prop · GQ0360 · 2003-03-13 00:00:00 — anmälde räddningstjänststyrkor om upp till 262 personer till EU:s krishanteringsinsatser. För att effektivt kunna genomföra insatser krävs även bl.a. fortsatt förbättring av samordningen dels mellan olika civila instrument som står till unionens förfogande, dels mellan civila och militära komponenter i en insats. På initiativ från det danska ordförandeskapet antogs en handlings- plan för det fortsatta arbetet. Syftet är att ytterligare stärka den civil- militära samordningen vid en insats, något som inte minst har prioriterats från svensk sida. En diskussion inleddes även angående ett förslag om gemensam ut- bildning inom ramen för ESFP. Flera motsvarande initiativ finns på den civila sidan. Kontakterna och samarbetet utvecklades med FN, och Europa- rådet, med Nato, de europeiska Nato-länder som inte är medlemmar i och övriga kandidatländer, samt , och . Inte minst beslutet om EUPM innebar ett konkret uttryck för praktiskt samarbete med länder utanför EU, liksom med FN och . Utvecklingen inom ramen för ESFP har fortlöpande redovisats av regeringen till . har varit pådrivande i uppföljningen till det program för förebyg- gande av väpnade konflikter som antogs av i . Programmet innehåller konkreta åtgärder för hur EU ska förbättra sin förmåga till att på ett mer effektivt och sammanhållet sätt förhindra väpnade konflikter. Fortsatta ansträngningar har gjorts för att genomföra programmet, bl.a. att genom att EU:s utrikesministrar i början av varje ordförandeskap gör en systematisk genomgång av potentiella riskområden och vid behov utarbetar förebyggande strategier för regioner och stater. Konfliktförebyggande är en del av GUSP och av ESFP, och omfattar därför alla delar av unionens yttre förbindelser, dvs. även områden som den politiska dialogen, utvecklingssamarbetet och handelspolitiken. kommer att verka för att slutsatserna från den tidigare om- nämnda konferensen in Prevention genomförs. Det försvarsmaterielsamarbete som pågår inom unionen syftar främst till att täcka de kapacitetsbrister som identifierats inom ramen för HTF (Headline Task Force). Utrikes- och försvarsministrarna enades om ett handlingsprogram, som benämns ECAP (Euro- pean Capability Action Plan). Inom ramen för ECAP har 19 expert- paneler bildats i syfte att komma med analyser och förslag till hur bristerna kan åtgärdas. har deltagit i nio paneler och innehaft ledningsansvaret för två av dessa. Panelerna ska slutredovisa Skr. 2002/03:60 sina resultat . Frågor av mer allmän karaktär, bl.a. upphandling och harmonisering av militära krav, har diskuterats inom rådet på ett principiellt plan med ett mer långsiktigt perspektiv. Romstadgan för den () trädde i kraft . Vid det första mötet med domstolens statsparts- församling i godkändes de dokument som tidigare utarbetats av den förberedande kommissionen, bl.a. rörande procedurregler, finansiella regler och budget för domstolens första verksamhetsår 2003. Statspartsförsamlingen lade också fast proceduren för val av domare och åklagare till domstolen. Dessa val ska äga rum . föreslog bilaterala avtal med bl.a. samtliga EU:s medlemsstater och kandidatländer. Syftet med avtalen var att staterna skulle förbinda sig att inte överlämna varandras medborgare till domstolen. Rådet enades om riktlinjer som medlems- staterna ska beakta i eventuella vidare diskussioner med . I rikt- linjerna sägs uttryckligen att det nuvarande amerikanska avtalsförslaget är oacceptabelt. Rådet bekräftar att EU står fast vid sin gemensamma ståndpunkt att stödja ett tidigt upprättande av domstolen, dess fortsatta arbete och att bibehålla Romstadgans integritet. Riktlinjerna innehåller ett flertal element som måste ingå i eventuella avtal, bl.a. följande: ingen straffrihet varje lösning ska garantera att personer som begått brott under domstolens jurisdiktion inte åtnjuter straffrihet, ingen ömsesidighet endast personer som inte är medborgare i en stat ansluten till Romstadgan får omfattas, begränsad personkrets varje lösning får endast omfatta utsänd personal (Romstadgan artikel 98.2). överlämnade det danska ordförandeskapet slutsatserna till . Även kandidatländerna och övriga länder som undertecknat Romstadgan informerades om slutsatserna. Inget EU-land har under- tecknat avtal med . Rådet enades om att följa utvecklingen noga. 7.7 EU:s arbete för att främja respekten för mänskliga rättigheter i världen fortsatte EU genom den gemensamma utrikes- och säker- hetspolitiken att aktivt främja respekten för de mänskliga rättigheterna runt om i världen. Respekten för mänskliga rättigheter är ett viktigt mål i EU:s bilaterala förbindelser med tredjeland och inom multilaterala organ. I bilaterala relationer med tredjeland kom frågor om mänskliga rättig- heter till uttryck genom bland annat grundläggande klausuler i avtal, genom démarcher (skriftligt eller muntligt påpekande till en annan stats regering ofta innehållande en uppmaning att vidta en viss åtgärd), och Frågan om mänskliga rättigheter behandlas Skr. 2002/03:60 också regelbundet inom ramen för olika politiska dialoger som hålls med enskilda länder eller grupper av länder. har EU en särskild dialog om mänskliga rättigheter med . inleddes även en dialog om mänskliga rättigheter med (se nedan). EU är en aktiv aktör inom de olika organ som behandlar mänskliga rättigheter. Vid årets session av FN:s kommission för mänskliga rättig- heter tog EU gemensamt initiativ till att belysa situationen för de mänskliga rättigheterna i , , /, , , , den ryska delrepubliken , och i de israeliska bosättningarna på ockuperat område. Vidare tog EU initiativ till resolutionerna om dödsstraffet och, tillsammans med de latinamerikanska länderna, resolutionen om barnets rättigheter. EU höll också ett antal anföranden om olika tematiska frågor, såsom rasism och alla former av diskriminering, kvinnors mänskliga rättigheter, ekono- miska, sociala och kulturella rättigheter samt medborgerliga och politiska rättigheter. Utöver dessa tematiska frågor hölls ett anförande om situa- tionen i olika delar av världen som EU fann särskilt viktigt att uppmärk- samma. EU höll en fortsatt hög profil vid behandlingen av resolutions- förslag under kring frågor om mänskliga rättigheter. FN:s specialsession om barn ägde rum i . Mötet var ursprungligen planerat att hållas men fick flyttas p.g.a. terroristattacken. Denna uppföljning av barntoppmötet bekräftade målen om barns överlevnad, skydd och utveckling i tio åtaganden. Utgångspunkten är att sätta barnets intressen först i alla handlingar som berör henne eller honom. antog dokumentet som består av en kortare principiell deklaration och en längre handlingsplan med rekommendationer till regeringar och internationella organisationer. samordnade EU:s arbete inför mötet. EU deltog aktivt i förhand- lingarna om slutdokumentet med målsättningen om starka skrivningar om och frågan om reproduktiv hälsa. Specialsessionen kunde till slut få en nästan hundraprocentig uppslutning kring principen om att om barnets rättigheter bör vara utgångspunkt för åtgärder inom alla områden. EU betonade vidare betydelsen av barns deltagande, åtgärder mot diskriminering och våld i alla dess former samt positiva åtgärder för barn med funktionshinder. Skrivningarna om reproduktiv hälsa innebar inte att positionerna flyttades fram. Trots kompakt motstånd från vissa håll lyckades dock mötet enas om skriv- ningar som bevarar tidigare uppfattning i frågan. Även frågan om dödsstraff för minderåriga uppmärksammas i slutdokumentet på ett bra sätt. EU:s arbete mot dödsstraff Skr. I enlighet med de antagna riktlinjerna för arbetet mot dödsstraffet genomförde EU närmare 60 uppvaktningar i bilaterala kontakter med bl.a. , , , , den palestinska myndigheten, , , , . Ett flertal uppvaktningar gjordes i , liksom inlagor till , i samband med dödstraffets tillämpning vad gäller personer med förståndshandikapp. Dialog om mänskliga rättigheter med EU:s utrikesministrar beslutade att inleda en dialog om mänskliga rättigheter med . EU:s mål är att verka för en konkret förbättring av situationen för mänskliga rättigheter i . Alla frågor som rör mäskliga rättigheter kommer att kunna diskuteras inom ramen för dialogen som ska vara villkorslös och målinriktad, med identifieringsbara kort- och långsiktiga krav. Ett första dialogmöte ägde rum i 16- . Fokus vid detta möte låg på tortyr och diskriminering. EU kommer att även i fortsättningen uttrycka sin oro över situationen för mänskliga rättigheter i och ta upp frågan med på alla nivåer. Arbetet med konventionen om funktionshindrades rättigheter antog en resolution där det stadgades att en ad hoc-kommitté skulle tillsättas med uppgift att diskutera förslag till en konvention om funktionshindrades rättigheter. höll sitt första möte och . En stor del av mötet ägnades åt att debattera procedurfrågor, som innehållet i uppdraget och om hur uppdraget borde genomföras. Vid mötet beslutades emellertid att representanter för frivilligorganisationer bör delta aktivt i processen med utarbetandet av en konvention. Dessutom utarbetades rekommendationer för det fortsatta arbetet. EU anser att kommitténs arbete bör leda till en konvention som bygger på existerande internationella konventioner och rättigheter och som tydliggör kopplingen mellan funktionshinder och mänskliga rättig- heter. Den närmare utformningen av och innehållet i en konvention bör dock diskuteras ytterligare. Detta kommer att ske på nationell, regional och internationell nivå inför nästa möte med ad hoc-kommittén som äger rum . Uppföljning av rådsslutsatserna av om mänskliga rättigheter och demokratisering i tredjeland Rådet antog slutsatser som syftar till att stärka EU:s roll i arbetet för att främja demokrati och mänskliga rättigheter i tredjeland. Slutsatserna är en uppföljning av de rådsslutsatser som antogs och innebär en klar markering att demokrati och mänskliga rättigheter är ett prioriterat område i EU:s utrikespolitik. Behovet av att stärka demokrati och mänskliga rättigheter i EU:s Skr. 2002/03:60 utrikespolitiska dialog har tidigare diskuterats inom rådet. slutsatserna godkändes en rapport med förslag till praktiska åtgärder för att integrera demokrati och mänskliga rättigheter i EU:s alla politik- områden. De åtgärder som föreslås i rapporten är bland annat att mänsk- liga rättigheter ska genomsyra alla politiska handlingar och beslut. För att uppnå det ska ökade utbildningsinsatser genomföras och arbetet ska präglas av en större öppenhet och insyn. EU:s medlemsstater samarbetar bra i frågor som rör nedrustning och icke-spridning. Samsynen är dock större när det gäller icke-spridning än nedrustning framför allt på kärnvapenområdet. Detta beror på att det inom unionen finns två kärnvapenstater, 11 Nato-medlemmar och två stater (och ) som är medlemmar i agenda-koalitionen. Den sistnämnda koalitionen består av en grupp länder som arbetar för fullständig kärnvapennedrustning och för att åtagandena enligt Fördraget om icke-spridning av kärnvapen (NPT) ska genomföras. I första utskottet i , där nedrustningsfrågor behandlas, ledde detta till att EU:s medlemsstater röstade på olika sätt i fråga om två resolutioner om kärnvapennedrustning och nedrustning av taktiska kärnvapen som koalitionen lagt fram. Under det första förberedande mötet inför , som ägde rum under svenskt ordförandeskap höll EU ett antal gemensamma anföranden. Även om det finns en splittring när det gäller synen på kärnvapennedrustning, råder enighet beträffande icke-spridningsåtgärder som kontroll av kärnämne och behovet av att stärka () möjligheter att utföra denna kontroll effektivt. Biologiska och kemiska vapen Femte översynskonferensen för konventionen som förbjuder biologiska vapen, vilken ajournerats , återupptogs . Konferensen antog ett arbetsprogram för de kommande tre åren, dvs. fram till nästa översynskonferens . EU som spelat en mycket aktiv roll för att få igenom kontrollmekanismer i konventionen ansåg det dock tillfredsställande att ett framåtblickande multilateralt arbete kunnat inledas. EU-samarbetet när det gäller genomförandet av konventionen mot kemiska vapen har fördjupats med täta EU-samrådsmöten vid i och gemensamma anföranden vid parts- konferensen. EU fortsätter att göra demarcher till de stater som inte är parter till C-vapenkonventionen för att övertyga dem om att ansluta sig. En annan viktig fråga för EU är att de kemiska vapnen i förstörs inom fastställda tidsramar. Lätta vapen Skr. EU:s uppfattning är att problem förknippade med spridning och använd- ning av lätta vapen måste behandlas inom ramen för en långsiktig pro- cess. En sådan process syftar till att minska tillgängligheten och användningen av dessa vapen i konfliktområden eller potentiella konfliktområden. Detta kan ske på flera sätt, bl.a. genom att främja strikt exportkontroll och säker förstöring av överskottsvapen, begränsa efterfrågan på lätta vapen i konfliktområden. Drabbade länder kan också erbjudas hjälp att hantera alla aspekter av problemen med lätta vapen, t.ex. genom avväpning, demobilisering och återintegrering av före detta kombattanter. Med en gemensam åtgärd (2002/589/GUSP) som grund bidrog EU till genomförandet av ett antal särskilda insatser avseende lätta vapen i bl.a. och av program för regionalt stöd till . EU var starkt engagerad i att följa upp och genomföra det handlingsprogram som antogs av om illegal handel med lätta vapen som ägde rum . Särskilt inhumana konventionella vapen har EU arbetat för att följa upp besluten som togs vid den andra översynskonferensen till Konventionen om särskilt inhumana konventionella vapen (CCW). Då inrättades bl.a. en expertgrupp för frågan om en reglering av explosiva lämningar av krig. Explosiva lämningar av krig är ett humanitärt problem som uppstår då ammunition inte exploderar på det sätt som är avsett, och därmed utgör en fara för människor och kan ge effekter liknande en truppmina. EU har varit starkt drivande för att få till stånd ett mandat för förhandlingar om ett bindande protokoll som reglerar dessa explosiva lämningar. EU fortsatte att arbeta enigt för att främja provstoppsavtalets ikraftträdande och att utöva påtryckning på de stater som ännu inte anslutit sig till avtalet särskilt de återstående 13 stater vars ratificeringar behövs för avtalet ska kunna träda i kraft. Detta skedde bland annat i samband med . Vid i fastslogs att EU skulle öka sitt engagemang i arbetet med att förhindra spridningen av ballistiska missiler. En gemensam ståndpunkt med denna innebörd antogs (2001/567/GUSP). EU deltog aktivt i arbetet med att utarbeta en uppförandekod mot spridning av ballistiska missiler. Både det spanska och det danska ordförandeskapet lade därutöver ner mycket arbete på att få till stånd detta nya internationella ickespridningsinstrument. Uppförandekoden lanserades i , då 93 länder Skr. 2002/03:60 anslöt sig. Icke-spridning i kemiska och nukleära vapen Inom ramen för den gemensamma åtgärden för samarbete med inom området ickespridning och nedrustning bidrar EU till projekt vid destruktionsanläggningen i , där nervgaser lagras. EU bidrar även till andra projekt för förstöring av de ryska kemiska vapnen, liksom till ett antal projekt som gäller hantering av ryskt vapenplutonium. Enligt svensk uppfattning är den gemensamma åtgärden en viktig gemensam insats för nedrustning och icke-spridning i och bör förnyas , då den löper ut. 7.9Exportkontroll av krigsmateriel och andra strategiska produkter Utvecklingen av samarbetet kring EU:s uppförandekod för vapenexport Den fjärde årliga rapporten som godkändes av rådet (2002/C 319/01) visar att betydelsefulla framsteg har gjorts när det gäller EU:s uppförandekod för vapenexport. En viktig fråga är kontroll av mellanhänder i vapenhandeln där utvecklingen går vidare mot att fler länder, liksom , inrättar kontrollmekanismer. stödjer att EU ska anta en gemensam ståndpunkt för att lägga fast grunderna för sådan kontroll. Att fördjupa dialogen med EU:s kandidatländer är en annan viktig fråga som driver. kom medlemsstaterna överens om att kandidatländerna ska få ta del av viss information om de avslag på ansökningar om export som medlemsstaterna notifierar inom ramen för uppförandekodens mekanism för informationsutbyte och samråd. Ökad öppenhet kring medlemsstaternas vapenexport verkar fortsatt för ökad öppenhet. Ovan nämnda årsrapport innehåller en tabell med uppgifter om medlemsstaternas vapenexport. De uppgifter som lämnas har utökats väsentligt jämfört . I årets rapport redovisas för varje medlemsstat antalet exportlicenser, värdet av beviljade licenser och värdet av faktisk export, fördelat på enskilda mottagarländer. Det är dock bara vissa medlemsstater som, liksom , redovisar både värdet av utfärdade exporttillstånd och värdet av den faktiska exporten. Ytterligare en nyhet i årets rapport är redovisningen av antalet avslag på ansökningar om exporttillstånd som medlemsstaterna notifierat och kriterier för dessa avslag. En tredje nyhet är ett kompendium som redovisar överenskom- melser som träffats under fyra års tillämpning av koden. EU-samordning i de internationella exportkontrollregimerna Skr. verkar aktivt för ökad EU-samordning inom de fyra internationella exportkontrollregimer som söker begränsa spridningen av varor som kan användas för att tillverka massförstörelsevapen och missiler (Australiengruppen, Missilteknologikontrollregimen, , Wassenaararrangemanget). EU har hållit gemensamma anföranden i samtliga regimer och haft en samordnande funktion i en lång rad frågor, bl.a. när det gäller den internationella uppförandekod för missiler som lanserades i . EU har också bedrivit ett intensivt arbete för att införa en "catch all"-mekanism i alla regimer. har varit starkt drivande i denna fråga. EG-förordningen om kontroll av varor med dubbla användningsområden Förordning (EG) nr 1334/2000 som antogs och trädde i kraft utgör grunden för medlemsstaternas kontroll av export av produkter och teknik med dubbla användningsområden. skulle den andra revideringen av förordningens kontrollistor ha genomförts. Den ökade aktivitetsnivån i de internationella exportkontrollregimerna till följd av händelserna ledde till att 2001-års revidering slogs samman med den , för antagande . fortsatte att driva en rad av de kärnfrågor som initierades under det svenska EU-ordförandeskapet, exempelvis frågan om kontroll av immateriella överföringar. En annan fråga som engagerade , framför allt , var hur den kommande EU-utvidgningen ska hanteras. Konsulärt samarbete förbättrat informationsutbyte om medlemsstaternas reseråd Rådet uttryckte sin vilja att förbättra samarbetet när det gäller utbyte av information om reseråd. Syftet var att medlemsstaterna skulle förses med de bästa utgångspunkterna för en omsorgsfull utformning av sina respektive nationella reserekommendationer, och i den mån det var möjligt en gemensam grund för utfärdande av reseråd. Riktlinjer för detta samarbete antogs av kommittén för utrikes- och säkerhetspolitik (KUSP). Samarbetet ska förbättras genom utbyte av information angående reseråd eller rekommendationer till egna medborgare om att lämna ett visst land eller område. Medlemsstaterna ska enligt riktlinjerna se till att lämna en tidig förvarning till andra med- lemsstater om reseråd man utfärdat, eller ändringar i tidigare lämnade reseråd. Riktlinjerna är inte ämnade att ändra på medlemsstaternas interna rutiner för utfärdande av reseråd. Ansvaret för en omsorgsfull utformning av reseråd vilar fortfarande på nationell kompetens. Rikt- linjerna tar i beaktande att varningar för allvarliga hot ställer stora krav på snabbast möjliga publicering, vilket begränsar möjligheterna att Skr. 2002/03:60 introducera ytterligare rutiner. 7.11Administrativt och protokollärt samarbete Samarbetet inom andra pelaren omfattar även administrativa och protokollära frågor. Det innebär att man gemensamt belyser frågor som rör medlemsstaternas utrikesförvaltningar ur ett organisatoriskt, resurs- mässigt och administrativt perspektiv samt frågor som rör folkrättsliga och ceremoniella regler för umgänget mellan stater, i synnerhet tolkning och tillämpning av Wienkonvention om diplomatiska förbin- delser. Arbetet inom det administrativa området har ägnats bl.a. frågan om diplomatisk representation i nya huvudstad. En fortsatt diskussion sker också om olika samlokaliseringsprojekt när det gäller utlandsmyndigheter i tredjeland. Utbildningsprogrammet för unga diplomater från medlemsstaterna, rådssekretariatet och kommissionen (European Diplomatic Programme, EDP), som inleddes har fortsatt 2001/02 (EDP II) och även /03 (EDP III). Programmet syftar till att fördjupa kunskaperna om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och höja medvetandet om den specifika europeiska diplomatiska dimensionen samt att bygga ett nätverk mellan deltagarna. Från svensk sida deltar i EDP III tre personer och totalt ingår 34 deltagare. På det protokollära området har arbetet främst ägnats åt jämförelser av praxis på immunitets- och privilegieområdet, syftande till harmonisering där sådan är möjlig och lämplig, samt bevakning av utvecklingen i icke- medlemsstater som misstänks bryta mot folkrättsliga regler, i synnerhet Wienkonvention om diplomatiska förbindelser. Bland annat har medlemsstaterna utväxlat information om villkor för utnyttjande av VIP- rum för personer med hög officiell ställning och utländska diplomater. En annan fråga som diskuterats är möjligheten att harmonisera de ID- kort som utfärdas av medlemsstaterna för utländska beskickningsmed- lemmar. Frågan om bekämpning av terrorism behandlas huvudsakligen inom andra och tredje pelaren, men vissa åtgärder genomförs även inom första pelarens område, t.ex. frysning av tillgångar. Internationella aspekter hanteras inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhets- politiken. Efter har olika aspekter av terrorismbekämpning kommit att påverka dagordningen för flera arbetsgrupper inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. 1373 (2001) om hot mot internationell fred och säkerhet orsakad av terroristhandlingar, innebär bl.a. krav på att frysa tillgångar för personer, grupper och enheter som begår, försöker begå eller medverkar till terroristhandlingar samt förbud mot att tillhandahålla samma krets några tillgångar. av EU genom ett regelverk om internationella sanktioner, som antogs den (gemensam ståndpunkt 2001/930/GUSP, förordning (EG) nr 2580/01). Vilka som ska omfattas av sanktionerna avgörs genom en prövning mot de kriterier som EU ställt upp i regelverket. Det ska finnas exakta uppgifter eller fakta som visar att ett beslut har fattats av en behörig myndighet beträffande de personer, grupper eller enheter som avses. Beslutet kan vara en dom. Beslutet kan också gälla inledande av undersökning eller rättsliga åtgärder i fråga om en terroristhandling eller försök eller medverkan Om beslutet gäller en undersökning eller rättsliga åtgärder måste det grunda sig på allvarliga och trovärdiga bevis eller indicier. ska vidare ses över minst en gång var sjätte månad för att man ska försäkra sig om att det är befogat att behålla namnen på listorna. har EU:s arbete med att uppdatera de sanktionslistor som hör till regelverket fortsatt, och listorna har följaktligen uppdaterats antog säkerhetsrådet resolution , som bl.a. innebar krav på fortsatta restriktiva åtgärder mot , al- Qaida och talibanerna, samt mot personer, grupper och enheter som har samröre med dessa. Resolutionen har bl.a. lett till att EU, 2002, antagit ett nytt regelverk för genomförande av sanktionsregimen (gemensam ståndpunkt 2002/402/GUSP, förordning (EG) nr 881/02). Vilka som ska omfattas av sanktionerna avgörs under den här sanktionsregimen av , den s.k. 1267-kommittén, som beslutar om en sanktionslista. 1267-kommittén har löpande under året uppdaterat denna sanktionslista. På bemyndigande av rådet har kommissionen därefter vid varje sådant tillfälle uppdaterat EU-regel- verkets motsvarande sanktionslista. Den fortsatte att arbeta för ökat fokus på