prop · GR032 · 2003-09-30 00:00:00 — att en vattenmyndighet skall kunna fullgöra sina uppgifter behövs bestämmelser i en rad olika frågor, t.ex. om karakterisering, miljömål för vattendistrikt, förvaltningsplaner och övervakning. De nu föreslagna be- stämmelserna innebär att regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter i dessa frågor. Bemyndigandet i sig medför inte några omedelbara kon- sekvenser. Det viktigaste redskapet för att nå miljömålen i ramdirektivet för vatten är åtgärdsprogrammet. Bestämmelser om sådana program finns redan i 5 kap. och de nu föreslagna ändringarna innebär i sig inga nya åligganden för myndigheter, kommuner eller enskilda. De miljömål för vattendistrikt som direktivet föreskriver, och som skall upp- nås genom åtgärdsprogram, kan naturligtvis få olika konsekvenser, men dessa är svåra att bedöma. Åtgärdsprogrammen föreslås dock innehålla en analys av dess konsekvenser från allmän och enskild synpunkt. Förslagen innebär vidare att åtgärdsprogrammen skall föregås av ett brett samrådsförfarande med stora möjligheter för såväl allmänheten som berörda myndigheter, kommuner och andra aktörer att påverka programmens innehåll. Detta samråd, liksom de föreslagna konsekvensanalyserna, torde leda till en bättre överblick vad gäller kostnader och nytta och bidra till ett hållbart utnyttjande av vatten- resurserna. Regeringen bemyndigas enligt förslaget att få komplettera bestämmelserna om åtgärdsprogram, men inte heller detta innebär några omedelbara konsekvenser. Förslaget beträffande miljökvalitetsnormer innebär att termen ges en vidare innebörd. Förslaget innebär dock inte att några nya regleringar in- förs utan att redan existerande bestämmelser sammanförs terminologiskt. Den vanligaste formen av miljökvalitetsnormer, normer om gräns- värden, kommer att finnas kvar. Den mer exakta utformningen och innebörden av olika miljökvalitetsnormer kommer även fortsättningsvis att föreskrivas av regeringen med stöd av bemyndigandet i 5 kap. 1 § . Förslaget innebär också att regeringen ges möjlighet att anpassa miljökvalitetsnormer till de krav som följer av medlemskapet i Europeiska unionen. Ett exempel på det sistnämnda torde bli de miljömål för vattendistrikt som följer av ramdirektivet för vatten. Inte heller i denna del innebär förslaget några omedelbara konsekvenser. Det kan dock förutses att de nya miljökvalitetsnormerna och den därpå följande utökade användningen av åtgärdsprogram kommer att leda till ytterligare arbetsuppgifter för de myndigheter och kommuner som har att vidta de aktuella åtgärderna. Den närmare omfattningen av dessa, liksom konsekvenserna för de verksamhetsutövare som påverkar kvaliteten på vattenmiljön, kan inte förutses innan miljökvalitetsnormerna är fastlagda. Det är vidare angeläget att kommuner, näringsliv, organisationer och allmänhet deltar i utarbetandet av miljömål, åtgärdsprogram och förvaltningsplaner. Denna möjlighet till inflytande kräver insatser av de berörda men omfattningen, som de avgör själva, kan inte beräknas i detta sammanhang. 5 kap. 2 § Paragrafen formuleras om för att möjliggöra en mer flexibel användning av de miljökvalitetsnormer som regeringen i 1 § har bemyndigats att föreskriva om. Den nuvarande lydelsen är i huvudsak inriktad på normer om gränsvärden, dvs. normer om att vissa värden inte får överskridas eller underskridas efter en viss tidpunkt och som kan vara kopplade till bestämmelser om påföljd. Denna form av miljökvalitetsnormer finns kvar och beskrivs i den nya lydelsen på ett mera översiktligt sätt i första stycket 1. Genom ett tillägg som gör det möjligt att föreskriva att de nivåer som avses inte får överskridas eller underskridas under en eller flera tidsperioder möjliggörs etappvis skärpta krav. Tillägget innebär också en anpassning till sådana utsläppsgränsvärden som förekommer i IPPC-direktivet (96/61/EG). I första stycket 2 beskrivs normer om något som vanligen benämns riktvärden, dvs. normer om att vissa värden inte bör överskridas eller underskridas och som kan ha samband med en skyldighet att vidta åtgärder. Även sådana normer kan vid behov möjliggöra etappvis skärpta krav. Den nu gällande paragrafens tredje stycke överförs oförändrat till första stycket 3. Genom första stycket 4 ges regeringen möjlighet att anpassa miljökvalitetsnormer efter andra krav som följer av EU-medlemskapet. Ett exempel på detta är de miljömål för vattendistrikt som följer av ramdirektivet för vatten och som har beskrivits ovan (se avsnitt 5). Beskrivningen av miljökvalitetsnormer i paragrafen är av nödvändig- het översiktlig. Normernas innehåll, som ju ofta följer av olika direktiv på miljöområdet, måste dock variera mellan olika områden och vara detaljerat. Den exakta beskrivningen och innebörden av olika miljökvalitetsnormer, kommer därför att liksom tidigare finnas i de föreskrifter som meddelas med stöd av 1 §. 5 kap. 4 § Paragrafen får nytt innehåll. I paragrafen anges när ett åtgärdsprogram skall tas fram och hur det skall göras. Ett förslag till åtgärdsprogram skall alltid upprättas av regeringen eller den myndighet eller kommun som regeringen utser. Förslaget skall inne- hålla allt som enligt 6 § skall ingå i åtgärdsprogrammet, inklusive en konsekvensanalys. Bestämmelserna om samordning då en verksamhet påverkar ett större område flyttas från nuvarande 5 §. Samordning skall föregå upprättandet av ett förslag till åtgärdsprogram. Sedan ett förslag upprättats skall samråd genomföras med utgångs- punkt i förslaget. Samråd skall ske även med allmänheten. Reglerna om samråd är allmänt hållna. Det innebär att regeringen eller den myndighet som upprättar förslaget till åtgärdsprogram har stor frihet att anpassa formerna för samrådet till hur omfattande och komplext åtgärdsprogrammet är. I många fall torde det vara nödvändigt att genom kungörelse i ortstidning bereda allmänheten tillfälle att lämna synpunkter på förslaget till åtgärdsprogram. Om samrådskretsen är liten, bör samma information kunna sändas per post i stället. Berörda myndigheter, kom- Prop. 2003/04:2 muner och verksamhetsutövare bör regelmässigt underrättas per post. Undantag i sistnämnda avseende kan övervägas endast om kostnaderna skulle bli orimligt höga. Den som lämnar synpunkter skall själv kunna välja formen för detta. Om det behövs för vissa typer av åtgärdsprogram kan regeringen, med stöd av 7 § andra stycket, meddela särskilda före- skrifter om samrådet, t.ex. för att lämna synpunkter på för- slaget. 5 kap. 5 § Paragrafens nuvarande regler om hur den myndighet eller kommun som tar fram ett åtgärdsprogram skall förfara ersätts av de nya bestäm- melserna i 4 §. De nuvarande hänvisningarna till krav som följer av medlemskapet i Europeiska unionen tas bort. Med den utökade innebörd av miljökvalitetsnorm som följer av 2 §, och då särskilt möjligheten till anpassning i första stycket 4, kommer ett åtgärdsprogram alltid att för- anledas av att en sådan norm behöver uppfyllas. Vidare anges det att ett åtgärdsprogram skall fastställas i stället för att upprättas. Skälet till det är att ordet upprättas används i 4 §, enligt vilken det alltid skall upprättas ett förslag till åtgärdsprogram. Reglerna blir tydligare om man skiljer mellan att upprätta ett förslag till åtgärdsprogram och själva beslutet att fastställa åtgärdsprogrammet, särskilt som det kan vara olika instanser som upprättar respektive fastställer ett program. Övriga ändringar är redaktionella. 5 kap. 6 § De ändringar som görs är en följd av att beskrivningen av termen miljö- kvalitetsnorm kompletteras. Genom en ny bestämmelse i andra stycket föreskrivs det att ett åtgärdsprograms konsekvenser från allmän och en- skild synpunkt skall analyseras. Omfattningen och inriktningen av sådana konsekvensanalyser får anpassas efter omständigheterna i de konkreta fallen, men de skall vara så uttömmande som krävs för dess syfte samt innefatta ekonomiska konsekvenser och miljökonsekvenser. Kostnader och nytta skall i möjligaste mån kvantifieras. Generellt bör det vara av stor vikt att analysera konsekvenserna för de verksamhetsutövare som kan komma att beröras av åtgärderna i programmet. Det är inte nöd- vändigt att konsekvensanalysen utförs av samma instans som upprättar eller beslutar åtgärdsprogrammet i övrigt. Regeringen får föreskriva närmare bestämmelser om konsekvensanalysens utförande och utform- ning med stöd av 7 § andra stycket. 5 kap. 7 § Andra stycket är nytt och innehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela kompletterande föreskrifter om åtgärdsprogram. skrifter torde främst vara av formell natur och kan exempelvis behövas för att uppfylla krav på åtgärdsprograms utformning som följer av olika Ett annat exempel på föreskrifter som kan behövas är sådana som följer av ramdirektivets krav på samordning med myndigheter i Prop. 2003/04:2 grannländer innan ett åtgärdsprogram fastställs för ett internationellt 5 kap. 8 § Den nuvarande bestämmelsen i 4 § utgår och ersätts av denna nya bestämmelse som tydliggör myndigheters och kommuners ansvar i fråga om genomförandet av åtgärdsprogram. Innebörden av den nya bestämmelsen är i hög grad beroende av hur åtgärdsprogrammet utformas i enskilda delar. Bestämmelsen som sådan innebär att myndigheter och kommuner, inom sina respektive kompe- tensområden, skall vidta de åtgärder som behövs enligt programmet. Det kan vara fråga om vitt skilda åtgärder, t.ex. att intensifiera tillsynen, an- söka om omprövning av villkor eller utfärda föreskrifter. Myndigheter och kommuner får använda de verktyg som de redan förfogar över inom ramen för . De som bedriver den miljöstörande verksamheten svarar sedan för genomförandet av de praktiska åtgärderna i enlighet med myndigheters och kommuners anvisningar i t.ex. förelägganden och tillståndsbeslut. Om en kommun faktiskt ansvarar för en verksamhet, blir det kommunen som får genomföra de praktiska åtgärderna, t.ex. om det kommunala reningsverket behöver byggas ut med ytterligare reningssteg. De åtgärder som kan bli följden av åtgärdsprogrammet för enskilda verksamhetsutövare, t.ex. ny eller förbättrad reningsutrustning efter om- prövning av villkoren i ett tillstånd, måste således alltid bedömas enligt de gällande materiella reglerna, såsom de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. Det faktiska resultatet av en åtgärd kommer därför att framgå först efter att myndigheten eller kommunen har gjort denna bedömning. I förhållande till innebär bestämmelsen att ett åtgärdsprogram inte direkt kan tvinga fram antagande, ändring eller upp- hävande av en plan enligt (1987:10). Ett åtgärdsprogram kan däremot föranleda en kommun att ta initiativ till en planändring. 5 kap. 10 § Genom paragrafen, och i rubriken som föregår den, introduceras ut- trycket förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön. Med detta avses fram- för allt alla de åtgärder som vidtas för att de krav som ramdirektivet för vatten ställer skall uppfyllas, men även andra åtgärder inriktade på vattenmiljökvalitet som behövs av de skäl som anges i 1 §. Kvaliteten på vattenmiljön skall i detta sammanhang ges en vid innebörd och även innefatta exempelvis kvantitativa förhållanden. I paragrafen beskrivs hur skall delas in i vattendistrikt. Bestämmelsen följer de definitioner av avrinningsdistrikt och avrinnings- område som finns i ramdirektivet för vatten, men har en ordalydelse som anpassats för svensk författningstext. Någon avvikelse från direktivet är inte avsedd, utan omskrivningen har gjorts för att uppnå ökad tydlighet. Vad som skall indelas är hela landområde samt de havs- områden som enligt direktivets definition är kustvatten. innebär allt vatten längs våra kuster som finns innanför baslinjen och Prop. 2003/04:2 inom en nautisk mil bortom baslinjen. Vattendistrikten består till största delen av avrinningsområden, vilka avgränsas utifrån vattnets naturliga flöden. För grundvatten som inte helt följer ett sådant område och kustvattenområden får fördelningen på vattendistrikt, i enlighet med direktivet, göras utifrån närhet eller lämplighet. För att vattendistrikten skall täcka hela landytan finns en motsvarande bestämmelse för sådana kustområden som inte nämns i direktivet, dvs. de landområden som ligger mellan avrinningsområdenas utlopp och från vilka inget vatten strömmar till något sådant utlopp. Någon ledning vad gäller bifurkationer förbindelser mellan två olika floder ges inte heller i direktivet, varför bestämmelsen även omfattar sådant ytvatten som inte kan hänföras till ett visst avrinningsområde. Av fjärde stycket framgår att regeringen har kvar sin möjlighet att före- skriva om vattendistrikten i övrigt. 5 kap. 11 § Av paragrafen framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om förvaltningen av kvaliteten på vattenmiljön. Exemplen anknyter till de uppgifter som följer av ramdirektivet för vatten, men bestämmelsen innebär en generell möjlighet att anpassa regelverket även till det som i övrigt behövs för förvaltningen av kvaliteten på vattenmiljön. Med stöd av bestämmelsen kan exempelvis förordnas om rapporteringsskyldighet, register över skyddade områden eller internationella vattendistrikt. Att regeringen får meddela föreskrifter om åtgärdsprogram framgår av 5 kap. 7 § andra stycket De förvaltningsplaner som nämns i andra stycket är desamma som i nuvarande 8 § benämns åtgärdsplaner. Denna typ av planer behöver inte regleras i lag, varför den nuvarande 8 § utgår. 6 kap. 11 § I första stycket görs ett tillägg som innebär att myndigheter som tillämpar balken i olika sammanhang skall, när det behövs, hämta in sådana beslutade åtgärdsprogram och förvaltningsplaner som avses i 5 kap. Om exempelvis uppfyllandet av miljömål för vattendistrikt kan äventyras genom att en ändring av en befintlig verksamhet tillåts, bör den till- ståndsprövande myndigheten hämta in dessa handlingar för att få ett bättre beslutsunderlag. Eftersom dessa handlingar är offentliga fordras inget tillägg i andra stycket om skyldighet att lämna ut dem. 29 kap. 8 § Med den föreslagna ändringen framgår tydligt att straffbestämmelsen omfattar brott mot bestämmelser i . Ramdirektivet för vatten (2000/60/EG) I denna bilaga återges och rådets direktiv /60/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område (EGT L 327, 22.12.2000, s. 1, Celex 32000L0060) i dess lydelse enligt Europa- parlamentets och rådets beslut nr 2455/2001/EG av om upprättande av en lista över prioriterade ämnen på vatten- politikens område och om ändring av direktiv /60/EG (EGT L 331, 15.12.2001, s. 1, Celex 32001D2455). Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 327/1 (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) OCH RÅDETS DIREKTIV 2000/60/EG om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 175.1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (1), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), med beaktande av yttrande (3), i enlighet med det förfarande som anges i artikel 251 i fördra- get (4), mot bakgrund av det gemensamma utkast som godkän- des av förlikningskommittén , och av följande skäl: (1)Vatten är ingen vara vilken som helst utan ett arv som måste skyddas, försvaras och behandlas som ett sådant. (2)I slutsatserna från ministerseminariet om gemenskapens vattenpolitik i betonas behovet av en gemenskapslagstiftning som omfattar ekologisk kvalitet. I sin resolution av (5) anmodade rådet kommissionen att lägga fram förslag för att förbättra den ekologiska kvaliteten hos gemenskapens ytvattenre- surser. (1) EGT C 184, , s. 20, EGT C 16, 20.1.1998, s. 14 och EGT C 108, , s. 94. (2) EGT C 355, 21.11.1997, s. 83. (3) EGT C 180, , s. 38. (4) yttrande av (EGT C 150, 28.5.1999, s. 419), bekräftat , rådets gemensamma ståndpunkt av (EGT C 343, 30.11.1999, s. 1) och beslut av (ännu ej offentliggjort i EGT). beslut av och rådets beslut av den 14 sep- tember 2000. (5) EGT C 209, , s. 3. (3)I förklaringen från det ministerseminarium om grund- vatten som hölls i uppmärksammades beho- vet av åtgärder för att undvika en försämring av sötvat- tenkvaliteten och sötvattenkvantiteten , och ett åtgärdsprogram för en ekologiskt hållbar förvaltning och skydd av sötvattenresurserna, som skulle genomföras före utgången av , efterlystes. Rådet efterlyste i sina resolutioner av (6) och (7) ett åtgärdsprogram för grundvatten och en översyn av rådets direktiv /68/EEG av om skydd för grundvatten mot förorening genom vissa farliga ämnen (8) (4)Trycket på vattenresurserna i gemenskapen ökar ständigt på grund av den allt större efterfrågan på tillräckliga mängder vatten av god kvalitet för alla syften. Europe- iska miljöbyrån lade i sin rap- port Environment in Union 1995 fram en uppdaterad rapport om miljötillståndet, vilken bekräftade behovet av åtgärder för att skydda gemenska- pens vattenresurser i såväl kvalitativt som kvantitativt hänseende. (5)Rådet begärde i sina slutsatser av bland annat att ett nytt ramdirektiv med de grund- läggande principerna för en hållbar vattenpolitik i Euro- peiska unionen skulle utarbetas och uppmanade kom- missionen att lägga fram ett förslag i detta syfte. (6)Kommissionen antog ett medde- lande till och rådet om Europeiska gemenskapens vattenpolitik, i vilket principerna för gemenskapens vattenpolitik fastställdes. (7)Kommissionens lade fram ett förslag till och rådets beslut om ett (6) EGT C 59, , s. 2. (7) EGT C 49, 28.2.1995, s. 1. (8) EGT L 20, 26.1.1980, s. 43. Direktivet ändrat genom direktiv /692/EEG (EGT L 377, 31.12.1991, s. 48). L 327/2 Europeiska gemenskapernas officiella tidning handlingsprogram för integrerat skydd och förvaltning av grundvattenmiljön (1). I sitt förslag pekade kommis- sionen på behovet av att fastställa förfaranden för regle- ring av sötvattenuttag och övervakning av sötvattenkva- litet och sötvattenkvantiteten. (8)Kommissionen beslutade om ett med- delande till och rådet om försiktigt nyttjande och bevarande av våtmarker, där våtmarkernas viktiga funktion för skyddet av vattenresurserna erkän- des. (9)Det är nödvändigt att utarbeta en integrerad gemen- skapspolitik för vatten. (10)Kommissionen anmodades av rådet , av , av Eko- nomiska och sociala kommittén och av att lägga fram ett förslag till rådets direktiv om upprättande av en ram för en europeisk vattenpolitik. (11)Gemenskapens miljöpolitik skall, på det sätt som anges i artikel 174 i fördraget, bidra till att uppnå de mål som består i att bevara, skydda och förbättra miljön och i att utnyttja naturresurserna varsamt och rationellt. Den skall bygga på försiktighetsprincipen och på principerna att förebyggande åtgärder bör vidtas, att miljöförstöring företrädesvis bör hejdas vid källan och att förorenaren skall betala. (12)I enlighet med artikel 174 i fördraget skall gemenskapen när den utarbetar sin miljöpolitik beakta tillgängliga vetenskapliga och tekniska data, miljöförhållanden i gemenskapens olika regioner samt den ekonomiska och sociala utvecklingen i gemenskapen som helhet och den balanserade utvecklingen i dess regioner samt de poten- tiella fördelar och kostnader som är förenade med att åtgärder vidtas eller inte vidtas. (13)Olika omständigheter och behov inom gemenskapen kräver särskilda lösningar. Dessa olikheter bör beaktas vid planering och genomförande av åtgärder som syftar till att säkerställa skydd för och en hållbar användning av vatten inom avrinningsområdets ram. Beslut bör fat- tas så nära de platser där vattnet påverkas eller används som möjligt. Åtgärder som ligger inom medlemsstater- nas ansvarsområde bör prioriteras genom utarbetande av åtgärdsprogram som är anpassade till regionala och lokala förhållanden. (1) EGT C 355, 25.11.1996, s. 1. (14)Om detta direktiv skall bli framgångsrikt krävs nära samarbete och samverkan på gemenskapsnivå, medlems- statsnivå och lokal nivå. Det krävs också information till allmänheten, inbegripet användarna, och att samråd sker med dem samt att de är delaktiga. (15)Vattenförsörjningen är en tjänst i allmänhetens intresse enligt kommissionens meddelande Tjänster i allmänhe- tens intresse i (2). (16)Det är nödvändigt att ytterligare integrera skyddet och den hållbara förvaltningen av vattenresurserna med andra av gemenskapens politikområden, exempelvis energi, transport, jordbruk, fiskeri, regional politik och turism. Detta direktiv bör ligga till grund för en fortsatt dialog och för utvecklingen av strategier för ytterligare integration av olika politikområden. Detta direktiv kan också utgöra ett viktigt bidrag till andra områden där medlemsstaterna samarbetar, till exempel det europeiska projektet för fysisk utveckling (European Spatial Deve- lopment Perspective). (17)En effektiv och sammanhängande vattenpolitik måste beakta sårbarheten hos akvatiska ekosystem som är belägna nära kusten och floddeltan eller i bukter eller hav som är relativt inneslutet, eftersom deras balans starkt påverkas av kvaliteten på det inlandsvatten som flyter in i dem. Skyddet av vattenstatusen inom avrin- ningsområden kommer att ge ekonomiska fördelar genom att bidra till skyddet av fiskbestånd, inbegripet kustnära fiskbestånd. (18)Gemenskapens vattenpolitik kräver en klar och tydlig, effektiv och enhetlig rättslig ram. Gemenskapen bör fast- ställa gemensamma principer och en allmän ram för åtgärderna. Detta direktiv bör tillhandahålla en sådan ram och samordna och integrera och, på , ytterligare utveckla de allmänna principerna och struk- turerna för skydd och hållbar användning av vattenre- surserna i gemenskapen i enlighet med subsidiaritets- principen. (19)Detta direktiv syftar till att bevara och förbättra vatten- miljön i gemenskapen. Detta mål avser först och främst kvaliteten hos det berörda vattnet. Kvantitetsreglering är en extra åtgärd för att garantera god vattenkvalitet och därför bör åtgärder med avseende på kvantiteten som främjar målet att säkerställa en god kvalitet också fast- ställas. (2) EGT C 281, 26.9.1996, s. 3. Europeiska gemenskapernas officiella tidning L 327/3 (20)Den kvantitativa statusen hos en grundvattenförekomst kan påverka den ekologiska kvaliteten hos ytvatten och terrestra ekosystem som är förbundna med den grund- vattenförekomsten. (21)Gemenskapen och medlemsstaterna är parter i olika internationella avtal som innehåller viktiga skyldigheter när det gäller att skydda vatten mot förore- ningar, särskilt konventionen om skydd av Östersjö- områdets miljö, som undertecknades i Helsing- fors och godkändes genom rådets beslut 94/157/EG (1), konventionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten, som undertecknades i den 22 septemebr 1992 och godkändes genom rådets beslut 98/249/EG (2) och konventionen om skydd för mot förorening, som undertecknades i och godkändes genom rådets beslut 77/586/EEG (3) samt dess protokoll om skydd av mot förorening från landbaserade källor, som undertecknades i och godkändes genom rådets beslut 83/101/EEG (4). Detta direktiv bör bidra till att göra det möjligt för gemenskapen och medlemsstaterna att uppfylla dessa skyldigheter. (22)Detta direktiv bör bidra till en successiv minskning av utsläppen av farliga ämnen till vatten. (23)Gemensamma principer behövs för att samordna med- lemsstaternas insatser för att förbättra skyddet av gemenskapens vattenresurser både när det gäller kvan- titet och kvalitet, främja en hållbar vattenanvändning, bidra till regleringen av gränsöverskridande vattenpro- blem, skydda akvatiska ekosystem och sådana terrestra ekosystem och våtmarker som är direkt beroende av dem samt skydda och utveckla de potentiella använd- ningsområdena för gemenskapens vattenresurser. (24)God vattenkvalitet kommer att bidra till att säkerställa försörjningen av dricksvatten till befolkningen. (25)Gemensamma definitioner av vattenstatusen vad gäller kvalitet och när detta är motiverat från miljöskydds- synpunkt kvantitet bör fastställas.