tidigare associeringsrådet skickade ett meddelande till EU-importörer där man varnade för att i ur- sprungsintyg kunde ha uppgett att varor härrörde från , när de i själva verket kom från bosättningar på ockuperade områden. EU-impor- törerna underrättades om att de måste vidta nödvändiga försiktighets- åtgärder. Om misstanke uppstår att en vara härrör från ockuperat område ska efterhandskontroll göras, vilket innebär att uppmanas verifiera varans ursprung. En sådan efterhandskontroll kan leda till att tull påförs varan. Efter underrättelse begärde tullmyndigheterna i EU:s medlemsstater efterhandskontroller i hundratals fall, eftersom man befarade att de importerade varorna kom från bosättningar. begärde efterhandskontroll i 21 fall. hade svar från israelisk sida ännu inte lämnats. Inga förhandlingar mellan och respektive och ägde rum . 10.6.2EG:s bistånd till den palestinska myndigheten EU är största givare av bistånd till /. Den kanske viktigaste frågan för det internationella givarsamfundet var att rädda den palestinska myndigheten, som stundom stått på gränsen till en ekonomisk och politisk kollaps. Med tillskott av stora bidrag från arabiska givare har den palestinska myndigheten kunnat hålla sig flytande även . Erfarenheter av EU:s budgetstöd visar att positiva resultat som budgetkonsolidering och ökad transparens uppnåtts inom finansförvaltningen, vilket pekar på att en period med extrema svårigheter kan leda till annars svårgenomförbara reformer. beslutades därför i genomförandekommittén för biståndet till , , om ett tredje paket med direkt budgetstöd om , på oförändrade villkor. Även direktstöd till kommunerna om och stöd för palestinska val om beviljades. Utöver detta beslutades om stödinsatser för till bl.a. hälsosektorn, rätts- systemet och akut hjälp för små och medelstora företag. Det humanitära stödet till /uppgick till ca . EG ger också stöd till UNRWA:s generella budget vilket kommer befolkningen på /till del. Arbetet har också fortgått vad gäller EU:s program för att bistå den Skr. 2002/03:60 palestinska myndigheten i dess strävan att motverka terroristhandlingar. Förutom tekniskt inriktade insatser syftar programmet till att främja den palestinska polisens kunskaper och respekt för mänskliga rättigheter. En svensk polisexpert står till EU:s förfogande med uppgift att utbilda och bistå den palestinska polisen i olika frågor. Den politiska dialog som återupprättades mellan och 1998 fortsatte . Årets politiska dialogmöte hölls i . Dialogen täcker frågor av gemensamt intresse för EU och , såsom ekonomiskt och kulturellt samarbete samt mänskliga rättig- heter. enades rådet om ett mandat för kommissionen att för- handla ett avtal om handel och samarbete med . Till avtalsförhand- lingarna kopplas en rad politiska instrument inom bl.a. respekt för mänskliga rättigheter, massförstörelsevapen och samarbete mot terror- ism. Krav ställs på parallella framsteg och samtida ikraftträdande. EU uttryckte sin oro för den bristande respekten för mänskliga rättigheter i genom kritiska uttalanden och genom att lägga fram en resolution om situationen för mänskliga rättigheter i i FN:s kommission för mänskliga rättigheter. EU förlorade dock omröst- ningen om resolutionen med en röst. enades rådet om att inrätta en institutionaliserad dialog med om mänskliga rättigheter, med mätbara målsättningar . Det tolfte utrikesministermötet inom ramen för samarbetet mellan och samarbetsråd (GCC ) hölls i , den 27 - . Utvecklingen i respektive region, handels- och samarbets- frågor samt andra frågor av gemensamt intresse, inklusive fredsprocessen i , , terrorism, mänskliga rättigheter och massförstör- elsevapen diskuterades. Framstegen i förhandlingarna om ett frihandels- avtal framhölls av bägge parter. , med dess starka fokus på söder om , fortsatte att spela en viktig roll för EU:s relationer med . Ett stort antal landstrategier för gemenskapsbiståndet antogs. Stadgandet om politisk dialog i avtalet utnyttjades i förhållande till flertalet . EU förde även särskilda konsultationer med och i enlighet med avtalet. Konsultationerna med avslutades framgångsrikt, med resultat att gemenskapsbiståndet till landet kunde återupptas. Unionen fortsatte dock att nära följa den oroväckande utvecklingen i . Den panafrikanska institutionella utvecklingen följdes också nära. 2002/03:60 uttalade ett starkt politiskt stöd för den formella övergången från Afrikanska enighetsorganisationen (OAU) till Afrikanska unionen, och för utvecklingen inom det afrikanska utvecklingsinitiativet NEPAD. Den övergripande dialogen med inom ramen för den så kallade Kairoprocessen fortsatte. Vid det utrikesministermöte som ägde rum i lades vid detta möte stor vikt vid just EU:s stöd till de ovan nämnda panafrikanska processerna, liksom vid behovet att göra denna dialog mer fokuserad på politiska frågor av ömsesidigt intresse, mer flexibel och operativ. Nästa toppmöte mellan och planeras äga rum i . Årets utrikesministermöte mellan EU och södra utvecklings- gemenskap SADC hölls . Mötet var från början tänkt att äga rum i vilket reste frågan om att bevilja undantag från det inreseförbud som EU utfärdat för bl.a. utrikesminister . Resultatet blev att mötet förlades i huvudstad . Det var det femte mötet av sitt slag sedan det så kallade Berlin-initiativet togs 1994 med syfte att inleda en politisk dialog mellan EU och södra länder. Inför mötet hade en översyn gjorts av dialogen med förslag bl.a. om ökad fokus kring ett fåtal ämnen och en friare mötesordning. Dessa förslag godkändes. Mötets två teman var annars demokrati, fred och säkerhet samt samarbete kring fattigdomsbekämpning. Diskussionen kom delvis att präglas av situationen i . Trots återhållsamma inlägg från båda sidor och en vilja hos många att finna gemensam grund, tvingades mötet i sin kommuniké att konstatera att EU och SADC inte kunde nå enighet i frågan om . EU och fortsatte att föra en politisk dialog i enlighet med artikel 8, bland annat kring utvecklingsfrågor, mänsk- liga rättigheter och demokrati. EU gjorde även ansträngningar att få till stånd en dialog med med anledning av den politiska utvecklingen i landet. I kontakterna med båda dessa länder fortsatte EU att betona vikten av att fredsavtalet respekteras och möjligheten till en framtida normalisering mellan länderna. Flera EU-länder deltar i FN:s fredsbevarande mission som bevakar gränsen. Rådet enades om att relationerna med snabbt skulle kunna normaliseras vid ett fredsavtal. Flera EU-länder fortsatte att medverka i den internationella observatörsstyrka som arbetar i med att bevaka vapenvilan i regionen. Ett trojka-besök genomfördes , som en del i dialogen med . I detta sammanhang betonade unionen betydelsen av respekt för mänskliga rättigheter och demokrati inför och i ett kommande fredsavtal. EU var också förslagsställare för resolutionerna om mänskliga rättigheter i både i och kommission för mänsk- liga rättigheter. EU gjorde uttalanden som välkomnade framstegen i den pågående freds- och försoningskonferensen för . säkerhetsrådets beslut om ett utökat vapenembargo mot genom Skr. 2002/03:60 att i rådet anta en gemensam ståndpunkt (2002/960/GUSP). EU inledde en politisk dialog med under artikel 8 i syfte att behandla frågor om det politiska våldet, jordreformen, demokrati och mänskliga rättigheter samt med en begäran om att få delta med en valobservation inför presidentvalet . Det senare bedömdes som betydelsefullt emedan internationell närvaro under valkampanjen skulle kunna bidra till minskat våld och till att stärka väljarna att kunna rösta fritt och utan fruktan. Få framsteg gjordes emellertid i dialogen. förvärrades situa- tionen i landet och brotten mot de mänskliga rättigheterna ökade. Mot denna bakgrund beslutade EU att inleda konsultationer enligt artikel 96 med . En första runda av konsultationer ägde rum utan några synbara resultat. Läget i landet förvärrades allvarligt med en upptrappad våldskampanj från regeringens sida. Vid mötet den 28 januar beslutade rådet att avsluta konsultationerna samt vidta riktade sanktioner om något av följande villkor uppfylldes: den zimbabwiska regeringen förhindrar EU:s valobservatörers tillträde per eller dess effektiva arbete i ett senare om situationen vad avser de mänskliga rättigheterna avsevärt förvärras eller oppositionen fortsatt utsätts för angrepp, om valen inte bedöms som fria och rättvisa, om inhemsk och internationell media förhindras att fritt verka. Vissa av EU:s medlemsstater blev därefter inbjudna att observera valet (till de som inte blev inbjudna hörde , , , som av kommissionen blivit utsedd att leda EU:s observationsinsats, blev , efter endast i , utvisad. därefter tillbaka sina observatörer. Utan observatörer på plats beslutade EU om att tillgripa sanktionsåtgärder åberopande de allvarliga brotten mot de mänskliga rättigheterna. Rådet antog således en gemensam ståndpunkt (2002/145/GUSP) som innefattade riktade sanktioner mot ett tjugotal personer framförallt i den zimbabwiska statsledningen. reseförbud för personer som hålls ansvariga för brott mot de mänskliga rättigheterna, mestadels ministrar, höga militärer, poliser och s.k. krigs- veteraner, att deras finansiella tillgångar fryses samt exportförbud för Åtgärder på områden under gemenskapskompetens infördes genom förordning (EG) nr 310/02. med åberopande av brott mot de väsentliga elementen angivna i artikel 9 avsluta biståndssamarbetet med Undantag gjordes för det humanitära biståndet. Presidentvalet omgärdades av våld och valfusk och utsågs till president efter en mycket kritiserad valprocess. i fördömde det sätt på vilket valen genomförts och konstaterade att valprocessen varit varken fri Skr. 2002/03:60 eller rättvis. Rådet beslutade dessutom att skicka en högnivåtrojka till södra för att diskutera den oroande utvecklingen i med regionens ledare. underströk även EU:s humanitära engagemang för . Vid rådsmötet utvidgades den gemensamma ståndpunkten till att omfatta ytterligare 52 personer (2002/600/GUSP). Förteckningen uppdaterades efter regeringsombildningen i (2002/754/GUSP). EU kom att vid upprepade tillfällen behandla den allvarliga livsmedelskrisen i södra inklusive och beslutade att bidra med omfattande humanitärt bistånd såväl från kommissionen som från de enskilda medlemsstaterna. gick till president-, parlaments- och lokalval . I sin rapport påtalade EU:s valobservationsstyrka vissa brister i valprocessen. President vann med en mycket liten marginal och utropades till president. Tre oppositionskandidater överklagade därefter presidentvalsresultatet i domstol. Frågan var ännu inte avgjord. EU följde fortsatt utvecklingen noga. EU antog en reviderad gemensam ståndpunkt om (2002/495/GUSP). Ståndpunkten uttrycker stöd för en hållbar politisk lösning med Lusaka-protokollet och FN-resolutionerna som grund, och förutser en politisk dialog med FN:s medverkan. Ståndpunkten under- stryker även vikten av att mobiliserar egna resurser för att säkra fredsprocessen och landets fortsatta utveckling. EU välkomnade i en deklaration eld-upphör-avtalet mellan regeringen och UNITA och har uttryckt sin solidaritet med .