prop · GQ0349 · 2003-02-19 00:00:00 — Borgenären får därmed säkerhet i form av företagshypotek i näringsidkarens egendom och har förmånsrätt till betalning ur den egendom som utgör underlag för företagshypoteket (5 § förmåns- Förmånsrätten gäller upp till företagshypoteksbrevets belopp. Ett företagshypotek är inte knutet till viss bestämd egendom utan gäller i den lösa egendom som tillhör näringsidkaren och verksamheten, egen- dom som alltså kan skifta. Tanken är att näringsidkarens rörelseegendom skall kunna utnyttjas som kreditsäkerhet utan att han för den skull behöver avstå från besittningen. Att näringsidkaren har rätt att förfoga över hypoteksunderlaget skiljer företagshypoteket från panträtt som kräver att den pantsatta egendomen överlämnas till panthavaren. Av kravet på att egendomen skall tillhöra näringsidkaren följer att t.ex. hyrd egendom inte är underlag för företagshypoteket. Eftersom egen- domen skall tillhöra den intecknade verksamheten, omfattas inte egen- dom som näringsidkaren har skaffat för privat bruk. Att företagshypoteket omfattar lös egendom innebär att bl.a. varulager och alla slags fordringar ingår. En kategori av lös egendom som däremot undantas från intecknings- underlaget är kassa- och banktillgodohavanden, aktier, andra bevis om delaktighet i bolag, obligationer, förlagsbevis och liknande skuldebrev avsedda för allmän omsättning samt andelar i aktiefonder. Att kassa undantas leder till att ett förädlingsvärde behöver fördelas mellan företagsinteckningshavare och övriga borgenärer när konkursboet driver gäldenärens verksamhet vidare (jfr rättsfallet NJA 1982 s. 900). Undantaget för kassa innebär också att det kan ha betydelse om tillgångar omvandlas t.ex. från kundfordringar till likvida medel före en konkurs. Undantaget för aktier m.m. hänger främst samman med att kreditsäkerhetsvärdet hos sådana värdehandlingar lätt kan utnyttjas genom pantsättning med avstående av besittningen. En annan kategori tillgångar som undantas från inteckningsunderlaget är egendom som är av beskaffenhet att kunna vara föremål för panträtt på grund av inteckning, t.ex. tomträtt, vattenfallsrätt, skepp och luftfartyg. Dessutom undantas egendom som varken kan utmätas eller ingå i konkurs, bl.a. egendom som där undantas med hänsyn till gäldenärens behov, s.k. beneficium. Till underlaget för företagshypoteket hör näringsidkarens fordringar på återbetalning av olika skatter och avgifter som avser den intecknade verksamheten. Enligt lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter skall dock åtskilliga fordringar som den skatt- skyldige kan ha på det allmänna i första hand tas i anspråk för betalning av det allmännas fordringar på den skattskyldige. Företagsinteckning kan begränsas till viss verksamhet, men huvud- regeln är att företagsinteckning beviljas i all näringsverksamhet som näringsidkaren vid varje tid utövar här i landet. Det som omfattas av en inteckning kan alltså komma att växla om en viss verksamhet läggs ned eller om näringsidkaren startar en ny verksamhet. Om näringsidkaren överlåter en verksamhet eller verksamhetsgren som omfattas av företags- inteckning och i vilken företagshypotek har upplåtits, gäller företags- hypoteket också hos förvärvaren under en viss begränsad tid (s.k. förföljelserätt). Företagshypoteket ger särskild förmånsrätt och gäller alltså vid både utmätning och konkurs och avser viss egendom. Särskild förmånsrätt har som princip företräde framför allmän förmånsrätt, som gäller endast i konkurs och avser all egendom (se avsnitt 4). En ny företagsinteckning med en ändrad förmånsrätt Prop. Regeringens förslag: Lagen om företagshypotek ersätts med en ny lag om företagsinteckning. Säkerhet som grundas på denna nya företagsinteckning ger allmän förmånsrätt i hälften av värdet av all gäldenärens egendom som återstår sedan fordringar med bättre förmånsrätt har fått betalt. Den s.k. förföljelserätten avskaffas liksom möjligheten att inteckna endast rörelse av ett visst slag eller rörelse inom ett visst begränsat geografiskt område. Kommitténs förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens (se betänkandet s. 50, 53, 54, 56 f., 291 f., 299 f., 330 f., 338 f., 348 och s. 360). Remissinstanserna: En övervägande del av remissinstanserna till- styrker kommitténs förslag eller lämnar det utan någon invändning. Förändring av företagshypotekets värde som kreditsäkerhet: Förslaget avstyrks av , , , , , (), Byggentreprenörerna, , Riksbank, Svenska Bankföre- ningen och (). Som huvud- sakligt skäl anförs att ändringen inverkar negativt på kreditgivningen. Det hänvisas till att företagshypotekets värde som säkerhet försämras, tillgången på kredit försämras, kraven på andra sorters säkerheter ökar, företagens finansieringskostnader ökar, kreditgivningen blir mer kort- fristig och det enskilda företagets säkerheter utnyttjas mindre rationellt. i (LO) anser att det är av stor vikt att utvecklingen noggrant följs och att åtgärder vidtas för att säkerställa företagens kapitalförsörjning om det skulle visa sig nödvändigt. () har samma synpunkt. Allmän förmånsrätt och inteckningsunderlaget: Förslaget avstyrks av , , , , () och (). i , i och advokat- samfund påpekar att utmätning blir möjlig beträffande egendom som är nödvändig för ett företags drift och att indrivningsklimatet härigenom kan komma att hårdna. i , och Föreningen framhåller att omvandlingen till allmän förmånsrätt, som alltså innebär att förmåns- rätten gäller vid konkurs men inte vid utmätning, kan komma att leda till en ökning av antalet utmätningar och att detta i sin tur kan vara konkurs- drivande. , Stiftelsen och Konkurs- förvaltarkollegiernas förening menar att ändringen innebär en ökad arbetsbörda för alla aktörer i konkursförfarandet genom att förslaget leder till fler konkurser med bevakningsförfarande. Kronofogdemyndig- heten i ifrågasätter om egendom som inte ingår i en närings- verksamhet bör omfattas av inteckningen. Förföljelserätten: , i , Föreningen , och Svenska anser att förföljelserätten behövs för att förhindra illojala Prop. 2002/03:49 förfaranden mot borgenärerna. Angående frågan om förslaget såsom en del i en sammanhållen lösning, se utfallet från remissmöte i bilaga 4. Skälen för regeringens förslag Bör kommitténs förslag genomföras? Kommitténs förslag är att företagshypotekets ställning som säkerhet förändras genom att det omvandlas till en allmän förmånsrätt som gäller endast i hälften av värdet av den intecknade egendomen efter det att fordringar med bättre förmånsrätt har fått betalt. skulle jämfört med det nuvarande företagshypoteket utvidgas till att gälla i all egendom som tillhör den fysiska eller juridiska person som har tagit skulle alltså förmånsrätten begränsas till att gälla i som mest hälften av denna egendoms värde. Till skillnad från vad som gäller nu skulle förmånsrätten omfatta även bl.a. kassa- och bank- medel men också fast egendom. Att inteckningen gäller i all sökandens egendom skulle innebära att även egendom som är avsedd för närings- idkarens privata bruk i och för sig omfattas. En annan skillnad i för- hållande till vad som gäller nu är att de fordringar som är förenade med förmånsrätt på grund av företagsinteckning skulle få betalt efter bl.a. fordringar förenade med förmånsrätt genom utmätning och fordringar avseende lån som har lämnats under företagsrekonstruktion. förmånsrätten är allmän, skulle den gälla endast i konkurs och inte vid Som har framgått krävs det att företagshypotekets ställning ändras för att de avsedda effekterna med reformen skall uppnås. anser regeringen att dagens företagshypotek kan ha en negativ roll vid En kreditgivare kan lita för mycket till ett företags- som säkerhet och därmed inte göra en tillräckligt ingående prövning av kredittagarens återbetalningsförmåga. Detta kan leda till att krediterna styrs till företag som har otillräcklig lönsamhet men som däremot kan erbjuda säkerhet. Ett företagshypotek kan ha negativa konsekvenser även för uppföljningen av en lämnad kredit. att en kreditgivare i alltför stor grad litar på den goda förmånsrätt som hypoteket ger och inte tillräckligt aktivt bidrar till att ett företag i ekonomiska svårigheter rekonstrueras. das , och ifall rekonstruktion övervägs utgår bedömningen inte alltid ifrån vad som är bäst för företaget. En annan följd av det nuvarande företagshypoteket är att kreditrisker fördelas ojämnt mellan borgenärerna i en konkurs. En stor del av tillgångarna i konkurser tillfaller borgenärer som har företagshypotek, medan oprioriterade borgenärer normalt inte får någon utdelning alls eller en ytterst begränsad utdelning på sina Enligt regeringen bör lagstiftningen i linje med de inledande övervägandena (avsnitt 5) vara utformad så att kreditgivning i första hand grundas på kredittagarens återbetalningsförmåga och så att rekonstruktion av företag kan underlättas. Med ett företagshypotek som har en något sämre ställning än skulle en kreditgivare i högre grad få fokusera på kredittagarens möjlighet att återbetala, och kredit skulle då lämnas framför allt till sådana företag som har mera långsiktigt goda möjligheter att driva verksamhet. När säkerheten är mindre god, får en kreditgivare också större anledning att följa upp krediten bättre, t.ex. genom krav på ökad rapporteringsskyldighet och liknande. Kreditgiva- rens roll vid en företagsrekonstruktion lär också bli mer framträdande. Med en mindre god säkerhet får en kreditgivare skäl att ingripa tidigare och vara mer aktiv, vilket bör underlätta företagsrekonstruktioner. Det är en allmän uppfattning att ett av de huvudsakliga skälen till att rekonstruktioner misslyckas är att de påbörjas alltför sent. I dessa avseenden är den nya företagsinteckningen som kommittén föreslår den viktigaste delen av reformen. Frågan är då om detta förslag har sådana negativa konsekvenser att det likväl inte bör genomföras. Av väsentlig betydelse för regeringens ställningstagande till den frågan är i vad mån den nya företagsinteckningen, som alltså ger något sämre säkerhet än företagshypoteket, i själva verket skulle riskera att påverka kreditgivningen negativt. Som regeringen har framhållit i de inledande övervägandena förutsätter ett fungerande näringsliv att företagen har tillgång till en effektiv kreditmarknad, och det är av största vikt att värna om denna. Flera remissinstanser hävdar att den sorts krediter som ges inte kommer att beviljas med den nya inteckningen. Detta skulle i så fall gå ut över framför allt de mindre och medelstora företag inom tillverknings- industri och handel som har varit verksamma , eftersom det främst är sådana företag som använder sig av företagshypoteket. De kritiska remissinstanserna menar också att banker och andra professionella kreditgivare inte har möjlighet att till rimlig kostnad vare sig öka sin kontroll av enskilda kredittagare i samband med kreditgivning eller sin aktivitet vad gäller uppföljning av lämnade krediter. Enbart en marginell ökning av denna kontroll och aktivitet skulle, sägs det, föra med sig oacceptabla kostnader, kostnader som inte skulle stå i rimlig proportion till de tämligen små minskningar av kreditförlusterna som kan förväntas bli följden. Bland banker och andra kreditgivare finns det alltså oro för att villkoren för kreditgivningen och kredithanteringen skulle märkbart försämras med den föreslagna nya företagsinteckningen. Inte bara bland vissa remissinstanser utan också inom kommittén har det framförts oro över att kommitténs förslag kan få mindre gynnsamma effekter (se de särskilda yttrandena, betänkandet s. 365 f. och del II bilaga 6). Enligt regeringens bedömning talar emellertid starka skäl mot att ändringen av företagshypoteket skulle leda till att kreditgivningen minskar eller att bankerna kompenserar sig genom att höja priset och försämra lånevillkoren för företagen annat än marginellt. Det kan först noteras att krediter till nystartade företag inte kommer att påverkas i någon särskild utsträckning av reformen. Kommitténs utred- ning visar att det främst är äldre företag i en expansionsfas som lämnar säkerhet i form av företagshypotek för att kunna finansiera expansionen med nytt rörelsekapital, medan nya företag alltså knappast berörs. Vidare har det skett en genomgripande utveckling på kreditmarknaden . De finansiella företagen arbetar numera på en helt annan konkurrensutsatt marknad och konkurrerar inom bredare Parallellt med detta har det skett en snabb utveck- ling av finansiella produkter och tjänster. Som några remissinstanser understryker har kreditinstituten numera utvecklade och specialiserade rutiner för kreditgivning till olika typer av företag. Beslutsunderlaget inför kreditgivning har breddats, och en kreditgivare är inte lika beroende av säkerheter som . De mindre företagens andel hos kreditinstituten ökar också; kreditgivningen till små och medelstora företag anses i allmänhet vara en lönsam affär. På en sådan marknad är det fråga om vilka företag som skall få krediter, inte att den totala kreditvolymen skulle minska. Däremot kommer kredittagarens återbetalningsförmåga att betonas vid utlåningen, men det är ett av reformens huvudsyften att man på detta sätt mera skall se på lönsamhetsutsikter än möjlighet att ställa säkerhet. En annan tänkbar följd av reformen är att kreditgivarna får ställa större krav på insats av eget kapital för de företag som inte kan visa ett starkt kassaflöde, men även detta bör ses som något positivt. påpekar att företag inte sällan får krediter på de blivande konkursborgenärernas risk. Med krav på högre eget kapital blir det ägaren i stället för andra borgenärer som får finansiera riskfylld verksamhet. Det är visserligen riktigt att en förbättrad kredituppföljning inled- ningsvis skulle kunna leda till ökade kostnader för kreditgivarna. Kostnaden torde dock kunna kompenseras genom fler rekonstruktioner och ökad utdelning på grund av tidigare avveckling än av olönsam verksamhet. Som framhåller har bankerna kraftfulla resurser till sitt förfogande för att få ett bättre beslutsunderlag vid kreditgivning och kunna följa upp krediter. Kredit- upplysningsföretagen har kunnat erbjuda allt bättre underlag för riskprognoser än vad som var möjligt när det nuvarande företagshypoteket infördes. De något ökade räntekostnader från banker- nas sida som den nya företagsinteckningen skulle kunna leda till om bankerna väljer att ta större risker torde dessutom spridas på ett stort kollektiv av kredittagare och också, som kommittén framhåller, mot- svaras av en sänkning av oprioriterade borgenärers priser. Till detta kommer att kommitténs förslag i praktiken inte betyder mer än att det ungefärliga utfallet för förmånsrätten i genomsnitt blir på varje fordrad hundralapp mot . Att förmåns- rätten gäller enbart i hälften av inteckningsunderlagets värde leder alltså inte till någon halvering av utdelningen i en konkurs, främst eftersom vissa förmånsrätter avskaffas och en borgenär vars säkerhet inte täcker hela fordringen får utdelning också för den oprioriterade delen av fordringen. Även om skillnaden inte är betydelselös, kan den knappast sägas underminera värdet av förmånsrätten. Tvärtom fortsätter förmåns- rätten att vara värdefull. En mer aktiv kreditbevakning innebär dessutom att utdelningen kan förväntas bli större för borgenärer med hypoteks- säkerhet. Det bör också tilläggas att det i inte finns någon general- säkerhet alls i en rörelses egendom. I har kreditgivare säkerhet i varulager och kundfordringar sedan leverantörer fått betalt. I ger företagsinteckning förmånsrätt i hälften av inteckningsunderlaget, dvs. i enlighet med vad kommittén föreslår för svensk del. Enligt Svenska kreditmannaföreningens erfarenheter finns det en väl funge- rande kreditgivning till företag i och , trots betydligt sämre möjligheter att säkra utlåningen än vad som kommer att vara fallet när denna reform genomförs. Även , som tillstyrker förslaget, hänvisar till förhållandena i och . Mot denna bakgrund finner regeringen att ett genomförande av kommitténs förslag om en ny företagsinteckning allmänt sett inte kan anses vara förenat med sådana risker för kreditgivningen eller leda till sådana kreditkostnader att reformen enbart av det skälet inte bör genomföras. Regeringen anser att det tvärtom är betydelsefullt att kredit- givningen i högre utsträckning fokuseras på kredittagarens möjlighet att betala tillbaka lånet, med bl.a. affärsmässiga bedömningar av dennes verksamhet, organisation och ledning. I ett större perspektiv torde detta innebära att kredit lämnas till företag med goda förutsättningar att driva verksamhet . Enligt regeringens mening bör kom- mitténs förslag alltså få en positiv effekt på kreditgivningen till små och medelstora företag (se också avsnitt 13 där konsekvenserna för mindre företag utvecklas). En annan invändning mot ändringen av företagshypoteket är att denna skulle kunna leda till att banker i alltför hög grad kompenserar bortfallet av säkerhet med alternativa säkerheter. Regeringen anser att det mesta emellertid talar mot en sådan utveckling. Det finns ingen anledning i och för sig att betvivla att kreditgivare försöker att säkerställa sina krediter så långt möjligt. Eftersom företagshypoteket är förenat med viss osäkerhet till följd av att viktiga tillgångar som kassa och finansiella instrument inte ingår i inteckningsunderlaget, torde alternativa säkerhetsformer dock redan användas i den mån det är praktiskt möjligt. Skötselborgen och fastighetspantsättning används således fullt ut. Mycket talar för att även deposition av varulager hos tredje man och pantsättning av kund- fordringar utnyttjas i de fall där detta är praktiskt möjligt. Även om användningen av sådana säkerheter skulle öka något, har dessa säker- heter normalt en högre belåningsgrad och ökningen motsvaras alltså av att gäldenären tillförs större krediter. Enligt regeringen finns det ingen anledning att befara att syftet med reformen inte skulle uppfyllas på grund av att alternativa säkerheter kommer att användas. Som påpekar är det för övrigt helt andra faktorer som är avgörande för viljan att starta företag. En följd av dagens ordning, där företagshypoteket ger särskild förmånsrätt, är att en fordran med säkerhet i företagshypotek skall beaktas när egendom har utmätts för en annan fordran. Det medför att utmätning sällan sker när egendom omfattas av företagshypotek. Fler utmätningar kan bli resultatet av att en företagsinteckning ger allmän förmånsrätt, men inte heller detta bör hindra ett genomförande av förslaget. Att det kommer att behöva anordnas bevakningsförfarande i fler konkurser är en nödvändig konsekvens om oprioriterade borgenärer skall få utdelning i större utsträckning än . Några kronofogdemyndigheter är kritiska mot att privat egendom kommer att ingå i inteckningsunderlaget ifall företagsinteckningen breddas till att gälla i all egendom; den rätt till betalning som följer med upplåtelse av företagsinteckning hos en fysisk person omfattar bl.a. bostad och bankmedel. En sådan breddning av inteckningsunderlaget är dock närmast nödvändig om företagsinteckningen skall ge allmän i stället för särskild förmånsrätt, eftersom allmän förmånsrätt bör gälla i all egendom som ingår i ett konkursbo. Även förenklingsskäl talar för att inteckningsunderlaget breddas på detta sätt. En följd av att inteckningen gäller i all egendom är att det inte längre blir nödvändigt att beräkna vilket värde inteckningsunderlaget har på konkursdagen i de fall där underlaget har förädlats i fortsatt drift. Inte heller kommer det att spela någon roll att näringsidkarens kundfordringar omvandlas till likvida medel före en konkurs. Därmed undviks också att tillgångarnas egendomsslag påverkar borgenärernas bedömning av vilka åtgärder som bör vidtas i samband med en rekonstruktion, eftersom åtgärderna inte längre får betydelse för borgenärernas inbördes förhållande. Breddningen av underlaget för alltså med sig vissa fördelar. Det skall vidare understrykas att en sådan breddning bara innebär att företagsintecknings- havarens förmånsrätt får en annan omfattning, vilket har betydelse enbart i konkurrens med andra borgenärer. Den näringsidkare som vill slippa personligt betalningsansvar kan, på samma sätt som , bedriva verk- samheten i en juridisk person utan personligt ansvar. Att inteckningen gäller all egendom innebär också att egendom som inte kan ingå i konkurs i och för sig omfattas av inteckningen. Andra bestämmelser som föreskriver att viss egendom inte kan ingå i konkurs gäller oförändrat (t.ex. beneficium enligt 3 kap. 5 § konkurslagen). I praktiken får det därför ingen betydelse att inteckningen gäller även sådan egendom. Med anledning av att vissa remissinstanser tar upp frågan om risken för utmätning av egendom som är nödvändig för den fortsatta driften av företaget kan hänvisas till den proportionalitetsprincip som gäller och som innebär att i första hand skall egendom som medför så liten olägenhet som möjligt för gäldenären utmätas (se 4 kap. 3 § andra stycket utsökningsbalken). Som regeringen redan har konstaterat är förslaget om en ny företags- inteckning en i reformen, och det är alltså nödvändigt att förändra dagens företagshypotek i linje med vad kommittén föreslår för att de samlade positiva effekterna skall kunna uppnås. De invändningar som kan finnas mot förslaget är sammanfattningsvis inte sådana att de bör hindra reformen. Regeringen delar alltså kommitténs bedömning att företagshypoteket bör ersättas med en allmän förmånsrätt som gäller i en viss kvotdel av värdet av den egendom som har intecknats och som återstår sedan borgenärer med bättre förmånsrätt har fått betalt. Kvotdelen bör bestämmas efter en avvägning mellan, å ena sidan, intresset att företagsinteckningen är en betydelsefull säkerhetsform och, å andra sidan, intresset att den inte har samma starka ställning som den har . Med kommitténs förslag att förmånsrätt skall gälla i hälften av värdet av inteckningsunderlaget skulle, som framgått, säkerhetens värde sjunka genomsnittligt med högst en tredjedel. En sådan säkerhet skulle fortfarande vara betydelsefull som den ger inteckningsinne- havaren ett tillräckligt incitament att bevaka krediten utan att kredit- givningen påverkas negativt. Enligt regeringen bör kvotdelen bestämmas i enlighet med kommitténs förslag. måste beaktas att kreditgivare övergångsvis kan försöka att kompensera den något försämrade säkerheten. I samband med regel- ändringar sker normalt en mängd anpassningar från de olika aktörernas Regeringen kommer att följa upp reformens konsekvenser (se avsnitt 10). Den närmare utformningen av företagsinteckningen Som kommittén föreslår bör det för själva företagsinteckningens giltighet inte krävas någon anknytning till näringsverksamhet. Även en privat- person bör i och för sig kunna ta ut en företagsinteckning. Kommittén föreslår att det skall krävas att säkerheten har upplåtits av en näringsidkare för att den skall ge förmånsrätt. Detta var också förslaget i lagrådsremissen. Lagrådet har ifrågasatt kravet att en person måste vara näringsidkare för att upplåtelsen skall medföra förmånsrätt. Lagrådet har framhållit att en långivare som har att ta ställning till om han skall godta en företagsinteckning som säkerhet tvingas att göra en bedömning som kan vara oviss, särskilt som begreppet näringsidkare inte är alldeles entydigt. Bedömer långivaren situationen felaktigt, kan det leda till rättsförluster, eftersom säkerheten inte skall ge förmånsrätt, om det visar sig att upplåtaren inte är näringsidkare. Regeringen konstaterar att sådana gränsdragningsfrågor i och för sig undantagsvis kan uppkom- ma. I praktiken är det dock nästan uteslutande banker och andra finansiella kreditgivare som tar företagsinteckning som säkerhet. De kan antas ha nödvändig kompetens för att göra en bedömning av om gäldenären är att anse som näringsidkare och avstå från att ge kredit om osäkerhet föreligger.