prop · GQ0360 · 2003-03-13 00:00:00 — Rapporten är en uppfölj- ning av dels nationella rapport, dels rekommendationerna allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken. teras att de reformer som har genomförts har stärkt konkurrens- Skr. 2002/03:60 kraft och förutsättningarna för en god produktivitetsutveckling. framhålls att prisnivån är betydligt högre än EU-genomsnittet, att priskonvergensen inom EU har mattats av samt att de regionala prisskill- naderna för vissa varor i är betydande. I rapporten redogörs vidare för det pågående arbetet med att förbättra konkurrensen på olika produktmarknader, främja den kunskapsbaserade ekonomin, integrera miljöhänsyn i den ekonomiska politiken samt skapa integrerade kapital- marknader. I en särskild bilaga redogörs för åtgärder för att minska förtida utträden ur arbetskraften. Efter information till överlämnades rapporten till KEP och kommissionen . introducerades sedlar och mynt i euro i tolv EU- länder. Introduktionen gick både bättre och snabbare än förväntat. var euroområdets kontanthantering till största delen i euro. En stor del av kontantutbytet genomfördes i handeln som tack vare förhandsdistribution kunde ge växel i euro redan från nyårsdagen. All- mänheten fick också snabbt tillgång till euro via banker och uttagsauto- mater. Ett viktigt led i det svenska förberedelsearbetet inför ett eventuellt del- tagande i valutaunionen var att samla in erfarenheter från förberedelse- och övergångsarbetet i euroområdet. En rapport om övergången till euro togs fram av , tillsammans med företrädare för olika samhällssektorer (Fi2002/2289). För att uppmuntra allmänheten att växla in sina gamla nationella sedlar genomfördes en omfattande annonskampanj i tidningar över hela landet. startades information om euron (Euro- informationen). Euroinformationens uppgift var att informera allmän- heten och företag om de praktiska konsekvenserna av att tolv länder har infört euron. Informationsinsatsen genomfördes inom ramen för ett samarbetsavtal med kommissionen och . Samarbetet avslutades /2003. Introduktionen av sedlar och mynt i euro ledde till ett stort behov av information. För att möta detta behov genomfördes informationsaktivi- teterna framförallt . Målgruppen var främst allmänheten. Exempel på informationsaktiviteter: Två annonskampanjer genomfördes för att uppmuntra allmänheten att växla sina gamla nationella sedlar. En annonskampanj på euroinformationens webbplats genomfördes, Webbplatsen hade ca 300 besökare . Företagsmaterialet Euron och ditt företag och Praktiska exem- Skr. 2002/03:60 pel uppdaterades och trycktes i en ny upplaga. nadsfördes genom ett utskick till alla momsregistrerade företag i . Detta ledde till stor efterfrågan. Materialet riktat mot allmänheten uppdaterades också. genomförde på uppdrag av Euroinformationen möten med små och medelstora företag. Totalt har ca 500 företag deltagit . En frågeservice via telefon och e-post tillhandahölls. Omkring 140 samtal togs emot . Ett riksdagsbeslut anger att praktiska euroförberedelser ska genomföras så att en eventuell framtida övergång till euron kan ske på ett bra sätt. Som en del av förberedelsearbetet förs, inom ramen för en referensgrupp och en expertgrupp, en dialog mellan olika aktörer i samhället som påverkas av euron. Referensgruppen leds av biträdande finansministern. fick tolv statliga myndigheter, under ledning av Statskontoret, i uppdrag att utföra fördjupade analyser av praktiska frågor inför ett eventuellt införande av euron. fick samma myndigheter ett tilläggsuppdrag att fortsätta analysera eurofrågor. Syftet med analyserna är bland annat att ett eventuellt framtida euroinförande ska kunna ske snabbt och effektivt. De tolv myndigheterna ska också presentera lägesrapporter och en aktuell beredskapsplan för hur myndig- heterna tänker hantera euroinförandet. Myndigheterna lämnade in läges- rapporter och en beredskapsplan . Myndigheterna, näringslivet och den finansiella sektorn har också bidragit med att samla in erfarenheter från introduktion av sedlar och mynt. Inom den finansiella sektorn finns ett samarbete om EMU- och eurofrågor som leds av . deltar i den styrgrupp som inrättats för samarbetet. Dessutom följer Finansdeparte- mentet de euroförberedelser som pågår bland näringslivsorganisationer och företag. 5 Ett område med frihet, säkerhet och rättvisa Samarbetet på det rättsliga och inrikes området (RIF) sammanför justitie- och inrikesministrarna i EU:s medlemsstater. Det omfattar bl.a. frågor om asyl och migration, polis- och tullsamarbete samt straff- och civil- rättsligt samarbete. I och med Amsterdamfördraget som trädde i kraft Skr. 2002/03:60 fastställdes att unionens mål ska vara att ge medborgarna en hög säkerhetsnivå inom ett område för frihet, säkerhet och rättvisa. Genom Amsterdamfördraget gjordes en ingående reformering av samarbetet i rättsliga och inrikes frågor, bl.a. fördes frågor om asyl och migration liksom civilrättsligt samarbete från tredje till första pelaren. Samarbets- området har alltsedan dess stått högt på den politiska dagordningen och utgör ett av de tyngsta lagstiftningsområdena. Under det finska ordförandeskapet höll ett särskilt möte i om de rättsliga och inrikes frågorna. Slutsatserna därifrån utgör en långsiktig handlingsplan för området. För att fort- löpande se över framstegen när det gäller att genomföra nödvändiga åtgärder och hålla tidsfristerna i Amsterdamfördraget och Tammerfors- slutsatserna har kommissionen fått i uppdrag att varje halvår presentera en s.k. resultattavla. Senaste versionen av resultattavlan finns tillgänglig på kommissionens webbplats (se bilaga 5). Beslutsprocessen inom området för rättsliga och inrikes frågor upp- visar vissa brister i effektivitet och arbetet har därför inte alltid gått så fort framåt som varit önskvärt. Frågan om ett effektivare beslutsfattande på det rättsliga och inrikes området är föremål för diskussion i konventet inför nästa regeringskonferens. Arbetet har fortsatt inom EU med att genomföra den handlingsplan mot terrorism som antogs av det extrainsatta mötet i . Handlingsplanen spänner över en mängd områden såsom utrikespolitik och sjö- och luftsäkerhet, men har sin tyngdpunkt på straffrättsliga frågor och polissamarbete. Två betydelsefulla överenskom- melser var antagandet av rambesluten om bekämpande av terrorism och om den europeiska arresteringsordern. Genomförandet av dessa instru- ment i svensk rätt pågår . EU har dessutom påbörjat överläggningar med om ett avtal om rättslig hjälp i ärenden som rör bl.a. terrorism. På polisområdet har samarbetet inom EU på olika sätt förstärkts, bl.a. genom ett förbättrat myndighetssamarbete och genom att Europol har tillförts särskild expertis i terrorismfrågor. tog rådet det slutliga beslutet att inrätta Eurojust, ett organ för förbättrat åklagarsamarbete vid gränsöverskridande brottsut- redningar (beslut nr 2002/187/RIF). Eurojust ersatte den provisoriska enheten för rättsligt samarbete (Pro-Eurojust) som funnits . flyttade Eurojust från till nya lokaler i . Mot bakgrund av prioriteringarna från i har ett intensivt och omfattande arbete pågått på det asyl- och migrations- politiska området . Vid i lades fokus på asylfrågorna, åtgärder mot terrorism och ökade gemensamma insatser inom viserings- och gränskontrollområdet. En övergripande strategi mot olaglig invandring samt en strategi för förvaltningen av de yttre gränserna antogs. Medlemsstaterna och kom- missionen uppmanades att påskynda det pågående lagstiftningsarbetet. En färdplan med tidsramar och detaljerade instruktioner blev av central betydelse för det danska ordförandeskapet. Prioritet förordades bl.a. till: Antagande av förordningen om kriterier och mekanismer för att fastställa vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asyl- ansökan som en medborgare i tredjeland lämnat in i en medlemsstat - II-förordningen. Antagande av direktivet om mottagandevillkor för asylsökande. Antagande av ett program för återsändande med ett inslag om ett påskyndat återvändande till . Rådet kommer i samarbete med kommissionen att lägga fram en rapport om det praktiska genomförandet av riktlinjerna från till Europeiska rådets möte . Syftet med är att inför den förestående utvidgningen effektivisera samarbetet i unionen. Fördraget innehåller ändringar av Fördraget om Europeiska unionen, fördragen om upprättandet av Europe- iska gemenskaperna och vissa akter som hör samman med dem. I regeringens proposition 2001/02:8 redovisas dessa ändringar. Enligt artikel 12 i ska fördraget ratificeras av medlems- staterna i enlighet med deras konstitutionella bestämmelser. Fördraget träder i kraft i efter den månad då samtliga ratifikationsinstrument har deponerats hos Italienska repub- likens regering. Som ett led i den irländska ratificeringen hölls en ny folkomröstning i om . Utfallet blev ett ja (ja och nej ). deponerade sina ratifika- tionsinstrument . Alla medlemsstater har nu godkänt fördraget och deponerat ratifikationsinstrumenten hos den Skr. 2002/03:60 italienska regeringen. Fördraget trädde ikraft . 6.2Konventet om framtid och förberedelserna inför nästa regeringskonferens Europeiska rådets möte i enades i en förklaring om unionens framtid om att tillkalla en ny regeringskonferens och några frågor som bl.a. ska behandlas vid den regeringskonferensen. Vid Europeiska rådets möte i Laeken antogs en förklaring om unionens framtid om att sammankalla ett konvent som en del av förberedelserna inför regeringskonferensen. Både Nice- och Laeken- förklaringarna ger mandat och grundläggande strukturer för konventets arbete. I skrivelsen 2001/02:115 lämnade regeringen information till riks- dagen om organisation och tidsplan för konventet och den pågående debatten om EU:s framtid. Skrivelsen redovisade även kortfattat, utan att föregripa ståndpunkter i den kommande regeringskonferensen, regeringens aktuella utgångspunkter i några av dessa frågor. Regeringen anförde att den har för avsikt att återkomma till i en andra skrivelse efter konventets avslutande samt att, om tiden så medger, sända konventets slutprodukt på remiss. I denna del hänvisade regeringen till tillkännagivande rörande förberedelserna inför nästa rege- ringskonferens. Det sammansatta konstitutions- och utrikesutskottets betänkande 2001/02:KUU2 EU:s framtidsfrågor behandlade regeringens skrivelse. lade sedan skrivelsen till handlingarna. I konventet deltar som ordinarie regeringsrepresentant (), med ambassadör som suppleant, och som ordinarie representanter från nationella parlament den f.d. riksdags- ledamoten () och riksdagsledamoten (), med f.d. riksdagsledamoten () och riksdagsleda- moten () som suppleanter. Samtliga svenska leda- möter deltar på personligt mandat. Konventets inledande möte hölls . Arbetet har följt ursprunglig plan, dvs. idéinventering , djupanalys i arbetsgrupper och beslutsfas . Företrädare för det civila samhället deltog vid konventets möte . Ett ung- domskonvent hölls med 210 ledamöter. Vid konventets möte inrättades sex arbetsgrupper; Subsidiaritetsprincipen; Stadgans införlivande i fördraget och anslutning till ; EU som juridisk person; de nationella parla- mentens roll; Kompletterande befogenheter och Ekonomisk-finansiell samordning. Presidiet inrättade ytterligare fyra arbetsgrupper ; Rätts- och inrikesområdet; EU:s externa politik; Försvars- frågor samt Förenklade beslutsprocedurer. Arbetsgruppernas rapporter har debatterats i plenum . Vid mötet inrättades dessutom en arbetsgrupp för sociala frågor. Vid konventets plenimöte lade presidiet fram ett Skr. 2002/03:60 utkast till konstitutionellt fördrag. Utkastet består av tre delar. delen innehåller unionens grunder och uppbyggnad. Den andra innehåller den sakpolitiska delen med de rättsliga grunderna, vilken motsvarar nuvarande politikområden i fördragen. Den tredje består av allmänna bestämmelser och slutbestämmelser, bl.a. upphävande av tidigare fördrag och förfarande för översyn. Fördragsutkastet är i huvudsak en disposition som senare ska fyllas med ett innehåll. utgår diskussionerna i konventet från det fördragsutkast som presenterades vid plenarmötet , slutrapporterna från de sammanlagt elva arbetsgrupperna och om nödvändigt på kompromisser från presidiet. Möten har planlagts , trots att tidsramen för konventet enligt Laekenförklaringen bestämts till , vilket skulle ha inneburit ett avslutande . För att hinna diskutera konventets slutresultat på nationell nivå och förankra svenska ståndpunkter med kommer regeringen att verka för att det ska finnas tillräcklig paus mellan konventet och avslutningen av regeringskonferensen. Det är också viktigt att de inkommande medlemsstaterna ges möjlighet att förbereda ett fullt deltagande i regeringskonferensen. Konventet ska enligt Laekenförklaringen lägga fram resultatet för i ett slutdokument som innehåller antingen olika alter- nativ med angivande av det stöd som alternativen har fått, eller rekommendationer om det finns enighet kring dessa. Dokumentet ska tillsammans med resultatet från de nationella debatterna tjäna som utgångspunkt för diskussionerna i regeringskonferensen. Det är viktigt att slutrapporten innehåller alternativ i de fall enighet inte kan uppnås om en rekommendation. DEL 2 EU:S FÖRBINDELSER MED 7 Utrikes- och säkerhetspolitik (GUSP) Samarbetet inom EU:s andra pelare benämns den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP). Målen med GUSP är bl.a. att skydda unionens gemensamma värden och intressen, stärka unionens säkerhet och främja internationellt samarbete. unionens utrikes- och säkerhetspolitik i en anda av lojalitet och ömse- Samarbetet är mellanstatligt till karaktären. i princip med enhällighet. Vid Europeiska rådets möte i kom, som ett led i arbetet med att reformera rådet och dess arbetsformer inför utvidgningen, stats- och regeringscheferna överens om att minska antalet rådsformationer. om GUSP bereds nu i rådet för allmänna frågor och yttre förbindelser (GAERC). I GAERC behandlas unionens yttre åtgärder respektive Följden av denna nyordning är att det numera i GAERC hålls separata möten med skilda dagordningar för de två Det finns flera instrument tillgängliga för att verkställa GUSP. viktigaste instrumenten är: gemensamma strategier, gemensamma stånd- punkter, gemensamma åtgärder och gemensamma uttalanden. Gemensamma strategier beslutas på grundval av artikel 13 i fördraget om Europeiska unionen. Det är det som beslutar om gemensamma strategier som ska genomföras av unionen på områden där medlemsstaterna har viktiga gemensamma intressen. strategierna ska mål, varaktighet och medel som unionen och medlemsstaterna ska ställa till förfogande anges. strategi har antagits . strategier för , och . Gemensamma ståndpunkter antas, av rådet, på grundval av artikel 15 i fördraget om Europeiska unionen. unionens inställning till en särskild fråga av geografisk eller tematisk Varje medlemsstat förbinder sig att se till att dess nationella politik överensstämmer med innehållet i ståndpunkten. antogs gemensamma ståndpunkter som exempelvis gällde restriktiva åtgärder mot och medlemmar av och associ- erade till dem samt om tillfälligt mottagande i EU:s medlemsstater av en Gemensamma åtgärder beslutas, av rådet, på grundval av artikel 14 i fördraget om Europeiska unionen. De gemensamma åtgärderna ska avse specifika situationer där operativa insatser från unionens sida anses nöd- antogs gemensamma åtgärder som exempelvis gällde EU:s polismission i och om EU:s bidrag för att bekämpa destabiliserande anhopning och spridning av handeldvapen och Skr. 2002/03:60 lätta vapen. gjordes fler än 200 uttalanden inom ramen för GUSP. Uttalandena gällde bl.a. inställning till internationella brottmåls- domstolen och . I bilaga 5 under rubriken : gemensamma ståndpunkter, åtgärder och strategier samt uttalanden återfinns adresser till Internetsidor som anger vad som, , har genomförts inom ramen för GUSP. I den s.k. GUSP-budgeten, som är en del av EU:s totala budget, uppgick de finansiella medlen till . belastades GUSP-budgeten framför allt av kostnader i samband med upprättandet av EU:s polismission i . EU har avtal och överenskommelser med i stort sett alla världens länder och ländergrupper om att föra en regelbunden dialog om frågor av gemensamt intresse. En betydande del utgörs av frågor inom det utrikes- och säkerhetspolitiska området, den s.k. politiska dialogen. Dialogen äger rum på regerings- och statschefsnivå, utrikesministernivå och tjänstemannanivå. 7.1Organisationen för säkerhet och samarbete i () & EU är en viktig aktör såväl inom Organisationen för säkerhet och sam arbete i () som i . De båda organisationerna spelar en viktig roll i arbetet med att stärka demokratin och respekten för de mänskliga rättigheterna i sina respektive medlemsländer. är ett i det internationella samfundet centralt multilateralt instrument med särskilt ansvar för icke-militärt konfliktförebyggande och krishantering i fält. traditionella styrka är normskapande, övervakning och uppföljningsmekanismer. För del innebär EU-ländernas långt utvecklade samordning att unionen har fått ett tydligt genomslag i organisationens medlemskrets om 55 stater. I takt med att medlemskrets utvidgats och vikten av samordning betonats har EU-samordningen av utrikespolitiska frågor ökat inom . Det sker numera gemensamma EU-uttalanden vid ställföreträdarmöten samt EU-anföranden vid ministermötena. vill stärka EU som aktör i såväl som . vill också främja samarbetet mellan EU och de båda organisa- tionerna när det gäller konfliktförebyggande och krishantering. och deltog aktivt i den regionala om konfliktförebyggande i . anser att organisationerna har en viktig roll att spela i uppfölj- ningen av konferensen. Det gäller särskilt förslagen om en "lessons learned-övning" om det internationella samfundets agerande på , och ett förbättrat samarbete i fält och på högkvartersnivå mellan de inter- nationella aktörer som är engagerade i . Ett av de prioritera- de områden som EU definierat inom ramen för sitt arbete på kapaciteter för civilkrishantering är främjandet av rättstatens principer; ett av kärnområden. Under ordförandeskapet 2001 arbetade för en förbättrad samord- ning mellan EU och FN inom framför allt det säkerhetspolitiska området. Detta resulterade dels i att ett politiskt ramverk ("modalities") för sam- verkan antogs i syfte att underlätta fortsatta kontakter mellan EU och FN på olika nivåer, och dels i att fyra samarbetsområden identifierades; kon- fliktförebyggande, militär respektive civil krishantering samt regionala kriser. Vid toppmötet i åtog sig att arrangera en EU-konfe- rens om konfliktförebyggande, och hölls konferensen i . Konferensen erbjöd det första tillfället någonsin för seniora företrädare för alla regionala orga- nisationer och för FN att på ett systematiskt men informellt sätt diskutera gemensamma utmaningar och samarbetsmöjligheter. Bland annat disku- terades möjligheter att ytterligare stärka samverkan EU-FN, att förbättra informationsutbytet och bidra till en ökad öppenhet mellan EU, , , FN och Nato, samt möjligheter till samordning rörande tidig förvarning för potentiella konflikter. EU har angett konfliktförebyggande och krishantering som några av huvudmålen för sin externa politik. Unionens framväxande kapacitet på detta område bör enligt svensk mening kunna utformas så att EU kan medverka i fredsoperationer inom ramen för FN:s över- gripande ansvar för internationell fred och säkerhet. Målet är att EU:s kapacitet ska kunna erbjudas FN som en konkret resurs. EU står därtill för av bidragen till FN:s budget för fredsbevarande verksamhet. har verkat för att nästa målsättning för EU, efter 2003 (Headline ), ska innehålla ett förstärkt samarbete mellan EU och andra internationella organisationer, inklusive FN. är det EU-land som diskuterar frågan mest aktivt. Samarbetet på utvecklings- och det humanitära området har också haft hög prioritet för . Från svensk sida har man på olika sätt verkat för att kommissionen i sitt utvecklingssamarbete frångår det tidigare mindre långsiktiga, projektbaserade samarbetet med FN till förmån för ett mer strategiskt samarbete. Syftet med detta har bl.a. varit att möjlig- göra en mer förutsebar och flexibel finansiering av FN på utvecklings- och det humanitära området. Kommissionen antog ett med- delande (KOM (2001) 231 slutlig) härom. Vid utvecklingsrådet antogs också slutsatser om ett partnerskap med FN om utvecklings- och humanitära frågor. Den svenska förhoppningen är att detta partnerskap mellan EU:s bistånd och FN ska resultera i ett närmare och mer systematiskt samarbete mellan de båda organisationerna. Som ett led i detta arbete hölls, på svenskt initiativ, ett möte mellan FN:s fonder och program och EU/EG i samband med ett möte i ekonomiska och sociala kommittén (ECOSOC) . Arbetet för att stärka detta partnerskap kommer att fortsätta. Den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken Utvecklingen av EU:s säkerhets- och försvarspolitik (ESFP) fortsatte på grundval av de principer som lades fast vid i och vid efterföljande möten. Huvuddelen av arbetet inriktades på fortsatt utveckling av såväl militära som civila kapaciteter samt vidareutveckling av praktiska aspekter av krishante- ringsinsatser. Utgångspunkten för ESFP är att EU ska bygga vidare på sin fredstanke genom att skaffa sig en förmåga att genomföra humanitära uppdrag, räddningsuppdrag, fredsbevarande uppdrag samt fredsskapande uppdrag. En central princip är att utformningen av EU:s förmåga att förebygga och hantera kriser ska ske i enlighet med . Vidare gäller att medlemsstaternas bidrag till EU:s krishantering ska vara frivilliga och grundas på nationella beslut i varje enskilt fall. En mycket viktig milstolpe var planeringen inför den första krishanteringsinsats som EU åtagit sig inom ramen för ESFP, nämligen EUPM (European Union Mission, beslut /210 GUSP) i . tog EUPM över arbetet med att stärka uppbyggnaden av ett fungerande bosniskt polisväsende från den tidigare FN-ledda insatsen IPTF. deltog aktivt i planerings- arbetet och bidrog med upp till 16 personer. EU:s beslut att bjuda in ett antal länder utanför EU att bidra till EUPM välkomnades av regeringen. förklarade sig berett att på begäran av landets regering garantera en uppföljning av Natos militära insats i f.d. jugoslaviska republiken , förutsatt att de permanenta arr- angemangen för samarbete mellan EU och Nato fanns på plats. En lösning beträffande dessa arrangemang kunde också uppnås under det danska ordförandeskapet. Regeringen anser det vara i intresse att relationerna mellan EU och Nato bygger på ett formellt regelverk för att säkerställa transparens och effektivitet i samarbetet. På det militära området fortsatte arbetet med att uppnå kapacitetsmålet från enligt mandatet. Bedömningen är positiv på grundval av delrapporter från de paneler som arbetar med bristtäckning inom ramen för den handlingsplan som antogs . är det nödvändigt med ytterligare insatser inom flera områden. Det är angeläget att EU, när det efterfrågas, kan agera snabbt i en krissituation. Inom ramen för kapacitetsarbetet fortsatte också de spanska och grekiska ordförandeskapen arbetet med att utveckla formerna för en snabbinsatsförmåga, med utgångspunkt i beslutet om militära kapacitets- mål från toppmötet i . Arbetet med att uppfylla de civila kapacitetsmål (polis, stärkande av rättsstaten, civil förvaltning och räddningstjänst) som togs i Feira , respektive 2001, intensifierades , med inriktning främst på resurser för civil förvaltning och räddningstjänst. Medlemsstaterna har fullgjort sina åtaganden att inrätta en reserv av experter på området civil förvaltning. inledde medlemsstaterna ett arbete med att redovisa vilka resurser de kan bidra med i framtida krishanteringsinsatser. Även de åtaganden som medlems- staterna har gjort på räddningstjänstområdet, dvs. kunna skicka ut räddningstjänststyrkor om upp till 2000 personer och Skr. 2002/03:60 kompletterande experter inom räddningstjänst, fullgjordes .