prop · GQ031d19 · 2003-01-01 00:00:00 — Regeringen anser det dock principiellt viktigt att eventuella sponsoravtal inte kommer i konflikt med de kulturpolitiska mål som regering och riksdag har beslutat om samt att institutionernas integritet inte kan ifrågasättas. Regeringen har därför beslutat om villkor för sponsringssamarbeten i kulturinstitutionernas regleringsbrev. För att kartlägga sponsringens omfattning och reella betydelse inom den statliga kultursektorn skall även berörda institutioner, till regeringen, återrapportera art och omfattning av eventuella sponsringssamarbeten. Statens bidrag till folkbildningen skall bl.a. syfta till att bredda kulturintresset i samhället, öka delaktigheten i kulturlivet samt främja kulturupplevelser och eget skapande. arrangerade studieförbunden drygt 207 000 kulturprogram med ca 15,4 miljoner deltagare. Utöver detta genomför folkhögskolorna och studieförbund flera kurser med en estetisk inriktning. Regeringen har tillkallat en särskild utredare med uppgift att utvärdera folkbildningen. Enligt direktiven bör utredaren belysa vilken roll och betydelse folkbildningen har för kulturen och i vilken utsträckning folkbildningen bidrar till att de kulturpolitiska målen nås. Folkbildningens resultat redovisas under utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning. Förutom folkbildningen kan nämnas att de konstnärliga utbildningarna, framförallt på högskolenivå, innebär viktig stimulans till det lokala och nationella konstlivet. Regeringen har med anledning av propositionen (prop. 1999/2000:79, bet. 1999/2000:SoU14, rskr. 1999/2000:240) Från patient till medborgare en nationell handlingsplan för handikappolitiken, lämnat förslag till åtgärder som 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 syftar till att öka tillgängligheten för funktionshindrade inom kulturlivet. Mot denna bakgrund har och fått ett särskilt sektorsansvar för handikappfrågor inom sina respektive verksamhetsområden. har regeringens uppdrag att verkställa de kulturpolitiska målen och att fördela bidrag till teater, dans, musik, konst, museer, utställningar. litteratur, bibliotek och kulturtidskrifter. sektorsansvar för handikappfrågor gäller de verksamheter som har ansvar för och ger bidrag till, dvs. i första hand de regionala kulturinstitutionerna har ett ansvar för att den kulturhistoriskt värdefulla miljön och bebyggelsen bevaras och utvecklas och skall därvid verka för att dessa båda så långt möjligt tillgängliggörs för personer med funktionshinder. Ämbetet skall genom stöd, samordning och utbildning verka pådrivande på kulturmiljösektorns olika aktörer så att de aktivt medverkar till att sådana anpassningar för personer med funktionshinder väljs, som på bästa sätt tillgängliggör de kulturhistoriska värdena utan att negativt påverka dem. Även inom storstadspolitiken har betydande insatser gjorts på kulturområdet. Kulturinsatser har stor betydelse för en positiv utveckling av storstadsregionerna. Utöver de satsningar som görs inom ramen för kulturpolitiken när det gäller storstädernas kulturmiljö avsattes också medel till kulturverksamhet i samband med propositionen (1997/98:165) Utveckling och rättvisa en politik för storstaden . Syftet med denna satsning är att förbättra barns och ungdomars uppväxtvillkor i utsatta stadsdelar inom storstadsregionerna. Fördelningen av dessa medel sker inom ramen för de lokala utvecklingsavtal som tecknas mellan staten och berörda kommuner. I flera av de berörda stadsdelarna lyfts kulturen fram som betydelsefull för att främja en positiv utveckling av stadsdelen och de boende i stadsdelen. Kultur påverkar verksamheter även utanför den egentliga kultursektorn. Regeringens uppföljning visar att för perioden 19992001 har av utbetalade statliga medel till kommuner med lokala utvecklingsavtal gått till kulturinsatser. Insatserna inom de lokala utvecklingsavtalen är i hög grad tvärsektoriella vilket innebär förbättrade förutsättningar för måluppfyllelse men även vissa svårigheter att särredovisa t.ex. kulturinsatser. Mångkulturellt centrum i har på regeringens uppdrag studerat kulturens plats och roll inom de kommuner och bostadsområden som omfattas av storstadsarbetet. Rapporten i storstad som överlämnats till regeringen innehåller dels en kartläggning av arbetet med kultur inom de lokala utvecklingsavtalen dels en analys av arbetet med kultur i vissa stadsdelar. Rapporten visar bl.a. att kultur används i en stor omfattning inom storstadsarbetet och att kulturaktiviteter har en hög grad av delaktighet för de boende. Mångkulturellt centrum bedömer att cirka en tredjedel av de statliga medlen i de sju kommunerna går till insatser som inrymmer kultur. () och ett flertal aktörer i de tre storstadslänen avslutade det gemensamma projektet och kulturmiljö. I projektet ingick bl.a. länsstyrelser, stadsmuseer, Agenda 21-kontor, föreningar och lokala nätverk. RAÄ har medverkat i den nationella utvärderingen av storstadspolitiken och inom storstadsprojektet har översiktliga inventeringar av efterkrigstidens bebyggelse genomförts i , , , , och kommuner. Resultaten av inventeringarna inom storstadsprojektet har lagts in i kulturmiljövårdens bebyggelseregister och är tillgängliga via Internet. Kunskapsunderlaget bidrar till större förståelse, förankring och delaktighet och skapar förutsättningar för lokalt engagemang i kulturmiljöarbetet. Samarbetet med de tre storstadslänen i kulturmiljöfrågor fortsätter inom ramen för RAÄ:s ordinarie arbete. Inom näringspolitiken utgår stöd till (). Syftet är att åstadkomma en lämplig teknisk terminologi för svenska förhållanden. Språkvårdande insatser görs av flera myndigheter och stöd till detta ges av Klarspråksgruppen. Stöd till språkteknologisk forskning lämnas inom ramen för forskningspolitiken. Insatser för minoritetsspråken och teckenspråket görs bl.a. inom ramen för minoritetspolitiken och handikappolitiken. Upphovsrätten är av både direkt och indirekt betydelse för konstnärers möjlighet att leva av sitt arbete. Upphovsrättsliga ersättningar ökar konstnärers möjlighet till försörjning och stimulerar därmed konstnärligt skapande. Upphovsrätten ger en grundläggande rätt för en konstnär att, som upphovsman till sitt verk, bestämma hur och på vilket sätt verket ska komma andra till del, samt en rätt att få ersättning när verket nyttjas. Utgångspunkten är alltså att upphovsmannen har en ensamrätt till sitt verk. Mot upphovsmännens individuella intressen står emellertid vissa behov som allmänheten och samhället har av att kunna utnyttja verk, t.ex. för att tillgodose ett allmänt informationsintresse. För att åstadkomma en rimlig balans mellan dessa olika intressen har i lagstiftningen gjorts vissa inskränkningar i upphovsmännens ensamrätt. Inskränkningar av upphovsmännens rättigheter kan i många fall vara kännbara för konstnären ur ekonomisk synpunkt. Staten kompenserar en del av det ekonomiska bortfallet genom offentligrättsliga insatser. Exempel på detta är biblioteksersättningen på ordområdet, visningsersättningen på bildkonstområdet och talboksersättningen. Genom EG-direktivet om upphovsrätten i informationssamhället har en översyn av stora delar av den upphovsrättsliga lagstiftningen aktualiserats. I det pågående genomförandearbetet är det en grundläggande princip att balansen upprätthålls mellan upphovsmännens rätt till ersättning för nyttjanden och kontroll över sina verk, och användarnas intresse av tillgänglighet och information. Kulturarbetare har en arbetsmarknad som delvis präglas av andra förhållanden än de som råder inom många andra yrken. I propositionen En rättvisare och tydligare arbetslöshetsförsäkring (prop. 1999/2000:139 bet. 2000/01:AU5, rskr. 2000/01:102) uttalar regeringen att rimlig hänsyn bör tas till de särskilda behov som kan gälla för grupper med projektanställningar och andra tillfälliga anställningar och osäkra anställningsförhållanden eller andra speciella förhållanden, liksom till villkor som gäller för personer som har upprepade perioder av arbetslöshet. Detta gäller bl.a. kulturarbetsmarknaden. Inom () har ett arbete inletts för att utveckla verksamheten inom Af kultur media med målsättningen att 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 uppnå en mer sammanhållen och enhetlig verksamhet över hela landet. Som ett första steg inrättades en ny tjänst som kulturarbetsdirektör med övergripande ansvar för och media. Utvecklingsarbetet bedrivs i nära samråd med AMS kulturarbetsdelegation. beslutade om en ny regional utvecklingspolitik i enlighet med regeringens proposition En politik för tillväxt och livskraft i hela landet (prop. 2001/02:4, bet. 2001/02:NU4, rskr. 2001/02:118). Målet för politiken är väl fungerande och hållbara lokala arbetsmarknadsregioner med en god servicenivå i alla delar av landet. Kulturpolitiken har av regeringen pekats ut som ett politikområde som skall bidra till uppfyllandet av politikens mål. Inom politiken utgör de regionala tillväxtprogrammen basen för det långsiktiga arbetet för en hållbar regional utveckling. I propositionen betonas vidare de regionala kulturinstitutionernas betydelse för ökad regional attraktionskraft. Företrädare inom kulturpolitiken skall inom ramen för de kommande tillväxtprogrammen bidra till att målet uppnås. Till följd av propositionen har de centrala kulturmyndigheterna , och fått i uppdrag att genom samråd och insatser inom sina respektive kompetensområden bidra till att den regionala utvecklingspolitikens mål uppnås. Genom regeringens proposition Svenska miljömål delmål och åtgärdsstrategier (prop. 2000/01:130) har kulturmiljösektorn genom och länsstyrelsernas kulturmiljöavdelningar getts nya och stora uppgifter. Framför allt gäller detta åtgärder i miljömålsarbetet som kunskapsuppbyggnad och strategi- och programutveckling och rör insatser för god bebyggd miljö, levande sjöar och vattendrag, hav i balans samt levande kust och skärgård, ett rikt odlingslandskap, levande skogar samt storslagen fjällnatur. utvecklar och fördjupar tillsammans med samarbetet mellan kulturmiljö- och naturmiljösektorerna för att uppnå en gemensam syn på landskapsfrågorna. Inom energiområdet har i samarbete med länsstyrelsernas kultur- 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 miljöavdelningar genomfört en analys av kulturlandskapet för att kartlägga förutsättningarna för storskalig utbyggnad av vindkraftsanläggningar i havs- och fjällområden. Kunskapsunderlaget har avgörande betydelse för genomförandet av förundersökningar och pilotstudier i samband med planering och etablering av större vindkraftsanläggningar. Kulturens betydelse för hållbar utveckling har genom arbetet inom EU fått genomslag i den globala processen inför världstoppmötet i . Regeringen har i skrivelsen (skr. 2001/02:172) Nationell strategi för hållbar utveckling formulerat en nationell strategi för hållbar utveckling. Strategin omfattar alla dimensioner av hållbar utveckling: ekologiska, sociala inklusive kulturella och ekonomiska. Kulturarvet ses alltmer som en resurs som bidrar till regional utveckling och tillväxt. Kunskap om kulturarvet och de historiska perspektiven bidrar väsentligt till den grund som det hållbara samhället bygger vidare på. Inom ramen för arbetet med regeringens satsning på ekologiskt hållbar utveckling har kulturarvsaspekter fått en större tyngd och integrerats alltmer i andra samhällssektorer, bl.a. inom miljö- och jordbrukspolitiken och i samarbetet mellan och ansvarsmyndigheter inom olika sektorer, vilket inte minst tar sig uttryck i flera samarbetsprojekt. Det löpande EU-arbetet på kulturområdet domineras av Kultur 2000-programmet respektive MEDIA-programmet. Kultur 2000-programmet omfattar alla konst- och kulturområden utom de audiovisuella medierna film, tv och video. Programmet löper och den totala budgeten är . tilldelades projekt med svensk huvudorganisatör ca ur programmet. Därutöver tilldelades ca till projekt med svenska medorganisatörer. MEDIA-programmet ger stöd till den europeiska audiovisuella industrin i syfte att stärka dess konkurrenskraft och öka spridningen av europeiska verk. Programmets andra omgång, MEDIA II, avlöstes av ett nytt femårsprogram, MEDIA Plus. Programmet har en totalbudget på . har erhållit ca i stöd från programmet. EU fördelar även medel från strukturfonderna till projekt med kulturanknytning. har EU inom olika insatsområden bidragit med totalt ca till svenska projekt med kulturanknytning. EU bidrar även till vård av det svenska odlingslandskapet. Stödet utgår till värdefulla natur- och kulturmiljöer i och i anslutning till samt till biologisk mångfald och kulturhistoriska värden i betesmarker och slåtterängar. Dessutom utgår stöd till natur- och kulturvärden i renskötselområdet. utbetalades ca till hävd av värdefulla natur- och kulturmiljöer medan ca utbetalades för skötsel av betesmarker och slåtterängar. Kultursamarbetet i bedrivs både genom insatser på särskilda områden, genom nätverksbildning och satsningar på projekt med stark nordisk profil. Inom ramen för kultursamarbetet finns två stora fonder, och Nordiska film- och TV-fonden. har fonden stött produktion av drygt 200 filmer och TV-serier. Kultursamarbetet har en omslutning på . har det upprättats en ny budgetpost, Strategiska kultursatsningar, där medel har fördelats av kulturministrarna för konkreta satsningar på olika områden. Temat är det mångkulturella samhället i : Det finländska ordförandeskapsprogrammet lyfter fram det kulturella informationssamhället och främjande av digital innehållsproduktion. ägde den 31:a sessionen av generalkonferens rum, varvid program och budget för kommande tvåårsperiod samt en ny sexårsstrategi antogs. Inom kulturområdet antog generalkonferensen även en konvention om skydd av det kulturarvet samt en deklaration om kulturell mångfald. Regeringen har till lämnat skrivelsen världsarvskonvention och de svenska världsarvsobjekten (skr. 2001/02:171). Skrivelsen innehåller bl.a. en redovisning av de svenska objekt som är uppförda på världsarvslista och en bedömning av konventionens framtida tillämpning i . Det informella (on Cultural Policy) är ett internationellt forum genom vilket nationella kulturministrar kan utbyta erfarenheter och åsikter om aktuella kulturpolitiska frågor. Nätverket som omfattar 45 länder har framför allt renodlat diskussioner om betydelsen av kulturell mångfald och identitet för social och ekonomisk utveckling. hölls det fjärde INCP- ministermötet. Ett resultat av mötet var bl.a. att fick i uppdrag att påbörja arbetet med att utveckla ett så kallat internationellt instrument för kulturell mångfald och att redovisa ett utkast till ett sådant instrument till nästa ministermöte som äger rum . uppgift är att genom arbete för demokrati och respekt för mänskliga rättigheter främja europeisk säkerhet. beslutades en omorganisation av kultursektorn med innebörden att det övergripande rådet () ersätts av fyra styrkommittéer för utbildning, högre utbildning, kultur och kulturarvsfrågor. Teater, dans och musik Teater- och konsertbesöken har ökat kontinuerligt under . Enligt aktuell statistik över kulturvanorna i går av befolkningen på teater minst och besöker en konsert. finns socioekonomiska skillnader mellan publikgrupperna, även om det finns starka ambitioner hos såväl institutioner som fria grupper att få en socialt samt köns- och åldersmässigt mer allsidigt sammansatt publik. Särskilt påtaglig är strävan att få barn och ungdomar intresserade av scenkonst och musik i hela den mångfald som konstarterna inrymmer. Ett antal institutioner och grupper inriktar sig också på att lyfta fram konstnärliga uttryck och nå en publik med rötter i andra kulturer. 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 Tack vare en väl utbyggd institutionell infrastruktur finns förutsättningar att nå ut med ett varierat utbud av teater och musik till landets alla delar. Ett rikt urval av scenkonst och musik året runt är dock huvudsakligen förbehållet invånarna i storstadsområdena och länens huvudorter. Därför behövs det en kompletterande turné- verksamhet. Såväl nationalscenerna som länsinstitutionerna har en klart uttryckt ambition att turnera delar av sin ordinarie repertoar, men saknar ofta de nödvändiga resurserna. Härtill kommer att många mindre orter inte har de lokaler och den arrangörskompetens som krävs för att ta emot större produktioner. En stor del av de fria grupperna turnerar regelbundet, särskilt de grupper som spelar för barn och ungdomar. Även om grupperna oftast har god turnévana är de beroende av ett fungerande mottagarled. och Svenska rikskonserter har specialkunskaper om turnéverksamhet. Det är en viktig uppgift för dem att ställa sin kompetens till det övriga teater-, dans- och musiklivets förfogande genom att utveckla ett bra samarbete med såväl producenter som arrangörer och beställare. Staten har ansvar för att nationalscenerna och övriga riksinstitutioner ges realistiska förutsättningar att fullgöra sina breda uppdrag. förutsätter de nationella kulturpolitiska målen ett hållbart nätverk av regionala och lokala kulturinstitutioner. De regionala och kommunala huvudmännen har det avgörande inflytandet över verksamhetens omfattning och inriktning och därmed också det ekonomiska ansvaret för regionens institutioner. Staten har dock medverkat till uppbyggnaden av det regionala instutionsnätet och ger ett omfattande årligt verksamhetsstöd. Genom de senaste årens prioritering av danskonsten har staten medverkat till att också denna fått del av ökade regionala insatser. Regionala danskonsulenter finns numera i ett stort antal län. I några län är särskilda utvecklingscentrum för dans under uppbyggnad. Det finns också ett ökat intresse hos vissa länsteatrar och andra regionala institutioner att arrangera offentliga dansföreställningar eller t.o.m. att knyta koreografer och ensembler till sin institution. kan man konstatera att dansen ännu är ett ojämnt utvecklat konstområde som saknar en fast regional struktur. Under den hearing om dansen i regionerna som arrangerades av den 2 septem- 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 17 ber 2002 diskuterades denna fråga. Det framkom då att man på dansområdet inte självklart bör eftersträva samma typ av infrastruktur som inom t.ex. teaterområdet. Istället föreslogs en annan sorts nationell infrastruktur för dansen, som skulle innebära att varje region tar ansvar för att det finns en fullt utrustad scen som ger goda förutsättningar att ta emot professionella dansföreställningar, liksom det i varje region skulle finnas en kompetent arrangör som med kunskap om den samtida dansen programsätter, bedriver en aktiv marknadsföring och ett brett publikarbete med denna scen som bas. En ny form av samproduktion inom dansen, s.k. residens, bör också med fördel kunna utvecklas för att bättre förankra danskonsten regionalt. En sådan typ av infrastruktur för dansen innebär att turnémöjligheterna för de oftast storstadsbaserade dansensemblerna och de fria koreograferna förbättras, så att denna konstnärliga resurs kommer hela landet till godo. Publiken i regionerna får därmed ett större och mer varierat utbud som danskonstnärerna ges fler arbetstillfällen. Staten bör för sin del i första hand ansvara för de nationella institutionerna samt för att det finns stödformer som främjar konstnärlig utveckling på dansområdet och en spridning av danskonsten till de regionala scenerna. I årets budgetproposition, i avsnittet Politikens inriktning, föreslår regeringen ett flertal insatser med denna inriktning. Statens insatser på musikområdet är främst av generell karaktär. Genom att olika musikgenrer utövas i skilda miljöer och under skilda förutsättningar omfattas de dock i varierande grad av det statliga stödet. Den s.k. klassiska musiken har av tradition en stark ställning inom de offentligstödda musikinstitutionerna, medan andra musikformer främst tillhör det fria musiklivet. Det är regeringens bedömning att de senaste årens kraftiga satsning på arrangörsföreningarna har gynnat bredden och mångfalden i musiklivet. har vissa musikgenrer svårare än andra att hävda sin ställning i musiklivet och hos publiken. Som nämnts i det föregående finns det skäl att undersöka hur situationen för bl.a. den nutida konstmusiken och jazzen kan förbättras i svenskt musikliv. Häri ingår också att belysa den roll de arrangerande musikföreningarna har för spridningen av musiken runtom i landet. Stor betydelse för det lokala och regionala musiklivet har annars länsmusiken och orkesterinstitutionerna. termusik är dock ojämnt fördelat över landet och ett flertal orkestrar utanför storstadsområdena har bl.a. svårigheter att rekrytera musiker. För att få en samlad bild av orkestrarnas situation kommer regeringen därför att låta inleda en översyn av området. Den svenska scenkonsten och musiken har en hög konstnärlig nivå och förmåga att ta till sig impulser från omvärlden. Genom den institutionella utbyggnaden, ett ökat turnerande och ett breddat utbud via etermedia har scenkonsten och musiken också blivit tillgänglig för en större publik. Det är regeringens bedömning att de statliga stöden på teater-, dans- och musikområdet sammantaget har haft stor betydelse för utvecklingen. Litteraturen, läsandet och språket Läsvaneundersökningar visar att bokläsningen har en mycket stor utbredning i befolkningen. kan en svag minskning av andelen bokläsare bland män och barn/unga samt en svag ökning bland ålderspensionärerna noteras. Andelen som läser skönlitteratur har dock ökat. Svenska Förläggareföreningens branschstatistik för visar också att försäljningen av skönlitteratur har ökat kraftig, i synnerhet försäljningen av pocketböcker. För det 1997 inrättade inköpsstödet har folk- och skolbiblioteken kunnat förse barn och ungdomar med ca 270 000 nya böcker . Stödet har haft stor betydelse för att stärka den läsfrämjande verksamheten på folk- och skolbibliotek. Den förbättrade tillgången till nya böcker och till flera exemplar av populära titlar verkar läsfrämjande i sig, men framför allt har stödet bidragit till att en plan för det läsfrämjande arbetet har upprättats i varje kommun. Inköpsstödet har vidare fungerat som katalysator för idéer som funnits men som det tidigare inte funnits resurser till. Ansökningar visar också på ett stort behov, särskilt på skolorna. De utvärderingar av utgivningsstödet, som gjorts på uppdrag av , visar att stödformen i sin nuvarande form är väl fungerande och okomplicerad. Utgivningsstödet gör förlagen mer riskbenägna, läsarna får fler bra böcker och författarna har större möjlighet att samarbeta med förlag i utgivningen av sina böcker. Stödet förefaller bidra till en bred utgivning. Dock ökar polariseringen mellan stora och små förlag. Distributionsstödet har visat sig ha störst betydelse för att öka spridningen av de mindre förlagens titlar. De bokhandlare som deltagit i stödsystemet, anger som orsak till detta att större titelbredd gör bokhandeln mer attraktiv och att de genom stödet får ett stort antal titlar som de av ekonomiska skäl inte har vågat köpa in eller känt till. Svenska Förläggareföreningens branschstatistik visar att förlagens försäljning till bokhandel fortsätter att öka. Med ca två tredjedelar av detaljhandelsmarknaden är bokhandeln därför fortsatt den klart viktigaste försäljningskanalen för litteratur. Enligt () är det ytterst få orter som saknar bokhandel. BFI:s granskning av den mindre bokhandelns ekonomiska situation visar vidare, , på en positiv försäljningsutveckling totalt sett. Institutet anser att ytterligare positiva efterfrågeeffekter kan förväntas eftersom mervärdesskatten på böcker har sänkts från . En positiv utveckling med kompletterande e-handel hos den traditionella bokhandeln har också skett. Den första delrapporten från Kommissionen för bokprisfrågor visar sammanfattningsvis att åtgärden med sänkt mervärdesskatt på böcker sannolikt har fått fullt genomslag i det pris som konsumenten betalar för litteratur. Kommissionen noterar även att sänkningen av momsen uppmärksammats väl i konsumentledet och lett till ökade bokinköp. Däremot är det för tidigt att uttala sig om skattesänkningens effekt på läsvanorna.