prop · GQ0329 · 2003-01-21 00:00:00 — De afrikanska länderna bör ha börjat utveckla eller genomföra strategier för en säker livsmedelsförsörjning inom ramen för nationella program för fattigdomsutrotning, b)främja och stödja insatser och initiativ för att säkerställa rättvis tillgång till mark och klargöra rättigheter och skyldigheter beträffande resurser, genom jord- och markinnehavsreformer som respekterar rättssäkerhetsprincipen och har stöd i den nationella lagstiftningen, skapar lånemöjligheter för alla, särskilt kvinnor, och som ger människor makt och inflytande över sina ekonomiska och sociala liv, möjliggör fattigdomsutrotning, ett effektivt och miljösäkert markutnyttjande samt gör det möjligt för kvinnliga producenter att bli beslutsfattare och ägare inom denna sektor, inbegripet rätten att ärva mark, c)förbättra marknadstillträdet för varor, inbegripet varor från , särskilt de minst utvecklade länderna, inom ramen för ministerdeklarationen från , utan att föregripa resultatet av förhandlingarna inom , samt inom ramen för avtal om förmånsbehandling, d)ge stöd till så att de kan öka den regionala handeln och den ekonomiska integrationen mellan . Uppmuntra och öka investeringar i den regionala marknadsinfrastrukturen, e)stödja program för boskapsuppfödning som är inriktade på en progressiv och effektiv kontroll av djursjukdomar. 68.Uppnå en säker hantering av kemikalier, särskilt farliga kemikalier och farligt avfall, bland annat genom initiativ för att hjälpa de afrikanska länderna att upprätta nationella kemiska informationssystem, regionala och nationella system och strategier för kemikaliehantering, samt utse kontaktpersoner för kemikaliefrågor. 69.Överbrygga den digitala klyftan och skapa digitala möjligheter i form av accessinfrastruktur, överföring och tillämpning av teknik genom integrerade initiativ för . Skapa ett gynnsamt ekonomiskt klimat som lockar investeringar, skynda på befintliga och nya program och projekt för att förbinda viktiga institutioner samt uppmuntra införandet av informations- och kommunikationsteknik i program för stat och näringsliv och i andra delar av ländernas ekonomiska och sociala liv. 70.Stödja ansträngningar att uppnå en hållbar turism som bidrar till social och ekonomisk utveckling och till infrastrukturutveckling genom följande åtgärder a)genomföra projekt på lokal, nationell och subregional nivå med särskild tonvikt på marknadsföring av turismprodukter, såsom äventyrsresor, ekoturism och kulturturism, b)etablera och stödja nationella och gränsöverskridande naturvårdsområden för att främja bevarandet av ekosystem i enlighet med ekosystemansatsen och främja en hållbar turism, c)respektera lokala traditioner och kulturer och främja utnyttjandet av traditionella kunskaper i naturresursförvaltning och ekoturism, d)hjälpa värdsamhällena att hantera turismprojekt för att uppnå största möjliga nytta, och begränsa de negativa effekterna på deras traditioner, kultur och miljö, e)stödja bevarandet av biologiska mångfald, en hållbar användning av dess komponenter och en rättvis och skälig fördelning av de nyttigheter som uppstår vid utnyttjande av genetiska resurser, i enlighet med ländernas åtaganden i de avtal om biologisk mångfald som de har undertecknat, däribland konventionen om biologisk mångfald och konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter, samt regionala avtal om biologisk mångfald. 71.Stödja de afrikanska länderna i deras ansträngningar att genomföra Habitatagendan och Istanbuldeklarationen genom initiativ för att förstärka den nationella och lokala institutionella kapaciteten när det gäller hållbar urbanisering och boende och bebyggelse. Stödja rimliga bostäder, grundläggande samhällstjänster och utvecklingen av effektiva samhällsstyrningssystem i städer och annan bebyggelse samt förstärka bland annat programmet för vattenförvaltning i afrikanska städer som drivs gemensamt av FN:s program för boende- och bebyggelsefrågor och FN:s miljöprogram. Viktiga initiativ för att främja hållbar utveckling har tagits i andra FN-regioner och inom regionala, subregionala och transregionala forum. Världssamfundet välkomnar dessa initiativ och de resultat som redan uppnåtts, uppmanar till åtgärder på alla nivåer för att vidareutveckla dem och uppmuntrar ett interregionalt, intraregionalt och internationellt samarbete i detta hänseende och uttrycker sitt stöd för deras fortsatta utveckling och genomförande i regionernas länder. Hållbar utveckling i och 73.Initiativet för hållbar utveckling i och är ett åtagande från ledarna i denna region som, på grundval av den plattform för åtgärder på vägen mot år 200243 som godkändes i , erkänner betydelsen av regionala åtgärder för hållbar utveckling och beaktar regionens särdrag, delade visioner och kulturella mångfald. Målet är att vidta konkreta åtgärder inom olika områden av hållbar utveckling, till exempel biologisk mångfald, vattenresurser, särskild sårbarhet och hållbara städer, sociala aspekter, inbegripet hälsa och fattigdom, ekonomiska aspekter, inbegripet energi, och institutionella arrangemang, inbegripet kapacitetsuppbyggnad, indikatorer för hållbar utveckling och deltagande av det civila samhället, med hänsyn till de etiska principerna för hållbar utveckling. 74.Initiativet förutser att länderna i regionen vidtar åtgärder som kan främja ett syd-syd-samarbete och räkna med stöd från grupper av länder, samt från multilaterala och regionala organisationer, inbegripet finansieringsinstitutioner. Då initiativet utgör en ram för samarbete är det öppet för partnerskap med regeringar och alla viktiga samhällsgrupper. Hållbar utveckling i och 75.Med beaktande av målet att halvera andelen människor som lever i fattigdom , vilket fastställs i Millenniedeklarationen, erkändes i den regionala plattform för hållbar utveckling i och Stillahavsområdet44 som antogs i att denna region hyser mer än hälften av världens befolkning och den största andelen av världens befolkning som lever i fattigdom. Följaktligen är hållbar utveckling i denna region av avgörande betydelse för att uppnå hållbar utveckling på global nivå. 76.I den regionala plattformen fastställdes följande sju initiativ för uppföljningsåtgärder: kapacitetsuppbyggnad för hållbar utveckling; fattigdomsbekämpning för hållbar utveckling; renare produktion och hållbar energi; markförvaltning och bevarande av biologisk mångfald; skydd och förvaltning av och tillgång till sötvattenresurser; oceaner, kust- och marinresurser och hållbar utveckling för små ö-stater under utveckling; samt insatser avseende atmosfären och klimatförändringar. Uppföljningsåtgärder för dessa initiativ kommer att vidtas inom ramen för nationella strategier och relevanta regionala och subregionala initiativ, till exempel det regionala handlingsprogrammet för miljövänlig och hållbar utveckling, och Kitakyushu-initiativet för en ren miljö, som antogs vid den fjärde ministerkonferensen om miljö och utveckling i 43E/CN.17/2002/PC.2/5/Add.2. 44E/CN.17/2002/PC.2/8. och , organiserad av Ekonomiska och sociala kommissionen för och . Hållbar utveckling i regionen 77.Regionen är känd för sina knappa vattenresurser och begränsade bördiga markresurser. Regionen har gjort framsteg mot en mer kunskapsbaserad produktion av handelsvaror med ett högre mervärde. 78.Vid det regionala förberedande mötet enades man om följande prioriteringar: att lindra fattigdomen, minska skuldbördan och uppnå en hållbar förvaltning av naturresurser, inbegripet integrerad förvaltning av vattenresurser, genomförande av program för bekämpning av ökenspridning, integrerad förvaltning av kustområden samt kontroll av land- och vattenföroreningar. Hållbar utveckling i (Ekonomiska kommissionen för ) 79.Vid det regionala ministermötet i kommissionen för inför om hållbar utveckling erkändes regionens viktiga roll och dess skyldigheter i de globala ansträngningarna för att uppnå hållbar utveckling genom konkreta åtgärder. erkände att skillnaderna i ekonomisk utvecklingsnivå mellan länderna i regionen kan innebära att det krävs olika tillvägagångssätt och mekanismer för genomförandet av . För att på ett ömsesidigt förstärkande sätt ta itu med de tre dimensionerna av hållbar utveckling fastställde regionen prioriterade åtgärder för hållbar utveckling i ECE- regionen i sitt ministeruttalande till toppmötet45. 80.För att leva upp till regionens åtagande om hållbar utveckling pågår insatser på regional, subregional och transregional nivå, inbegripet processen Miljö för ; Ekonomiska kommissionen för femte ministerkonferens (som äger rum i ); utarbetandet av en miljöstrategi för de tolv länderna i , och ; för ; det arbete för hållbar utveckling som pågår inom och utveckling; Europeiska unionens strategi för hållbar utveckling; samt regionala och subregionala konventioner och processer relevanta för hållbar utveckling, inbegripet Konventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslut och rätt till omprövning i miljöfrågor (Århuskonventionen), Alpkonventionen, Nordamerikanska kommis- 45 ECE/ACC.22/2001/2, bilaga I. sionen för miljösamarbete, Internationella gränsvattenfördraget, Skr. 2002/03:29 deklarationen från Arktiska rådets ministermöte i , Baltic 21 och Bilaga 2 för . Genomförandet av och uppnåendet av de internationellt överenskomna utvecklingsmålen, inbegripet målen i Millenniedeklarationen samt i denna genomförandeplan, kräver avsevärt ökade insatser, både från länderna själva och från resten av världssamfundet, på grundval av erkännandet att de enskilda länderna har det primära ansvaret för sin egen utveckling och att den nationella politikens och nationella utvecklingsstrategiers roll kan inte överbetonas, med full hänsyn till Riodeklarationens principer, i synnerhet principen om ett gemensamt men differentierat ansvar, där följande fastslås: "Stater ska samarbeta i en anda av globalt samförstånd för att bevara, skydda och återställa hälsa och okränkbarhet hos jordens ekosystem. Staterna har ett gemensamt ansvar härför men det är olika utformat på grund av deras olika bidrag till den globala miljöförstöringen. De utvecklade länderna erkänner sitt ansvar i de internationella strävandena mot en hållbar utveckling med hänsyn till de påfrestningar som deras samhällen utsätter den globala miljön för och med tanke på de teknologiska och finansiella resurser som de förfogar över." De internationellt överenskomna utvecklingsmålen, inbegripet målen i Millenniedeklarationen, och denna genomförandeplan, kommer att kräva ett betydligt större flöde av finansiella resurser i enlighet med vad som utarbetats i Monterreykonsensus, inbegripet genom nya och additionella finansiella resurser, särskilt till utvecklingsländerna, till stöd för genomförandet av nationell politik och nationella program som länderna själva utarbetat, förbättrade handelsmöjligheter, tillgång till och överföring av miljövänlig teknik på ömsesidigt överenskomna koncessionella och förmånliga villkor, utbildning och medvetandehöjande åtgärder, kapacitetsuppbyggnad, information för beslutsfattande och den vetenskapliga kapaciteten, inom den överenskomna tidsram som krävs för att uppfylla dessa mål och initiativ. För att uppnå resultat i denna riktning kommer det att krävas att världssamfundet genomför resultaten av viktigare FN-konferenser, till exempel de handlingsprogram som antogs vid FN:s tredje konferens om de minst utvecklade länderna46, den globala konferensen om hållbar utveckling för små ö-stater under utveckling samt relevanta internationella avtal , i synnerhet de inom ramen för den internationella konferensen om utvecklingsfinansiering och fjärde ministerkonferens, samt bygger vidare på dessa som ett led i processen för att uppnå hållbar utveckling. Det första steget för att säkerställa att det 21:a århundradet blir ett århundrade som präglas av hållbar utveckling för alla blir att mobilisera och effektivisera utnyttjandet av finansiella resurser och skapa de nationella och internationella ekonomiska förutsättningar som är nödvändiga för att uppfylla de internationellt överenskomna utvecklingsmålen, inbegripet målen i Millenniedeklarationen, om att undanröja fattigdom, förbättra de sociala villkoren, höja levnadsstandarden och skydda vår miljö. 83.I vår gemensamma strävan efter tillväxt, fattigdomsutrotning och hållbar utveckling är det en avgörande utmaning att säkerställa de interna ekonomiska villkor som är nödvändiga för att mobilisera inhemskt sparande, både offentligt och privat, upprätthålla en tillräckligt hög investeringsproduktivitet och öka den mänskliga kapaciteten. En central uppgift är att förbättra effektiviteten, sammanhållningen och samstämmigheten i den makroekonomiska politiken. Ett gynnsamt inhemskt klimat är en förutsättning för att mobilisera inhemska resurser, öka produktiviteten, minska kapitalflykten, stödja den privata sektorn och attrahera och effektivt utnyttja internationella investeringar och bistånd. Världssamfundet bör stödja de ansträngningar som görs för att skapa ett sådant klimat. 84.Främja ökade inflöden av utländska direktinvesteringar i syfte att stödja utvecklingsländernas insatser att uppnå hållbar utveckling, inbegripet infrastrukturutveckling, och öka de fördelar som utländska direktinvesteringar för med sig för utvecklingsländerna, med särskild tonvikt på följande a)skapa de inhemska och internationella förhållanden som krävs för att främja kraftiga ökningar av inflödet av utländska direktinvesteringar till utvecklingsländerna, i synnerhet till de minst utvecklade länderna, vilket är en nödvändig förutsättning för hållbar utveckling, särskilt flöden av utländska direktinvesteringar för utveckling av infrastruktur och andra prioriterade områden i utvecklingsländerna som kompletterar de inhemska resurser de själva har mobiliserat, b)stimulera utländska direktinvesteringar i utvecklingsländer och länder med övergångsekonomier genom exportkrediter, vilket kan ge ett viktigt bidrag till hållbar utveckling. 85.Erkänna att det kommer att krävas en avsevärd ökning av offentligt utvecklingsbistånd och andra resurser för att utvecklingsländerna skall kunna uppnå de internationellt överenskomna utvecklingsmålen, inbegripet målen i Millenniedeklarationen. För att mobilisera stöd för offentligt utvecklingsbistånd kommer vi att samarbeta för att ytterligare förbättra handlingsprogram och utvecklingsstrategier, både nationellt och internationellt, i syfte att öka biståndets effektivitet, genom att vidta åtgärder för att a)se till att de åtaganden om ett ökat offentligt utvecklingsbistånd som flera utvecklade länder tillkännagav vid den internationella konferensen om utvecklingsfinansiering omsätts i handling. utvecklade länder som ännu inte har gjort detta att vidta konkreta åtgärder för att uppnå målet för det offentliga utvecklingsbiståndet till utvecklingsländerna på av BNP och faktiskt fullgöra sina åtaganden om sådant bistånd till de minst utvecklade länderna, i enlighet med punkt 83 i handlingsprogrammet för de minst utvecklade länderna för årtiondet 2001201047, som antogs i . uppmuntrar dessutom utvecklingsländerna att bygga vidare på de framsteg som har gjorts för att säkerställa att offentligt utvecklingsbistånd används effektivt för att bidra till att uppnå utvecklingsmål och andra mål i enlighet med resultaten av den internationella konferensen om utvecklingsfinansiering. ansträngningar som gjorts av alla givare, lovordar de givare vars bidrag överstiger, når upp till eller närmar sig målen, och understryker vikten av åtagandet att undersöka vilka medel och tidsramar som är nödvändiga för att uppnå målen, b)uppmuntra mottagar- och givarländer, samt internationella institutioner, att göra det offentliga utvecklingsbiståndet mer effektivt för fattigdomsutrotning, hållbar ekonomisk tillväxt och hållbar utveckling. Att i detta avseende intensifiera de multilaterala och bilaterala finansierings- och utvecklingsinstitutionernas insatser, i enlighet med punkt 43 i Monterreykonsensus, särskilt för att harmonisera deras operativa förfaranden så att de uppfyller högsta möjliga standard, för att minska transaktionskostnaderna och göra utbetalning och överlämnande av offentligt utvecklingsbistånd flexiblare och mer lyhört för utvecklingsländernas behov, med hänsyn till nationella utvecklingsbehov och mål som mottagarländerna själva förvaltar, samt att på begäran använda sig av utvecklingsstrukturer som förvaltas och drivs av utvecklingsländerna själva och som inbegriper nationella strategier för fattigdomsbekämpning, inbegripet nationella strategidokument för fattigdomsbekämpning (PRSP), för att förmedla bistånd. 86.Fullt ut och effektivt utnyttja befintliga finansieringsmekanismer och finansieringsinstitutioner, bland annat genom insatser på alla nivåer för att a)förstärka pågående ansträngningar för att reformera den befintliga internationella finansiella strukturen, främja ett öppet, rättvist och allomfattande system som kan göra det möjligt för utvecklingsländerna att effektivt delta i de internationella ekonomiska beslutsprocesserna och institutionerna, samt att effektivt och på jämlika villkor delta i utformningen av finansiella standarder och koder, b)främja bland annat insatser i avsändar- och mottagarländerna för att förbättra insynen i och informationen om finansiella flöden och därmed bidra till stabiliteten i den internationella finansiella miljön. Åtgärder som lindrar effekterna av alltför volatila kortfristiga kapitalrörelser är betydelsefulla och måste övervägas, c) arbeta för att säkerställa att medel i lämpliga fall ställs till internationella organisationers och organs förfogande för verksamheter, program och projekt avseende hållbar utveckling och att det sker snabbt och på säkrare och mer förutsägbara villkor, d)uppmuntra den privata sektorn, däribland transnationella bolag, privata stiftelser och det civila samhällets institutioner, att ge finansiellt och tekniskt stöd till utvecklingsländer, e)stödja nya och befintliga finansieringsmekanismer inom den offentliga/privata sektorn för utvecklingsländer och länder med övergångsekonomier, för att gynna särskilt småföretagare och små, medelstora och lokalt baserade företag och för att förbättra deras infrastruktur, och säkerställa insyn i och ansvarighet avseende sådana mekanismer. 87.Välkomna den framgångsrika och betydande tredje påfyllnaden av Globala miljöfonden, som kommer att göra det möjligt för fonden att ta itu med finansieringsbehoven inom nya och befintliga prioriterade områden och fortsätta vara lyhörd för mottagarländernas behov och problem, i synnerhet utvecklingsländernas, och vidare uppmuntra Globala miljöfonden att trycka på för ökade medel från offentliga och privata nyckelorganisationer, förbättra sin förvaltning av medlen genom snabbare och rationaliserade förfaranden samt förkorta sin projektcykel. 88.Undersöka nya typer av offentliga och privata innovativa finansieringskällor för utvecklingsändamål, under förutsättning att dessa källor inte lägger oskäligt tunga bördor på utvecklingsländerna, med beaktande av förslaget att använda tilldelning av särskilda dragningsrätter för utvecklingsändamål, i enlighet med punkt 44 i Monterreykonsensus. 89.Minska ohållbara skuldbördor genom bland annat skuldlättnader och i lämpliga fall skuldavskrivningar och andra innovativa mekanismer som syftar till att ta ett samlat grepp för att lösa utvecklingsländernas skuldproblem, i synnerhet för de fattigaste och mest skuldtyngda länderna. Skuldlättnadsåtgärder bör i lämpliga fall därför drivas på kraftfullt och skyndsamt, bland annat inom ramen för Paris- och Londonklubbarna och andra relevanta forum, i syfte att bidra till en hållbar skuldsituation och främja hållbar utveckling, som det erkänns att låntagare och långivare måste dela ansvaret för att förhindra och hitta lösningar på ohållbara skuldsituationer och att skuldlättnader kan spela en nyckelroll för att frigöra resurser som sedan kan användas för verksamheter som är förenliga med syftet att uppnå hållbar tillväxt och utveckling. Följaktligen stödjer vi punkterna 4751 i Monterreykonsensus om utlandsskulder. Överenskommelser om skuldlättnader bör undvika att lägga orättvisa bördor på andra utvecklingsländer. Gåvobiståndet till de fattigaste, mest skuldutsatta länderna bör öka. Länderna uppmuntras att utveckla omfattande nationella strategier för att övervaka och förvalta sin utlandsskuld som en avgörande faktor för att minska nationella sårbarheter. I detta hänseende krävs insatser för att 2002/03:29 a) snabbt, effektivt och fullt ut genomföra det utökade initiativet Bilaga 2 för skuldlättnader till de högst skuldsatta länderna, det s.k. HIPC- initiativet (Heavily Indebted Poor Countries), som bör finansieras fullt ut genom ökade resurser, under det att hänsyn i lämpliga fall tas till åtgärder som riktas mot eventuella grundläggande förändringar i de ekonomiska förhållandena i de utvecklingsländer som dras med en ohållbar skuldbörda till följd av naturkatastrofer, allvarliga chocker i fråga om handelsvillkoren eller som drabbats av konflikter, och i detta sammanhang beakta initiativ som har tagits för att minska utestående skulder, b)uppmuntra alla långivare som ännu inte deltar i HIPC-initiativet att ansluta sig, c)sammanföra internationella låntagare och långivare i relevanta internationella forum för att snabbt och effektivt omstrukturera ländernas ohållbara skuldsättning och i lämpliga fall ta hänsyn till behovet av den privata sektorns deltagande i lösandet av kriser till följd av skuldsättning, d)erkänna de problem med att uppnå en hållbar skuldsituation som vissa låginkomstländer utanför HIPC-gruppen har, särskilt de står inför exceptionella omständigheter, e)uppmuntra prövandet av innovativa mekanismer för att ta ett samlat grepp på skuldproblemen i utvecklingsländer, inbegripet medelinkomstländer och länder med övergångsekonomier. Sådana mekanismer skulle kunna inbegripa skuldavskrivning i utbyte mot investeringar i hållbar utveckling, f)uppmuntra givarländerna att vidta åtgärder för att säkerställa att resurserna för skuldlättnader inte tas från offentligt utvecklingsbistånd avsett för utvecklingsländer. 90.Vi erkänner den viktiga roll som handel kan spela för att uppnå hållbar utveckling och för att utrota fattigdomen, och uppmanar medlemmar av att fullfölja det arbets- program som antogs vid den fjärde ministerkonferensen. För att utvecklingsländerna, särskilt de minst utvecklade länderna, skall kunna säkerställa att deras andel i den växande världshandeln står i paritet med deras behov av ekonomisk utveckling, uppmanar vi WTO:s medlemmar att vidta följande åtgärder a)underlätta anslutningen av alla utvecklingsländer, särskilt de minst utvecklade länderna och länderna med övergångsekonomier, som ansöker om medlemskap i , i enlighet med Monterreykonsensus, b)stödja det arbetsprogram som antogs vid ministerkonferensen i som ett viktigt åtagande för de utvecklade länderna och utvecklingsländerna att integrera lämplig handelspolitik i sina utvecklingsplaner och program, c)ge ökat handelsrelaterat tekniskt bistånd, genomföra kapacitetsuppbyggnad och stödja den särskilda fond (), som inrättades efter ministerkonferensen i , som ett viktigt steg för att säkerställa en stabil och förutsägbar grund för WTO-relaterat tekniskt bistånd och kapacitetsuppbyggnad, d)genomföra den nya strategin för tekniskt samarbete för Skr. 2002/03:29 kapacitetsuppbyggnad, tillväxt och integration som stöddes i Bilaga 2 Dohadeklarationen, e)fullt ut stödja genomförandet av det integrerade ramverket (Integrated Framework) för handelsrelaterat tekniskt bistånd till de minst utvecklade länderna och anmoda givarna att avsevärt öka bidragen till ramverkets förvaltningsfond, i enlighet med ministerdeklarationen från .