prop · GQ0369 · 2003-03-19 00:00:00 — Regeringens proposition 2002/03:69 En ny lag om konsulärt ekonomiskt bistånd Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen lägger regeringen fram förslag till en ny, moderniserad lag om konsulärt ekonomiskt bistånd, som skall ersätta lagen (1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. Den nya lagen har samma tillämpningsområde och i huvudsak samma sakliga reglering som den nuvarande lagen. Den nya lagen tillförs viss reglering som finns i författningar på lägre nivå eller gäller enligt praxis. Möjligheten för utomlands bosatta svenska medborgare att få varaktigt konsulärt ekonomiskt bistånd för sin försörjning föreslås avskaffad. Den nya lagen föreslås träda i kraft . I propositionen redovisar regeringen också sin bedömning i några frågor som rör arbetet med det konsulära biståndet. Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om konsulärt ekonomiskt bistånd............................. Ärendet och dess beredning.............................................................. Statens bistånd till enskilda utomlands .............................. Socialförsäkring, EG-rätt och konventioner..................... Den nya socialförsäkringslagen ..................... Samordningen inom EU................................. 4.2.3Konventioner mellan de nordiska länderna om social trygghet och socialt bistånd ................. Konventioner mellan och länder utanför EU/EES-området om social trygghet Sjukvårdsförmåner vid tillfällig vistelse Nuvarande ordning i fråga om konsulärt ekonomiskt bistånd........ Utlandsmyndigheternas skyldighet att hjälpa svenska Bestämmelserna om konsulärt ekonomiskt bistånd ......... Tillfälligt allmänt ekonomiskt bistånd ........... Hjälp till självhjälp ..................................... Varaktigt allmänt ekonomiskt bistånd ........... 5.3.5Ekonomiskt bistånd till frihetsberövade m.fl. 19 5.3.6 Ekonomiskt bistånd till offer för våldsbrott... 21 5.3.7Återbetalning av konsulärt ekonomiskt bistånd22 Konsulärt samarbete inom EU och ...................... Överväganden och förslag .............................................................. Behovet av förändringar................................................... Information till allmänhet och medier.............................. Försäkringsskyddet för resenärer ..................................... Resenärer med psykiska och sociala problem.................. Utbildning och teknikstöd ................................................ Det varaktiga ekonomiska biståndet ................................ En ny lag om konsulärt ekonomiskt bistånd .................... Rätten till bistånd ............................................................. Bistånd till frihetsberövade m.fl....................................... Bistånd till brottsoffer ...................................................... Återbetalning av bistånd................................................... Forum vid överklagande ................................ Ikraftträdande och övergångsbestämmelser ................................... Bilaga 1 Sammanfattningen i betänkandet Konsulärt bistånd till svenskar utomlands (SOU 2001:70).................................................. Lagförslaget i betänkandet ................................................... Utdrag ur protokoll från regeringssammanträde ....... 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om konsulärt ekonomiskt bistånd. 2Förslag till lag om konsulärt ekonomiskt bistånd Härigenom föreskrivs följande. 1 § Ekonomiskt bistånd till enskilda utomlands (konsulärt ekonomiskt bistånd) lämnas av svenska beskickningar och karriärkonsulat enligt bestämmelserna i denna lag. Konsulärt ekonomiskt bistånd skall återbetalas av den enskilde enligt vad som anges i 913 §§. 2 § Vid tillämpning av denna lag skall frågan om någon är bosatt i avgöras enligt bestämmelserna om bosättning i i 2 kap. socialförsäkringslagen (1999:799). Vem som kan få bistånd 3 § Konsulärt ekonomiskt bistånd kan lämnas till 1.svenska medborgare som är bosatta i , och 2.flyktingar och statslösa personer som är bosatta i . 4 § Om det finns särskilda skäl för det kan konsulärt ekonomiskt bistånd även lämnas till 1.en svensk medborgare som inte är bosatt i , och 2.en annan i bosatt utlänning än som avses i 3 § 2. 5 § Utländska medborgare som på grund av egen eller närståendes anställning eller etablering som egenföretagare i kan härleda rättigheter i fråga om sociala förmåner från 2.avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), eller 3.avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan om fri rörlighet för personer, skall när det gäller rätt till konsulärt ekonomiskt bistånd jämställas med svenska medborgare under de förutsättningar som anges i före- skrifter av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 6 § Den som har råkat i nöd eller annan svårighet i utlandet och därför behöver ekonomisk hjälp har rätt till konsulärt ekonomiskt bistånd om behovet inte kan tillgodoses på annat sätt och det är skäligt att bistånd lämnas. Bistånd lämnas med skäligt belopp för nödvändiga kostnader. Bistånd kan även lämnas för avliden person enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 7 § Konsulärt ekonomiskt bistånd åt den som har berövats friheten genom beslut av domstol eller annan myndighet i utlandet får avse kostnad för utredning, bevisning, juridiskt biträde och tolk under för- undersökning, rättegång eller annat sådant förfarande, om den frihets- berövade av särskild anledning har behov av sådant bistånd. Bistånd som avses i första stycket får lämnas även till den som inte är berövad friheten, om förfarandet med sannolikhet kan leda till frihets- berövande och det finns särskilda skäl för det. 8 § Konsulärt ekonomiskt bistånd åt den som i utlandet har blivit utsatt för våldsbrott får avse kostnad i anslutning till brottet för utredning, bevisning, juridiskt biträde och tolk som den drabbade behöver för att kunna ta till vara sin rätt. 9 § Den som har fått bistånd som har lämnats enbart enligt 6 § skall betala tillbaka biståndet till staten. Om biståndet har lämnats till någon som är är även vårdnadshavaren återbetalningsskyldig. Om biståndet har lämnats till en eller någon annan som är eller har varit anställd ombord på ett svenskt fartyg och biståndet har lämnats för att täcka kostnader som fartygets redare är ansvarig för enligt författning eller avtal, är även redaren återbetalningsskyldig. 10 § Den som har fått bistånd som har lämnats enligt 7 § för rättegång eller förundersökning om brott och som dömts för brottet, skall betala tillbaka biståndet till staten. Den som har fått bistånd som har lämnats enligt 7 § för rättegång eller förundersökning om brott och som frikänts för brottet, skall betala tillbaka biståndet till staten bara i den utsträckning det finns särskilda skäl för det. Om någon har fått bistånd som har lämnats enligt 7 § för rättegång eller förundersökning om brott och skuldfrågan inte blir avgjord, skall den som har fått biståndet betala tillbaka det till staten i den utsträckning det med hänsyn till omständigheterna är skäligt. 11 § Den som har fått bistånd som har lämnats enligt 7 § för annat än rättegång eller förundersökning om brott skall betala tillbaka biståndet till staten i den utsträckning det med hänsyn till omständigheterna är skäligt. 12 § Den som har fått bistånd som har lämnats enligt 8 § skall betala tillbaka biståndet till staten bara i den utsträckning det finns särskilda skäl för det. 13 § Återbetalningsskyldighet enligt 9 § och 10 § första stycket får jämkas eller efterges om det finns särskilda skäl för det med hänsyn till den betalningsskyldiges personliga eller ekonomiska förhållanden samt omständigheterna i övrigt. Vid återbetalning enligt 10 och 11 §§ skall 31 kap. 1 § tredje stycket tillämpas. 14 § Den som är skyldig att betala tillbaka bistånd som har lämnats enbart enligt 6 § skall betala en avgift för biståndet. 15 § Frågor om återbetalning av konsulärt ekonomiskt bistånd prövas av . 16 § Återbetalningsbelopp och avgift som inte betalas skall lämnas för indrivning. Vid indrivning får verkställighet enligt utsökningsbalken ske. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för ringa belopp. 17 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om rätten till konsulärt ekonomiskt bistånd. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.konsulärt ekonomiskt bistånd som avser avliden person, och 2.avgift enligt 14 §. 18 § Beslut i ärenden enligt denna lag får överklagas hos allmän förvalt- ningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 1.Denna lag träder i kraft , då lagen (1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. (den äldre lagen) skall upphöra att gälla. 2.Den äldre lagens bestämmelser om varaktigt ekonomiskt bistånd gäller fortfarande för personer som vid utgången av uppbär Om sådant bistånd lämnas efter ikraftträdandet skall det inte betalas tillbaka. 3 Ärendet och dess beredning Efter beslut av regeringen tillkallade chefen för en kommitté med uppdrag att se över lagen (1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. Kommittén, som antog namnet Kommittén om konsulärt bistånd, överlämnade betänkandet Konsulärt bistånd till svenskar i utlandet (SOU 2001:70). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr UD2001/1396/KC). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådets synpunkter, som berörs i avsnitten 6.7 och 6.9 samt i författningskommentaren, har föranlett några tillägg och ändringar i lagförslaget. Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts i detta. 4.1Statens bistånd till enskilda utomlands Staternas rätt enligt folkrätten att bistå sina medborgare i utlandet Den konsulära biståndsverksamheten har sin grund i folkrätten. Folk- rätten tillerkänner staterna rätten att ge skydd åt sina medborgare i utlandet på olika sätt (jus protectionis). Hit hör rätten för en stat att på diplomatisk väg ingripa för att skydda sina medborgares intressen i vistelselandet. Denna rättighet kommer till uttryck i om diplomatiska förbindelser (SÖ 1967:1) och i om konsulära förbindelser (SÖ 1974:10). Bestämmelser om konsulär verksamhet i om konsulära förbindelser om konsulära förbindelser innehåller vissa allmänna regler om konsulär verksamhet. Reglerna är tillämpliga även när den konsulära verksamheten utövas av en diplomatisk beskickning. De konsulära uppgifterna innefattar bl.a. att utfärda pass och viseringar och 9 att ge medborgare i den sändande staten hjälp och bistånd. i konventionen är inte uttömmande. Till de tillåtna konsulära uppgifterna räknas också alla andra uppgifter som inte är förbjudna i den mottagande staten eller som denna stat motsätter sig. I konventionen fastslås rätten att besöka och kommunicera med anhåll- na, häktade eller på annat sätt frihetsberövade landsmän. landets myndigheter åläggs att utan dröjsmål underrätta konsulatet om frihetsberövandet om den fängslade så begär, och åläggs även att upplysa den fängslade om denna möjlighet. Staterna utformar själva sina lagar om medborgarskap, och varje stat bestämmer därmed vilka personer som är dess medborgare. för lösande av konflikter mellan medborgarskapslagar (SÖ 1937:9) kan en person som har dubbelt med- borgarskap anses som medborgare av båda staterna. En stat får inte lämna en person som är dess medborgare diplomatiskt skydd gentemot en annan stat i vilken personen också är medborgare. konsulärt ekonomiskt bistånd kan sägas att åtgärden att lämna en person ekonomiskt bistånd visserligen inte är detsamma som att ge personen diplomatiskt skydd, men den nu nämnda begränsningen kan i praktiken försvåra eller till och med omöjliggöra för en utlandsmyndighet att lämna en person med dubbelt medborgarskap sådan ekonomisk hjälp. 4.2Socialförsäkring, EG-rätt och konventioner gäller en ny socialförsäkringslag (1999:799) som är anpassad till EG-rätten på socialförsäkringsområdet. Socialför- säkringen delas in i en bosättningsbaserad del, som avser garantibelopp och bidrag, och en arbetsbaserad del som gäller vid inkomstbortfall. Bara ett försäkringsvillkor gäller för vardera försäkringsgrenen bosättning eller arbete. Varken svenskt medborgarskap eller inskrivning i försäk- ringskassa är längre något försäkringsvillkor. Bosättning i och bosättningsbaserade förmåner Den som är bosatt i och som lämnar landet skall enligt socialförsäkringslagen fortfarande anses vara bosatt här om det kan antas att vistelsen utomlands inte kommer att vara längre än . Arbetstagare som av en statlig arbetsgivare skickas till ett annat land för att arbeta där för arbetsgivarens räkning anses dock bosatta i även om denna överstiger . En biståndsarbetare som arbetar för ett svenskt trossamfund eller en ideell organisation som bedriver biståndsverksamhet skall betraktas som bosatt i om utlandsvistelsen planeras vara högst . Studenter som är bosatta i och bedriver studiestödsberättigade studier utomlands eller har utbildningsbidrag som doktorander i ett annat land anses som bosatta i så länge studierna pågår. Dessa regler gäller även medföljande make, sambo och barn under 18 Förmåner som baseras på bosättning är t.ex. föräldrapenning på garantinivå, folkpension i form av förtidspension och efterlevande- pension beräknad i förhållande till det antal år som den berättigade har tillgodoräknats som bosättningstid i , samt garantipension. hör också allmänt barnbidrag, bostadsbidrag, underhållsstöd och handi- Den som förvärvsarbetar i eller bedriver näringsverksamhet med fast driftställe här omfattas av de arbetsbaserade socialförsäkringsför- Arbete utomlands för en arbetsgivare som har verksamhet i räknas som arbete i om arbetstagaren är utsänd av arbetsgivaren och arbetet kan antas vara högst . Den som är bosatt i och av en statlig arbetsgivare sänds ut för att arbeta för arbetsgivarens räkning omfattas av de arbetsbaserade försäkringsförmånerna under hela Till de arbetsbaserade förmånerna hör sjukpenning och havande- skapspenning, arbetsskadeersättning, föräldrapenning över garantinivån och tillfällig föräldrapenning, tilläggspension i form av förtidspension och efterlevandepension beräknad efter det antal år som den berättigade får tillgodoräkna sig pensionspoäng för tilläggspension, samt Den arbetsrelaterade försäkringen upphör att gälla efter det att arbetet har upphört av någon annan anledning än semester, ferier eller motsvarande uppehåll (s.k. efterskyddstid). upphöra att gälla tidigare om den försäkrade tar ett arbete i ett annat land och där omfattas av motsvarande försäkring. utomlands som inte omfattas av de arbetsbaserade förmånerna gäller att efterskyddstiden börjar löpa först vid återkomsten till om utlandsvistelsen varat högst . En grundläggande princip för Europeiska unionen är fri rörlighet för personer mellan länderna i unionen. Det innebär inte bara att direkta rörligheten över gränserna inte skall finnas, utan också förhållanden som försvårar för människor att använda sig av den fria rörligheten skall undanröjas. Till sådana förhållanden hör risken att den som flyttar inom unionen förlorar sin sociala trygghet. För att underlätta för dem som flyttar mellan länderna finns ett detaljerat regelsystem för samordning av ländernas regler för social trygghet. Ambitionen är inte att skapa enhetliga regler i sakfrågorna inom unionen, men att genom samordning förhindra dels att personer som tjänat in rätten till en förmån i ett land går miste om rätten vid flyttning till ett annat land och dels att personer som flyttar mellan EU-länder kan uppbära dubbla förmåner. Ett syfte är också att garantera att den som flyttar till ett annat medlemsland får rätt till socialförsäkringsförmåner i det nya landet i enlighet med de villkor som gäller där. gäller för den som flyttar mellan EU/EES-länderna och , som är medborgare i något av länderna och som omfattas av lagstiftningen för socialförsäkring i ett eller flera av länderna. Huvudregeln är att den som förvärvsarbetar är försäkrad i det land där arbetet utförs oavsett bosättningsland. Den som är utsänd av sin arbetsgivare att arbeta i ett annat EU/EES- land eller kan efter ansökan få tillhöra svensk socialförsäkring om den varar högst . varar än så kan tillståndet förlängas under vissa förutsättningar. Den som är arbetslös och vill söka arbete i ett annat EU/EES-land eller kan där få samma arbetslöshetsersättning som skulle ha betalats ut i , efter registrering och uppvisande av ett svenskt intyg. Den som studerar i ett annat EU/EES-land eller har rätt att få sjukförmåner där på hemlandets bekostnad. En pensionär som bosätter sig i ett annat EU/EES-land eller har rätt att få med sig sin svenska pension. Rätten till sjukvård gäller som för bosättningslandets egna medborgare. Det är dock det pensions- utbetalande landet som bär kostnadsansvaret för sjukvården i pensionä- har överenskommelser om social trygghet med samtliga europeiska länder utom , och . Bestämmelserna om samordning av EU-ländernas regler om social trygghet ersätter i stort sett behovet av dessa konventioner. tionerna kan dock innehålla bestämmelser som går utöver vad som gäller Konventionerna har framför allt betydelse i fråga om personer som inte är medborgare i något medlemsland men som ändå omfattas av lagstiftningen i något av de avtalsslutande länderna. Konventioner mellan de nordiska länderna om social trygghet och socialt bistånd Mellan , , och finns en konvention om social trygghet samt en konvention om socialt bistånd och sociala tjänster . Konventionerna omfattar alla som är bosatta eller lagligen uppehåller sig i något nordiskt land. Den som behöver socialt bistånd eller sociala tjänster skall få det i vistelselandet i enlighet med den lagstiftning som gäller där. En nordisk medborgare kan inte sändas hem på grund av sitt behov av socialt bistånd om familjeförhållandena, anknytningen till bosättningslandet eller andra omständigheter talar för att han eller hon bör få stanna. Under inga omständigheter kan personen sändas hem om han eller hon varit lagligt bosatt i landet . Konventioner mellan och länder utanför EU/EES- området om social trygghet och sjukvårdsförmåner Den som bosätter sig i ett land utanför EU/EES-området omfattas oftast av bosättningslandets socialförsäkringssystem i enlighet med de nationella regler som gäller i bosättningslandet. Med en rad länder har ingått särskilda avtal om social trygghet som bl.a. ger bosatta svenskar rätt till likabehandling med landets egna medborgare och rätt att lägga samman intjänade förmåner från med dem som intjänas i bosättningslandet. har sådana avtal med , , , , , , , , , och . Innehållet i dessa konventioner varierar mycket, bl.a. beroende på att sjukvårds- och socialförsäkringssystemen är olika i olika länder. Konventionerna med och gäller t.ex. bara pensioner. Överenskommelser om sjukvårdsförmåner finns med , , , , , , och . 4.2.5Sjukvårdsförmåner vid tillfällig vistelse utomlands En person som är bosatt i och som insjuknar under tillfällig vistelse i ett annat EU/EES-land eller har rätt till offentlig sjukvård i vistelselandet på de villkor som gäller för medborgare i det landet. Denna rätt omfattar inte hemtransport av en sjuk eller avliden person. En svensk pensionär som har flyttat till ett annat EU/EES-land eller , men som tillfälligt befinner sig i ett annat land inom EU/EES och än det nya bosättningslandet, har rätt till akut och nödvändig sjukvård där men inte planerad vård. Det gäller även vid tillfällig vistelse i . En person som är bosatt i och som insjuknar under tillfällig vistelse i något av de länder utanför EU/EES som har sjukvårds- konventioner med kan ha rätt till sjukvårdsförmåner i vistelselandet på samma villkor som gäller andra försäkrade i landet. Rättigheterna varierar beroende på konventionernas innehåll och olikheter i sjukförsäk- ringssystemen i olika länder. En person som är bosatt i och blir sjuk under tillfällig vistelse utanför EU/EES-området, i ett land med vilket saknar avtal om sjukvård, kan inte få sina kostnader för den sjukvård som blir nödvändig ersatta vare sig från i eller av vistelselandet. 5Nuvarande ordning i fråga om konsulärt ekonomiskt bistånd 5.1Utlandsmyndigheternas skyldighet att hjälpa svenska medborgare Beskickningar och konsulat har i förordningen (1992:247) med instruktion för utrikesrepresentationen ålagts en allmän skyldighet att lämna svenska medborgare och svenska juridiska personer hjälp och bistånd samt bevaka och skydda deras intressen. Detta åliggande omfat- tar allt det som kan betecknas konsulärt bistånd och som innefattar både personalens faktiska handlande till förmån för de berättigade och det ekonomiska biståndet. Bara i fråga om det ekonomiska biståndet finns det lagregler. Den gällande lagen (1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. är den första lagen i om konsulärt ekonomiskt bistånd. Före dess tillkomst fanns regler om bistånd till svenska medborgare i utlandet i två författningar, nämligen instruktionen (1967:83) för utrikesrepresentationen och de allmänna föreskrifter för utrikesrepresentationen som utfärdats av utrikesministern . Bestämmelserna i lagen, i fortsättningen kallad lag, ansluter i huvudsak till vad som redan tidigare gällde. Till grund för lagen låg en promemoria upprättad inom . Ett skäl för till- skapandet av en särskild lag var enligt förarbetena (prop. 1972:132 sid. 151 och 200) bl.a. att biståndsverksamheten hade fått en sådan omfatt- ning och betydelse att det var lämpligt att de viktigaste bestämmelserna fastslogs i lag. Genom tillkomsten av lagen ändrades reglerna om ekonomiskt bistånd för rättsskydd åt frihetsberövade m.fl. så att de skulle överensstämma med principerna för den rättshjälpsreform som genom- fördes med lag. 5.3Bestämmelserna om konsulärt ekonomiskt bistånd lag innehåller de grundläggande bestämmelserna om konsulärt ekonomiskt bistånd samt ett bemyndigande för regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter. Bestämmelserna i lagen har delats upp efter de båda formerna allmänt ekonomiskt bistånd och ekonomiskt bistånd i brottmål m.m. Allmänt ekonomiskt bistånd kan enligt 1 § förekomma antingen som tillfälligt ekonomiskt bistånd eller som varaktigt ekonomiskt bistånd. Tillfälligt ekonomiskt bistånd avser akuta nödsituationer medan varaktigt ekonomiskt bistånd kan lämnas som periodiskt understöd till svenska medborgare som är bosatta utomlands och som på grund av ålder, sjuk- dom eller annan omständighet inte kan försörja sig själva. Ekonomiskt bistånd i brottmål m.m. är dels bistånd för rättsskydd åt frihetsberövade m.fl. enligt 4 § i praktiken nästan uteslutande bistånd för försvarare åt personer som har frihetsberövats utomlands på grund av att de misstänks för brott. Enligt bestämmelsen lämnas ekonomiskt bistånd i den utsträckning som behövs för att den misstänkte skall beredas ett tillfredsställande rättsskydd. Biståndet får omfatta kostnad för utredning och bevisning samt för ersättning till försvarare, rättegångs- biträde, ombud eller tolk. Under rubriken ekonomiskt bistånd i brottmål m.m. hör vidare den särskilda bestämmelsen i 4 a § om rätt till ekonomiskt bistånd för den som har blivit utsatt för våldsbrott utomlands.