prop · GR0340 · 2003-12-16 00:00:00 — Därigenom sä- kerställs att den som anslutit sig till självbetjäningstjänsten är behörig att få del av de individorienterade uppgifter om honom eller henne som lämnas ut. Om resultatet av identifieringsprocessen är positivt erhåller användaren sedan åtkomst till ett urval av uppgifterna i socialförsäkringsregistren om honom eller henne själv. Om resultatet blir negativt erhåller den upp- kopplade personen ingen åtkomst till individorienterade uppgifter. I och med att användaren aktiverat den del av självbetjäningstjänsten som innebär att individorienterade uppgifter förs över via Internet över- går kommunikationen automatiskt till att också vara krypterad för konfi- dentialitet. Urvalet av tillgängliga uppgifter är utformat så att det begränsas till så- dant som är relevant för de aktuella förmånerna och inte innehåller några uppgifter av sådan art att sekretessbestämmelser kan utgöra hinder mot att lämna ut uppgifterna till den aktuelle användaren. Uppgifterna från registren läggs vidare automatiskt in i olika program för simulering och upprättande av ansökningar m.m. som användaren via självbetjänings- tjänsten har tillgång till. Om användaren till en början exempelvis vill överblicka olika möjlig- heter inom föräldraförsäkringen att disponera tillgängligt antal dagar med ersättning att ta ut, loggar han eller hon in sig på en sida med individori- enterad information om tillgängligt antal dagar etc. Systemet hämtar relevant information från databaser hos de olika myndigheterna. Som exempel kan nämnas namn och adressuppgifter, ar- betsgivaruppgifter (inklusive uppgifter om årsinkomst), kontoförande bank och kontonummer, skatteuppgifter, relevant försäkringsinformation för vald tjänst såsom, i fråga om föräldraförsäkringen, uppgifter om barn inklusive barnets namn och personnummer, datum för anmälan av tillfäl- lig föräldrapenning/föräldrapenning och antal dagar att begära ersättning för. När det är fråga om användning av självbetjäningstjänster avseende premiepensionen lämnas bl.a. uppgifter om pensionsbehållning och pre- miepensionskonto. Systemet presenterar den information som redan är registrerad för an- vändaren och, i de fall det exempelvis är fråga om att begära ersättning etc., de fält (uppgifter) som kunden skall ange uppgifter i för att myndig- heten skall kunna bedöma och besluta om ersättning. Användaren har alltså möjlighet att lämna olika ansökningar etc. direkt via Internet. Det är då frågan om att i en persondator fylla i en elektro- nisk blankett, som från en server hämtats till persondatorn. I den mån tillämpliga uppgifter finns registrerade i socialförsäkrings- register läggs dessa automatiskt in i blanketten. Det ankommer dock na- turligtvis alltid på den enskilde att dels kontrollera färdigifyllda uppgif- ter, dels komplettera blanketten i de delar där det behövs. finns bl.a. möjligheter att göra s.k. anmälan om uttag av föräldrapenning eller tillfällig föräldrapenning samt lämna s.k. försäkran för föräldrapen- ning respektive tillfällig föräldrapenning. De försäkrade har även tillgång till individorienterad information om tillgängligt antal dagar att ta ut, anmäld årsinkomst etc., som hämtas från socialförsäkringsregister. Den individorienterade informationen kan användas av den försäkrade i olika simuleringsprogram. Dessa innebär möjligheter för individen att exem- pelvis överblicka och planera ett uttag av föräldraledighet. En planerad tjänst, Pension för blivande pensionärer, skall omfatta möjligheter för en användare att via webbplats få till- gång till information om sina pensionsförhållanden. Användaren skall således få tillgång till sina individorienterade uppgifter, bl.a. information om pensionsbehållningen. En beräkningsfunktion skall kunna användas för att användaren med hjälp av individorienterade uppgifter kan göra en personlig pensionsprognos och pensionsberäkning. Det skall därvid fin- nas möjligheter till interaktiv simulering av olika uttag etc. utifrån förut- sättningar angivna av användaren. De individorienterade uppgifterna skall dessutom kunna användas på så sätt att uppgifter automatiskt läggs in i elektroniska blanketter för ansökan om uttag av pension. Ett antal val angående uttaget skall kunna göras av användaren. Ansökan skickas se- dan via Internet till respektive försäkringskassa. Den handläggs som en vanlig ansökan och relevanta uppgifter översänds dessutom till Premie- pensionsmyndigheten för handläggning av premiepensionsfrågor. Vid användning av en självbetjäningstjänst sker en del olika kontroller, bl.a. att angivna värden befinner sig inom rimliga nivåer. Därefter pre- senteras en kontrollbild med individorienterade uppgifter, arbetsgivar- uppgifter och övriga uppgifter för användaren. Användaren kontrollerar uppgifterna och kan välja att ändra uppgifter, lägga till uppgifter eller godkänna dem. Systemet beräknar och presenterar i förekommande fall en preliminär ersättning för användaren. Den uppgivna preliminära er- sättningen baseras på de uppgifter som systemet har om användaren samt de försäkringsuppgifter som han eller hon själv uppgivit. Om möjligt an- ges även datum för när ersättning kommer att betalas ut. Om användaren väljer att ge in exempelvis en försäkran för föräldra- penning via Internet måste han eller hon efter det att blanketten fyllts i men före insändandet signera densamma med en elektronisk signatur. Den elektroniska signaturen är knuten till det ovan nämnda certifikatet eller till ett annat särskilt certifikat som används enbart för signering. Om skilda certifikat används för identifiering respektive signering krävs det att den enskilde individen aktiverar respektive certifikat separat med skilda pinkoder. De certifikat som används utgör genomgående en del av en s.k. PKI, Public , dvs. ett system i vilket en tredje man utfärdat ett certifikat som är knutet till en enskild person och till vil- ket en personlig elektronisk signatur är kopplad. Signaturen bygger också på s.k. asymmetrisk kryptering. Användandet av den elektroniska signaturen innebär att äktheten hos Prop. 2003/04:40 det av den försäkrade signerade elektroniska dokumentet kan kontrolle- ras av mottagaren. Det är alltså möjligt att kontrollera att behörig person signerat dokumentet samt att det inte ändrats eller förvanskats på annat sätt efter det att det signerades. Dokumentet är formellt ställt till hand- läggande försäkringskassa och inte till . Det inne- bär att kontrollen av dokumentet och den sökandes identitet som görs vid ansökan sker för respektive försäkringskassas räkning. Efter signeringen sker alltså en viss automatisk kontroll av identitet för avsändaren och do- kumentets äkthet, men även av innehållet i dokumentet. Om en användare gör enbart en anmälan för exempelvis tillfällig för- äldrapenning eller föräldrapenning så används emellertid inte någon elektronisk signatur, bl.a. eftersom en sådan anmälan måste följas upp med en begäran om ersättning för att någon ersättning skall aktualiseras. I den mån några felaktigheter konstateras i en ansökan etc. skickas en underrättelse till den försäkrade via Internet-förbindelsen om att dokumentet har en viss brist. En sådan underrättelse kan också in- nehålla en förklaring om att komplettering eller annan kommunikation fortsättningsvis måste ske på annat sätt än via Internet. Det inkomna do- kumentet utgör dock en allmän handling och lagras elektroniskt. Kon- stateras inte några brister i dokumentet underrättas den försäkrade auto- matiskt via Internet om att det anses ha kommit in till vederbörande för- säkringskassa. I samband med detta överförs detsamma också till rätt för- säkringskassa och uppgifterna i ansökan registreras automatiskt i en elektronisk akt inom kassan. Regeringens bedömning: De möjligheter att via Internet få tillgång till personuppgifter och annan information samt utföra vissa rättshandlingar, självbetjäningstjänster, som redan finns respektive kommer att införas inom socialförsäkringen bör ses som en ny kanal för kommunikation mellan enskilda och myndigheterna. Den nya kanalen kan användas vid sidan av de tillämpade förfarandena, men på grund av sina sär- skilda förutsättningar aktualiserar den också ett behov av särskilda lös- ningar vad avser formkrav m.m. Den planerade utbyggnaden av verk- samheter med 24-timmarsmyndigheter förutsätter dock inte några föränd- ringar av befintliga regler om sekretess, skadestånd, respektive arkive- ring. Promemorians bedömning överensstämmer i huvudsak med reger- ingens. Remissinstanserna: () har anfört att ett ge- nomförande av förslaget till lagstiftning förutsätter en analys av hur gäl- lande sekretessregler ställer sig i förhållande till elektronisk användning inom de olika ärendeslagen inom socialförsäkringen. Vidare har JO ef- terlyst en analys av hur förslaget påverkar allmänhetens och tillsynsorga- nens möjlighet till insyn i verksamheten samt av frågor om arkivering. Kammarrätten i har ifrågasatt om det inte i anslutning till be- stämmelserna i bl.a. lagen om allmän försäkring (1962:381) rörande an- sökan m.m. bör tas in en upplysning om förfarandet enligt den föreslagna lagen om självbetjäningstjänster. läns allmänna försäkringskassa har påtalat att frågorna om skadeståndsansvar och sekretess inte är be- lysta i promemorian. Skälen för regeringens bedömning: Enligt regeringens bedömning ger inte de hittillsvarande erfarenheterna av de i promemorian redovisade verksamheterna med 24-timmarsmyndigheter inom socialförsäkringens administration vid handen att någon särskild reglering behöver införas inom de områden som remissinstanserna hänfört sig till. Införandet av 24-timmarsmyndigheter innebär i huvudsak endast att en ny kanal öpp- nas upp för informationsutbytet mellan enskilda och myndigheter. Den prövning av eventuell sekretess som kan komma i fråga sker i praktiken av naturliga skäl vid fastställandet av det urval av uppgifter som enskilda skall ha tillgång till vid användning av självbetjänings- tjänster. Eftersom det i första hand är fråga om uppgifter som gäller den enskilde själv, torde dock det aktuella urvalet i regel kunna fastställas utan att några uppgifter av betydelse måste uteslutas på grund av sekre- tess. Enligt 14 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) gäller enligt huvud- regeln sekretess till skydd för enskild inte i förhållande till honom eller henne själv. De undantag från detta som anges i sekretesslagen, exem- pelvis i 7 kap. 7 § andra stycket, torde inte bli tillämpliga i de avsedda fallen (jfr även bestämmelserna om att rätt till partsinsyn är sekretess- brytande i 14 kap. 5 §). I den i promemorian intagna beskrivningen av det faktiska och for- mella förloppet vid användning av självbetjäningstjänsterna (s. 10 f.f.) redovisas hur identifiering av en användare går till, att kommunikationen i det fall individorienterade uppgifter överförs via Internet är krypterad för konfidentialitet samt att de uppgifter som kan komma att lämnas ut till en användare via Internet skall vara begränsade till ett sådant urval att ett utlämnande inte kan stå i strid med gällande bestämmelser om sekre- tess. Genom självbetjäningstjänsterna får användaren i första hand tillgång till uppgifter som avser användaren själv. Som nämnts ovan gäller som huvudregel sekretess till skydd för enskild inte i förhållande till den en- skilde själv. Det kan dock tänkas att en användare kan få ta del av upp- gifter som rör även andra personer om hinder inte föreligger på grund av sekretess. Det kan t.ex. i fråga om föräldraförsäkringen vara fråga om uppgifter om användarens barn eller barnets andra förälder. När det är fråga om tillämpning av en sekretessbestämmelse med ett s.k. rakt skade- rekvisit, dvs. där presumtionen är att uppgifterna är offentliga (t.ex. 7 kap. 7 § sekretesslagen), skall skadebedömningen i normalfallet göras med utgångspunkt i själva uppgiften utan att någon skadeprövning görs i det enskilda fallet (se prop. 1979/80:2 Del A s. 80 f.). Om självbetjä- ningstjänsten bara avser utlämnande av typiskt sett harmlösa uppgifter bör ett rutinmässigt utlämnade av sådana uppgifter således kunna komma till stånd genom en självbetjäningstjänst. Ett sådant system förutsätter dock att en sekretessprövning görs innan uppgifterna första gången görs tillgängliga samt att myndigheten, varje gång det kommer till dess kän- nedom att en typiskt sett harmlös uppgift kan vara känslig i det enskilda fallet, har möjligheter att omgående hindra åtkomsten till dessa uppgifter. Det ankommer således på de berörda myndigheterna att vid utform- ningen av en självbetjäningstjänst beakta bestämmelserna i sekretess- lagen (1980:100) och därvid dels avgöra vilket urval av uppgifter som kan lämnas ut, dels att se till att identifieringen av mottagaren är till- fyllest i de fall sekretess kan föreligga i förhållande till någon annan än mottagaren. I sammanhanget förtjänar att nämnas att det i den föreslagna lagen tagits in bestämmelser rörande kraven på identifiering av använd- arna. När det gäller de frågor om insyn i verksamheten och arkivering som påtalats av JO föreligger enligt regeringen en motsvarande situation. Självbetjäningstjänsterna måste utformas så att reglerna om registrering i 15 kap. 1 § sekretesslagen iakttas. Sistnämnda bestämmelse ger dock myndigheterna en betydande frihet att ordna registreringen efter vad som är lämpligast för den enskilda myndigheten (prop. 1979/80:2 Del A sid. 356). Enligt 5 § sekretessförordningen (1980:657) är vidare de all- männa försäkringskassorna undantagna från registreringsskyldigheten enligt 15 kap. 1 § första stycket sekretesslagen (1980:100) vad avser handlingar i försäkringsärenden samt samlingsräkningar med bilagor för tandvård, läkarvård eller annan sjukvård. Motsvarande gäller för Premie- pensionsmyndigheten vad avser handlingar i försäkringsärenden enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Undantagen från registreringsskyldigheten är motiverade av att sådana handlingar före- kommer i sådan mängd att registreringsskyldigheten har ansetts vara allt- för betungande. I dessa fall torde de tekniska möjligheter som uppkom- mer vid utbyggnaden av en självbetjäningstjänst underlätta infö- randet av registreringsrutiner som kanske inte finns . När det gäller frågan om arkivering är myndigheterna naturligtvis skyldiga att vid utformningen av självbetjäningstjänsterna beakta arkiv- lagens (1990:782), arkivförordningens (1991:446) samt fö- reskrifter. Det framgår vidare av 6 § arkivförordningen att en myndighet, innan den ändrar sitt arbetssätt, skall se över myndighetens arkivbildning och samråda med arkivmyndigheten. I sammanhanget förtjänar att näm- nas att det i de s.k. registerförfattningarna i allmänhet finns särskilda bestämmelser om gallring av personuppgifter som behandlas automatise- rat. I lagen (2003:763) om behandling av personuppgifter inom socialför- säkringens administration återfinns således en sådan bestämmelse. I den lagen finns även en särskild bestämmelse om skadestånd i de fall person- uppgifter behandlas i strid med bestämmelserna i den lagen. En liknande bestämmelse finns i personuppgiftslagen (1998:204). I 3 kap. skade- ståndslagen (1972:207) har intagits en särskild reglering om ansvar för arbetsgivare och det allmänna. Dessa regler är naturligtvis tillämpliga på myndigheternas ageranden såsom 24-timmarsmyndigheter. I samman- hanget kan nämnas reglerna i 2 § om ersättning för skada som vållas ge- nom fel eller försummelse vid myndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörande staten eller kommunen svarar samt regeln i 3 § om ersättning för skada som vållas av att en myndighet genom fel eller försummelse lämnar felaktiga upplysningar eller råd. En utvidgning av 24-timmarsmyndigheter av det slag som regeringens riktlinjer innebär medför dock att de ramar som ges av nuvarande regel- verk i vissa fall måste vidgas. Genom den försöksverksamhet som bedri- vits och alltjämt fortgår samt det utvecklingsarbete som skett såväl inom som utanför socialförsäkringens administration finns emellertid numera ett underlag såväl för teknisk och innehållsmässig utveckling av självbe- tjäningstjänsterna som för den lagstiftning som skall ligga till grund för de självbetjäningstjänster som kommer att vara tillgängliga för alla. Det grundläggande perspektivet bakom förslaget till lagstiftning är att de självbetjäningstjänster via Internet som redan finns respektive kom- mer att införas inom socialförsäkringen bör ses som en ny kanal för kommunikation mellan enskilda och myndigheterna. Den nya kanalen kan användas vid sidan av de tillämpade förfarandena, men på grund av sina särskilda förutsättningar aktualiserar den också ett behov av särskilda lösningar vad avser formkrav m.m. Regeringen har dock valt att inte föreslå några förändringar av nu gällande lagstiftning om form- krav eller annan reglering inom det förvaltningsrättsliga området. I stället föreslås en särskild lag i vilken det ges motsvarande bestämmelser ut- formade enbart för den nya kanalen. innebär denna lösning ett klarläggande av att självbetjäningstjänster via Internet kan användas utan hinder av bestämmelser om formkrav i nu gällande lagstiftning. Kammarrätten i har ifrågasatt om det inte, främst för att öka överskådligheten, i anslutning till bestämmelserna i bl.a. lagen om all- män försäkring (1962:381) rörande ansökan m.m. bör tas in en upplys- ning om förfarandet enligt den föreslagna lagen om självbetjäningstjäns- ter. Regeringen instämmer dock inte i bedömningen att några sådana hänvisningar i befintlig lagstiftning skulle öka överskådligheten. Det tillämpningsområde som definieras i den föreslagna lagen omfattar i princip alla författningar om förmåner och ersättningar som handläggs av de berörda myndigheterna. Bestämmelserna är alltså gemensamma för hela det samlade regelverket om de förmåner eller ersättningar som handläggs av myndigheterna inom socialförsäkringens administration. Därmed är ramarna för tillämpligheten av den föreslagna lagen givna. Rimligtvis innebär detta en enklare lösning när det gäller att bedöma tillämpligheten än att hänvisningar till den föreslagna lagen tas in i samt- liga de aktuella författningarna om förmåner eller ersättningar. Regeringen har utsett en särskild utredare som skall göra en teknisk översyn av lagen (1962:381) om allmän försäkring och andra författ- ningar på socialförsäkringsområdet (dir. 2001:70). Utredningen (S 2001:04) har antagit namnet Utredningen om samordning av social- försäkringslagarna (SamSol). Huvudsyftet med översynen är att göra so- cialförsäkringslagstiftningen mer tydlig och överskådlig och därmed lät- tare att tillämpa. Förslaget skall innebära att samordningsfördelar uppnås för såväl myndigheter som enskilda personer. Arbetet skall bedrivas med utgångspunkt i alla de förmåner, bidrag och andra ersättningar som ad- ministreras av , de allmänna försäkringskassorna och . Utgångspunkten skall vara att reglerna för de olika förmånerna, bidragen och andra ersättningarna skall vara så enhetliga som möjligt. Avsteg från detta skall accepteras endast om det finns materiella skäl för det. En ny teknisk struktur på lagstiftningen skall också kunna medge framtida förändringar av reglerna utan att överskåd- ligheten och enhetligheten går förlorad. Vid översynen och vid utfor- mandet av förslag till lagstiftning skall utredningen enligt direktiven be- akta utvecklingen när det gäller användning av IT-stöd inom socialför- Utredningen om en översyn av processuella regler inom soci- alförsäkringen, m.m. (S 1998:06) har till regeringen överläm- nat betänkandet En handläggningslag förfarandet hos försäkringskas- sorna (SOU 2001:47). Regeringen har i beslut (S2001/6564/SF) överlämnat ärendet om betänkandet till SamSol, utom i den del ärendet avser förtidspension enligt tilläggsdirektivet (dir. 2000:17). Såsom föreslagits i promemorian och även påtalats av ett flertal re- missinstanser är det en önskvärd lösning att de aktuella reglerna arbetas in i det gemensamma regelverk för socialförsäkringen som SamSol kan förväntas föreslå. Det är emellertid enligt regeringens upp- fattning av största vikt att den föreslagna regleringen kan träda i kraft . Det är således inte lämpligt att avvakta med lagstift- ningen intill dess att SamSol lämnat sitt förslag om gemensamt regel- verk. Av olika skäl bör den nu aktuella lagstiftningen inte innebära en alltför ingående reglering fastslagen i lag. Ett viktigt skäl för detta är att infö- randet av självbetjäningstjänster via Internet i de flesta fall för- utsätter ett omfattande och mer eller mindre långvarigt utvecklingsarbete och relativt stora investeringar i infrastrukturen hos de aktuella myndig- heterna. Det kan även med stor sannolikhet förutsättas att den tekniska utvecklingen inom detta område kommer att accelerera. Dessa förhållan- den gör det mycket svårt att i lag exempelvis ange några mer bestämda gränser för tillämpningsområdet. är det av i princip samma skäl inte lämpligt att i lag före- skriva om generella medgivanden till användning av självbetjänings- tjänster via Internet utan några begränsningar. De föreslagna reglerna i lagen har en generell karaktär, men förutsätter en utbyggnad av regler- ingen genom föreskrifter meddelade av regeringen eller de aktuella myn- digheterna. En utgångspunkt har varit att den närmare utformningen av den rätts- liga regleringen av användningen av självbetjäningstjänsterna bör delege- ras till myndighetsnivå. Det bör således ankomma på regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att i föreskrifter precisera vilka förmå- ner respektive vilka tjänster som skall omfattas av självbetjäningstjäns- terna. Härigenom skapas förutsättningar för en utbyggnad av regelverket som sker i takt med hur myndigheterna utvidgar och utvecklar sina själv- betjäningstjänster. Den föreslagna lagen har således en utpräglad ram- lagskaraktär. Detta gör det möjligt att på ett tillfredsställande sätt efter hand närmare överväga hur de olika tjänsterna skall byggas ut och utformas när det gäller krav på användaridentifiering, skydd mot för- vanskning av dokument m.m. Regeringens förslag: Användning av elektroniska självbetjäningstjäns- ter inom socialförsäkringens administration skall regleras i en särskild lag. Lagen skall ges namnet lag om självbetjäningstjänster via Internet inom socialförsäkringens administration. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En stor majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inte någon invändning mot införandet av en reglering i lag av den omfattning som föreslås i promemorian. (), och Advokatsam- fundet ifrågasätter dock att en så omfattande reglering som föreslås in- förs på lagnivå. Andra remissinstanser, däribland Statskontoret och CSN redovisar uppfattningen att det generellt sett inte krävs särskilda bestäm- melser för att förtydliga att elektronisk kommunikation med förvalt- ningen är tillåten. Statskontoret påpekar dock att det i socialförsäkrings- administrationens regelverk finns en mängd formkrav, vilket innebär att författningsreglering enligt myndighetens uppfattning krävs för att tillåta elektronisk kommunikation. Statskontoret delar uppfattningen att den enklaste och lagtekniskt mest tilltalande lösningen är att införa generella bestämmelser i stället för att ändra varje berört lagrum. Skälen för regeringens förslag: I den föreslagna lagen ges föreskrif- ter om rättsverkningar av rättshandlingar som företas med användande av webbplatsbaserade tjänster. Som berörts ovan är det grundläggande per- spektivet bakom förslaget till lagstiftning att de självbetjäningstjänster som redan finns respektive kommer att införas inom socialförsäkringen bör ses som en ny kanal för kommunikation mellan enskilda och myn- digheterna. Den nya kanalen kan användas vid sidan av de tilläm- pade förfarandena, men på grund av sina särskilda förutsättningar aktua- liserar den också ett behov av särskilda lösningar vad avser formkrav m.m.