prop · GQ03119 · 2003-05-28 00:00:00 — Utredningens förslag syftar bl.a. till att klargöra den enskildes ansvar och skyldigheter i förhållande till det offentliga åtagandet på räddningstjänst- I förslaget slås fast att den enskilde har det primära ansvaret eller skyldigheten att skydda sitt liv och sin egendom och att inte föror- Det åligger enligt förslaget var och en att vidta skäliga åt- gärder till skydd mot olyckor. Särskilda krav ställs på ägare och inneha- vare av byggnader och andra anläggningar att hålla utrustning för brand- skydd, utrymning vid brand och andra olyckor och i vissa fall dokumen- tera sitt brandskydd. Kommunen skall enligt Utredningsförslaget främja trygghet och säker- het för dem som vistas i kommunen. Därvid skall kommunen svara för att förebyggande åtgärder vidtas så att bränder och skador till följd av Kommunen skall också vara verksam för skydd mot andra olyckshändelser än bränder, utan att det påverkar det ansvar som åvilar någon annan. Åtgärder i samband med en räddningsinsats I Utredningens förslag anges att först om den enskilde (fysiska eller juri- diska personer) inte själv eller med hjälp av annan kan ingripa med en räddningsinsats vid olyckshändelser eller överhängande fara för en olyckshändelse inträder skyldighet för det allmänna att ingripa genom räddningstjänst. För att betraktas som räddningstjänst måste ett ingripan- de bedömas som en i hög grad angelägen och försvarlig samt tidsmässig nödåtgärd för att hindra eller begränsa direkta och preciserade skador. Andras agerande skall inte kunna avvaktas utan risk. Konsekvenserna av en olycka skall inte lämpligen kunna avvärjas och behovet av att hind- ra eller begränsa skador skall inte kunna tillgodoses på annat sätt än ge- nom samhällets räddningstjänst. Skyldigheterna att ingripa från samhäl- lets sida föreligger dessutom endast om det med hänsyn till behovet av ett snabbt ingripande, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatser- na och omständigheterna i övrigt är påkallat att staten eller kommunerna svarar för insatserna. Om en olycka inte redan har inträffat har samhället enligt Utred- ningens mening skyldighet att ingripa först om olyckan är identifierbar. Den måste vara konkret och någorlunda bestämd till tid och rum. En olycka måste enligt Utredningens mening kunna uppfattas som mer eller mindre förestående och befarade skador måste framstå som mer eller mindre direkta och preciserade. När en räddningsinsats är avslutad faller ansvaret eller skyldigheten att vidta åtgärder för att bl.a. bevaka eller ta hand om skadad egendom i princip på den enskilde. Det är därför enligt Utredningens mening en viktig uppgift för räddningsledaren att klargöra och dokumentera när det bedöms att en räddningsinsats är avslutad. Ägaren eller innehavaren av egendom som har berörts av räddningsinsatsen skall underrättas, liksom myndigheter vars ansvarsområden har berörts av räddningsinsatsen. Det är också Utredningens uppfattning att kommunerna liksom de statliga myndigheter som har ansvar för räddningstjänst bör ha skyldighet att utreda olycksorsaker och olycksförlopp samt att analysera hur en rädd- ningsinsats har genomförts. En sådan uppföljning och utvärdering, s.k. olycksförloppsutredning, har enligt Utredningens mening stor betydelse för bedömningen av en räddningsinsats effektivitet och för bedömningen av om ekonomiska resurser har satsats och använts på rätt sätt liksom för metodutveckling och planering inför framtida räddningsinsatser. Utred- ningen föreslår att olycksförloppsutredningar blir obligatoriska i kom- munal räddningstjänstverksamhet. Utredningens förslag innebär att ägare och innehavare av byggnader eller andra anläggningar, där det med hänsyn till risken för brand eller konse- kvenserna av brand bör ställas särskilda krav på en kontroll av brand- skyddet, skall se till att brandskyddet dokumenteras. tydliggörs den enskildes ansvar för brandskyddet. de ansvar för brandsyn blir med förslaget en ren tillsynsfunktion och den enskilde får bevisbördan för att brandskyddet är skäligt och tillfreds- Fördelningen av tillsynsansvaret mellan kommunen, och Utredningens förslag innebär att den principiella fördelningen av tillsyns- funktionen och inriktningen i fråga om de uppgifter som bör åvila kom- munen, och såsom tillsynsorgan klargörs. Enligt Utredningens uppfattning måste det i lagstiftningen skiljas på om det är fråga om tillsyn över enskilda eller statlig tillsyn över den kommunala verksamheten. Enligt Utredningens mening bör kommunens tillsyn över den enskilde även fortsättningsvis innefatta en kontroll av efterlevnaden av lagstift- ningen och meddelade föreskrifter. Utredningen anser emellertid att det är angeläget att tillsynen även präglas av att den enskilde ges stöd för att själv kunna vidta åtgärder till skydd mot olyckor. Det bör ske genom råd och information och andra liknande åtgärder. Länsstyrelsernas tillsyn över kommunernas verksamhet inom rädd- ningstjänstområdet skall med Utredningens förslag avse en bedömning av om kommunerna i sin förebyggande verksamhet och i räddningstjäns- ten lever upp till målsättningen att tillförsäkra allmänheten en tillfreds- ställande och likvärdig säkerhet i fråga om skydd mot olyckor. bär även en granskning av kommunens tillsynsfunktion. ha karaktär av uppföljning, utvärdering och information men bedrivas med respekt för den kommunala självstyrelsen. Tillsynen skall även syfta till att ge råd till kommunen och inspirera till en positiv utvecklingspro- cess inom räddningstjänstområdet. skall enligt Utredningens förslag ha ett centralt till- synsansvar med avseende på den kommunala verksamheten inom rädd- Tillsynen skall bl.a. utövas såsom en bevakning av ansvar för tillsynen över kommunerna och en uppföljning och utvärdering av denna. resursstöd bl.a. i form av särskild kompetens i länsstyrelsernas tillsyns- verksamhet och svara för en kontinuerlig utbildning av I samverkan med länsstyrelserna skall utveckla metoder och modeller för tillsyn och lämna för- slag till inriktning av tillsynsverksamheten. Geografisk avgränsning mellan statens och kommunernas skyldigheter Utredningen föreslår inte någon förändring i fråga om de nuvarande reg- lerna för den geografiska avgränsningen mellan statens och kommuner- nas ansvar och skyldigheter i fråga om räddningstjänst. Om ett fartyg i samband med en statlig räddningsinsats förs in på kommunens geogra- fiskt avgränsade ansvarsområde så skall enligt Utredningens mening an- svaret för räddningstjänst övergå från statlig till räddnings- Ekonomiska konsekvenser för stat och kommun av det offentliga åta- gandet inom räddningstjänstområdet Som en principiell utgångspunkt när det gäller den enskildes ansvar inom räddningstjänstområdet skall enligt Utredningens mening gälla att de åtgärder som den enskilde är skyldig att vidta enligt lagstiftningen skall bekostas av denne. Samhällets åtagande att hålla en organisation för räddningstjänst skall emellertid ses som en viktig del i samhällsservicen. Den princip som gäller och enligt Utredningens mening bör gälla i fråga om kostnader för samhällets räddningstjänst är att den enskilde inte beta- lar ersättning för denna service. Den principiella utgångspunkten när det gäller de ekonomiska konse- kvenserna för staten och kommunerna av det offentliga åtagandet inom räddningstjänstområdet skall enligt Utredningens mening vara att den som har räddningstjänstansvaret också har finansieringsansvaret. Kom- munerna har emellertid enligt nuvarande regler rätt till ersättning av sta- ten dels för medverkan i statlig räddningstjänst, dels om en räddningsin- sats i har medfört betydande kostnader. Kommunens rätt till ersättning kan bli föremål för domstolsprövning. Enligt nuvarande regler saknar staten möjligheter att överklaga ett ersätt- ningsärende. Utredningen föreslår att staten ges sådan möjlighet. Kommunens förebyggande verksamhet (avsnitt 6) Kommunens förebyggande verksamhet består dels i verksamhet där kommunen har ett ansvar för att aktivt vidta förebyggande åtgärder i kombination med ett tillsynsansvar, dels i ren tillsynsverksamhet, dels och i skyldighet att, utan eget ansvar, mer allmänt främja förebyggande åtgärder inom kommunen. Utredningens förslag när det gäller kommunens ansvar i förstnämnda hänseende tar i första hand sikte på en reformering av brandsyneinstitutet och en minskad detaljreglering av sotningsverksamheten samt på den enskildes ansvar för anläggningar med farlig verksamhet. Förslaget inne- bär ett tydliggörande av ansvaret och en precisering av de skyldigheter som åvilar den enskilde respektive kommunen. I övrigt innebär förslaget härvidlag en modernisering av och minskad detaljreglering i lagstiftning- en. Utredningens förslag i fråga om att kommunen allmänt skall främja fö- rebyggande åtgärder innebär att kommunen aktivt skall medverka till ett samarbete mellan olika ansvariga myndigheter för att åstadkomma en samsyn i fråga om tryggheten och säkerheten i kommunen. Det skall en- ligt Utredningens mening vara en målsättning inom räddningstjänstom- rådet för kommunen att genom samordning av den olycks- och skadefö- rebyggande verksamheten åstadkomma en samsyn i fråga om tryggheten och säkerheten. Denna samsyn skall också ligga till grund för kommu- nens planering för räddningsinsatser. Förtydligat ansvar för sjuktransporter m.m. (avsnitt 7) Utredningens förslag innefattar ett förtydligande av ansvaret för sjuk- transporter. Enligt Utredningens mening bör alla former av sjuktranspor- ter, oavsett om de sker i samband med räddningsinsatser eller rör sjuk- domsfall, omfattas av ett samlat sjuktransportbegrepp under ett samlat ansvar för hela sjuktransportverksamheten. Dock bör undantag göras för sjuktransporter från fartyg. Genom en sådan ordning undviks att det råder osäkerhet om gränser för ansvaret som ytterst kan leda till men för ska- dade eller sjuka som snabbt behöver komma under medicinsk vård. Enligt Utredningens mening är det således naturligt och mest ända- målsenligt att ansvaret för sjuktransportverksamheten i samband med en räddningsinsats knyts till landstingen såsom huvudmän för hälso- och Anknytningen till sjukvården är enligt Utredningens mening viktig för sjuktransportverksamhetens medicinska standard. en måste också vara att sjukvårdsinsatser skall påbörjas redan när den skadade hämtas på en olycksplats. Sjukvårdsansvaret bör enligt Utred- ningens mening gälla oavsett var en olycksplats är belägen. Den kommunala räddningstjänstpersonalens kompetens och utbildning Ett generellt eller övergripande krav som bör ställas på kompetens och utbildning för kommunens personal inom räddningstjänstområdet kan enligt Utredningens mening i lagstiftningen formuleras på följande sätt. Den personal, som för kommunens räkning har att utföra olycks- och skadeförebyggande uppgifter, att planera, leda, genomföra och följa upp räddningsinsatser samt att utöva tillsyn, skall genom erfarenhet och ut- bildning ha förvärvat den kompetens som behövs i kommunen för att tillförsäkra allmänheten en rimlig säkerhetsnivå i förhållande till de ris- ker för olyckshändelser som finns inom kommunen. Regleringen i lag och förordning bör enligt Utredningens mening i hu- vudsak begränsas till generella krav på grundläggande kompetens och utbildning för personalen inom räddningstjänstområdet och i övrigt riktas till som skall ha att inrätta de utbildningslinjer som be- hövs för att leda fram till examen. Detsamma bör gälla i fråga om kompetens och utbildning för personal för rengöring och brandskyddskontroll (sotningsverksamheten). Rädd- ningsverket bör vidare ha att ange utbildningens innehåll i utbildnings- planer som skall bestämmas i samråd med kommunerna och de arbetsgi- var- och arbetstagarorganisationer som utbildningen berör. Enligt utredningens mening bör ges uppgifter att fö- reskriva om de särskilda krav som bör ställas för behörighet som rädd- ningschef, för att kontrollera brandskydd samt för att utöva tillsyn och leda räddningsinsatser. Särskilda krav bör ställas mot bakgrund av de befogenheter som är knutna till dessa funktioner. Det är fråga om myn- dighetsutövning som berör enskilda och som bl.a. innebär beslut om tjänsteplikt och ingrepp i annans rätt. Den reglering av personalens kompetens och utbildning som föreslås är avsedd att ge förutsättningar och utrymme för en kontinuerlig anpass- ning av kraven på kompetens och utbildning hos personalen inom rädd- ningstjänstområdet till olika kommuners olika behov. Genom att begrän- sa regleringen och i stället i allmänna råd och genom en utvecklad tillsyn ge vägledning för kompetens och utbildning med avseende på riskbilder i kommunerna ges enligt Utredningen möjligheter till enklare och snabba- re anpassning till nya förhållanden inom räddningstjänstområdet. till sjöss (avsnitt 9) För att möjliggöra tidiga insatser för miljöräddningstjänst till sjöss efter en fartygskollision, grundstötning eller annan händelse föreslår Utred- ningen att räddningstjänstbegreppet i vad det avser miljöräddningstjänst till sjöss utvidgas till att omfatta även förberedande insatser när olja eller andra skadliga ämnen riskerar att komma ut i vattnet. Den föreslagna lagens disposition och benämning (avsnitt 10) Utredningens förslag till en reformerad räddningstjänstlagstiftning inne- bär att den enskildes ansvar för att vidta åtgärder till skydd mot olyckor klargörs och betonas. Kommunernas vida och allmänna ansvar för sam- hällets räddningstjänst och statens mer begränsade ansvar för räddnings- tjänst i speciella fall tydliggörs också genom förslaget. Kommunernas ansvar för och skyldigheter att medverka till förebyggande åtgärder beto- nas i Utredningens förslag som kommunerna, mot bakgrund av principen om självstyrelse, ges frihet att själva organisera och bestämma hur räddningstjänstverksamheten skall bedrivas. Med utgångs- punkt i att nationella mål i fortsättningen skall styra räddningstjänstverk- samheten föreslår Utredningen att lagen disponeras mot nu angiven bak- grund. Det namn på lagen som föreslås är avsett att knyta an till att en refor- merad räddningstjänstlagstiftning ges en vidare inriktning och bl.a. beto- nar vikten av ett olycks- och skadeförebyggande arbete. Utredningen föreslår att lagen benämns lag om skydd mot olyckor som kan föranleda räddningsinsatser. Ekonomiska frågor (avsnitt 11) Den reformering av räddningstjänstlagstiftningen som Utredningen före- slår leder inte till några förändringar i de ekonomiska åtagandena för stat respektive kommunen inom räddningstjänstområdet. Utredningens för- slag till en framtida utformning av den nuvarande brandsynefunktionen kommer att innebära vissa förändringar när det gäller statens och kom- munernas kostnader för tillsyn. Initialt kommer kostnaderna att öka nå- got. Utredningens förslag ställer framför allt ökade krav på länsstyrelserna såsom tillsynsorgan när det gäller den kommunala räddningstjänstverk- samheten. Även i övrigt ställs genom förslaget, både när det gäller den statliga och kommunala tillsynsverksamheten, ökade krav på kompetens och resurser hos tillsynsmyndigheterna för uppföljning och utvärdering men också för rådgivning och information. Detta innebär vissa ökade kostnader för tillsynsfunktionen. Totalt sett bedöms förslaget för samhäl- let medföra ett bättre skydd mot olyckor till lägre kostnader. Sekretess i samband med räddningstjänstverksamhet (avsnitt 12) I räddningstjänstverksamhet kommer personalen ofta i kon- takt med information eller uppgifter om enskildas personliga och ekono- miska förhållanden eller förhållanden av ekonomisk natur. nebära men eller skada för den enskilde om uppgifterna röjs. en anser att bestämmelser om sekretess bör införas till skydd mot detta. Skaderekvisitet bör vara utformat som ett rakt rekvisit. 1Förslag till lag om skydd mot olyckor som kan föranleda räddningsinsatser Härigenom föreskrivs följande. 1 § Bestämmelserna i denna lag syftar till att det i hela landet upprätthålls ett, med hänsyn till de lokala förhållandena, tillfredsställande och lik- värdigt skydd mot olyckor med avseende på människors liv och hälsa samt egendom och miljön. Den enskildes och de olika samhällsverksamheternas förmåga att själ- va vidta åtgärder till skydd mot olyckor skall stödjas. 2 § I lagen finns föreskrifter om skyldighet för enskilda, kommuner och staten att vidta åtgärder till skydd mot olyckor. Skyldigheterna skall gälla utan att det påverkar det ansvar som var och en har för sin egen säkerhet eller den skyldighet att vidta åtgärder till skydd mot olyckor som eljest är föreskriven i annan lag. 3 § I denna lag används följande uttryck med angiven betydelse. Åtgärder till skydd mot olyckor: Åtgärder som syftar till att förebygga olyckor samt åtgärder för att förhindra eller begränsa skador till följd av olyckor. : De räddningsinsatser som staten eller kommunerna skall svara för vid olyckor och överhängande fara för olyckor för att hin- dra och begränsa skador på människor eller egendom eller i miljön. Till räddningstjänst hänförs också räddningsinsatser som görs enligt 4 kap. 26 §§ utan att det har inträffat någon olycka eller föreligger överhäng- ande fara för en olycka. Skyldighet för staten eller kommun att göra en räddningsinsats före- ligger endast, om det med hänsyn till behovet av ett snabbt ingripande, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatsen och omständigheterna i övrigt är påkallat att staten eller kommunen svarar för insatsen. 4 § Kommunerna och de statliga myndigheter som svarar för verksamhet enligt denna lag skall se till att verksamheterna samordnas. De skall ock- så samarbeta med andra som berörs. 5 § Kommunen och de statliga myndigheter, som svarar för räddnings- tjänst, skall se till att allmänheten upplyses om vilken beredskap för räddningsinsatser som upprätthålls. Vidare skall upplysning lämnas i erforderlig utsträckning om hur varning och information till allmänheten sker vid allvarliga olyckor. 2 kap. Enskildas ansvar och skyldigheter Allmänna skyldigheter för den enskilde 1 § Det åligger var och en att vidta skäliga åtgärder till skydd mot olyck- or. I fråga om att vidta åtgärder till skydd mot olyckor finns det utöver denna lag även bestämmelser i annan lag. 2 § Den som upptäcker eller på annat sätt får kännedom om en brand eller om en olycka som innebär fara för någons liv eller allvarlig risk för någons hälsa eller för miljön skall, om det är möjligt, varna dem som är i fara och vid behov tillkalla hjälp. Detsamma skall gälla den som får kän- nedom om att det föreligger en överhängande fara för en brand eller en sådan olycka. Skyldigheter för ägare och innehavare av byggnader och andra anlägg- ningar 3 § Ägare och innehavare av byggnader eller andra anläggningar skall i skälig omfattning hålla utrustning för släckning av brand och för livrädd- ning vid brand eller annan olycka och i övrigt vidta de åtgärder som be- hövs för att förebygga brand och för att hindra eller begränsa skador till följd av brand. 4 § Ägare och innehavare av byggnader eller andra anläggningar, där det med hänsyn till risken för brand eller konsekvenserna av brand bör stäl- las särskilda krav på en kontroll av brandskyddet, skall se till att brand- skyddet dokumenteras. Skyldigheter för ägare och innehavare av anläggningar med farlig verk- samhet 5 § Vid en anläggning, där verksamheten innebär fara för att en olycka skall orsaka allvarliga skador på människor eller i miljön, är anläggning- ens ägare och innehavare skyldiga att analysera riskerna för sådana olyckor samt att i skälig omfattning hålla eller bekosta beredskap med personal och egendom och i övrigt vidta erforderliga åtgärder för att hindra eller begränsa sådana skador. Vad som sägs i första stycket skall även gälla flygplatser som har god- känts enligt 6 kap. 9 § första stycket luftfartslagen (1957:297) 6 § Vid utsläpp av giftiga eller skadliga ämnen från en anläggning som avses i 5 § skall anläggningens innehavare underrätta , po- lismyndigheten och kommunen, om utsläppet påkallar särskilda åtgärder till skydd för allmänheten. Underrättelse skall också lämnas, om det före- ligger överhängande fara för ett sådant utsläpp. 3 kap. Kommunens ansvar och skyldigheter 1 § Kommunen skall främja trygghet och säkerhet för dem som vistas i Därvid skall kommunen svara för att förebyggande åtgärder vidtas så att bränder och skador till följd av bränder undviks. skall också vara verksam för skydd mot andra olyckor än bränder, utan att det påverkar det ansvar som åvilar någon annan. Kommunerna skall ta tillvara möjligheterna att utnyttja varandras re- surser för förebyggande verksamhet. 2 § Varje kommun skall ha ett handlingsprogram för förebyggande åt- Programmet skall redovisa kommunens målsättning för sådana åtgärder samt de risker för olyckor som finns i kommunen och som kan leda till räddningsinsatser. Programmet skall också redovisa hur kommu- nens förebyggande verksamhet är planerad och hur säkerhetsarbetet är Handlingsprogrammet skall antas av kommunen för och i den omfattning som behövs efter samråd med de myndigheter som kan ha ett väsentligt intresse i saken. Kommunfullmäktige får oavsett vad som sägs i kommunallagen (1991:900) uppdra åt en nämnd att anta ändringar eller tillägg till handlingsprogrammet. 3 § Kommunen skall i brandförebyggande syfte svara för att fasta för- bränningsanordningar med rökkanaler samt imkanaler rengörs regelbun- det och tillsammans med tillhörande byggnadsdelar kontrolleras, när det är påkallat från brandskyddssynpunkt. Rengöring och kontroll skall utfö- ras av en skorstensfejarmästare eller ett biträde till denne. i fråga om speciella anläggningar och enstaka avlägset belägna bostads- hus medge att någon annan utför rengöringen och kontrollen. Den som utför rengöring och kontroll av brandskyddet får av kommu- nen ges befogenhet att i verksamheten meddela erforderliga föreläggan- den och förbud enligt 4 § och har rätt att få tillträde till den anläggning skall lämna det biträde som behövs. Kommunen får föreskriva att avgift skall erläggas för rengöring och kontroll av brandskyddet. 4 § Kommunen utövar i förebyggande syfte tillsyn inom kommunen över efterlevnaden av denna lag och föreskrifter som har meddelats med stöd För tillsynen har kommunen rätt att få tillträde till byggnader, lokaler och andra anläggningar. skall lämna den hjälp som behövs för tillträdet. Kommunen har också rätt att få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Kommunen får meddela de förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall efterlevas. Beslut om föreläggande eller förbud får förenas med vite. Underlåter någon att vidta en åtgärd som åligger ho- nom eller henne enligt kommunens föreläggande, får kommunen vidta åtgärden på dennes bekostnad. Kommunen får föreskriva att avgift skall erläggas för tillsynsbesök som föranleds av bestämmelserna i 2 kap. 35 §§. 5 § Varje kommun skall ansvara för räddningstjänst inom kommunen, om inte annat följer av 4 kap. 27 §§. Kommunerna skall ta tillvara möjligheterna att utnyttja varandras re- surser för räddningstjänst. 6 § skall planeras och organiseras så att räddnings- insatserna kan genomföras på ett effektivt sätt. 7 § Varje kommun skall ha ett handlingsprogram för räddningstjänst- verksamheten. Programmet skall redovisa målsättningen för verksamhe- ten och de risker för olyckor som finns i kommunen och som kan leda till räddningsinsatser samt vilken förmåga kommunen har att göra sådana insatser. Förmågan skall redovisas med avseende på förhållandena såväl i fred som under höjd beredskap. Handlingsprogrammet skall antas av kommunen för och i den omfattning som behövs efter samråd med de myndigheter som kan ha ett väsentligt intresse i saken. Kommunfullmäktige får oavsett vad som sägs i kommunallagen (1991:900) uppdra åt en nämnd att anta ändringar eller tillägg till handlingsprogrammet.