prop · GQ0379 · 2003-04-15 00:00:00 — dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 21 kap. 3 a §, samt närmast före 21 kap. 3 a § en ny rubrik av följande lydelse. I detta kapitel finns bestämmelser I detta kapitel finns bestämmelser ersättningar för avverkningsrätt i ersättningar för avverkningsrätt i anläggning av skog och diken i anläggning av skog och diken i lantmäteriutgifter i 3 a § skogsavdrag i 419 §§, och skogsavdrag i 419 §§, och i 2140 §§. i 2140 §§. Vad som avses med skogsbruk Vad som avses med skogsbruk framgår av 22 §. framgår av 22 §. omarrondering som är önskvärd ur allmän synpunkt skall dras av Vid rationaliseringsförvärv skall i anskaffningsvärdet räknas in såväl ersättningen för skog och skogsmark som den del av övriga utgifter med anledning av förvärvet som belöper sig på den förvärvade skogen och skogsmarken. Utgifter som har dragits av med stöd av 3 a § skall inte inräknas i anskaffningsvärdet. Vid avyttring av en näringsfastighet skall följande avdrag återföras: 1. värdeminskningsavdrag på byggnader och markanläggningar, 2. skogsavdrag, 3. avdrag för substansminskning, 4.avdrag för sådana avskrivningar av byggnader och markanläggningar som gjorts i samband med att en ersättningsfond eller liknande fond har tagits i anspråk, och 5.avdrag som avser beskattningsåret och de fem föregående beskattningsåren för utgifter för förbättrande reparationer och underhåll av byggnader och markanläggningar. 4.avdrag för sådana avskrivningar av byggnader och markanläggningar som gjorts i samband med att en ersättningsfond eller liknande fond har tagits i anspråk, 5.avdrag som avser beskattningsåret och de fem föregående beskattningsåren för utgifter för förbättrande reparationer och underhåll av byggnader och markanläggningar, och 6.avdrag för lantmäterutgifter för omarrondering enligt 21 kap. 3 a §. Denna lag träder i kraft och tillämpas på lantmäteriutgifter som uppkommit efter utgången av . Äldre bestämmelser om skogsavdrag tillämpas i fråga om lantmäteriutgifter som uppkommit före utgången av . Efter remiss har yttranden över promemorian kommit in från , , , Kammarrätten i , Kammarrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i , , Verket för näringslivsutveckling, vid , Föreningen , , , , i , för regelgranskning, , Svenskt näringsliv, , , och . har till sitt yttrande fogat yttranden som inhämtats från Skattemyndigheterna i , och . Centralorganisationen , , , i , och har avstått från att yttra sig. vid , och, Bokförings- och revisionsbyråers Förbund har inte inkommit med yttranden. Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229) dels att 2 kap. 32 §, 21 kap. 1 och 15 §§ samt 26 kap. 2 och 5 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 21 kap. 3 a §, samt närmast före 21 kap. 3 a § en ny rubrik av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Med skattemässigt värde på kapitaltillgångar avses det omkostnadsbelopp som skulle ha använts om tillgången hade avyttrats. gäller följande avvikelser vid beräkning av omkostnadsbeloppet. beräkning av omkostnadsbeloppet. underhåll som avses i 45 kap. 13 § underhåll som avses i 45 kap. 13 § första stycket 1 skall inte räknas första stycket 1 skall inte räknas m.m. som avses i 26 kap. 2 § första m.m. som avses i 26 kap. 2 § första stycket 14 och som enligt stycket 14 och 6 och som enligt bestämmelserna i 26 kap. skall bestämmelserna i 26 kap. skall återföras vid en avyttring av återföras vid en avyttring av Bestämmelsen i 26 kap. 5 § och 45 Bestämmelsen i 26 kap. 5 § och 45 kap. 16 § skall inte tillämpas. kap. 16 § skall inte tillämpas. beräkning av omkostnadsbeloppet. Förbättrande reparationer och underhåll som avses i 46 kap. 11 § första stycket 1 skall inte räknas som förbättringsutgift. i 2 §, i 2 §, anläggning av skog och diken i anläggning av skog och diken i skogsavdrag i 419 §§, och skogsavdrag i 419 §§, och konto i 2140 §§. konto i 2140 §§. Vad som avses med skogsbruk Vad som avses med skogsbruk framgår av 22 §. framgår av 22 §. skall dras av . Vid rationaliseringsförvärv skall i anskaffningsvärdet räknas in såväl ersättningen för skog och skogsmark som den del av övriga utgifter med anledning av förvärvet som belöper sig på den förvärvade skogen och skogsmarken. Utgifter som har dragits av med stöd av 3 a § skall inte räknas in i anskaffningsvärdet. Vid avyttring av en näringsfastighet skall följande avdrag återföras: 1.värdeminskningsavdrag på byggnader och markanläggningar, 3.avdrag för substansminskning, ersättningsfond eller liknande fond ersättningsfond eller liknande fond har tagits i anspråk, och har tagits i anspråk, byggnader och markanläggningar. 3 a §. Reparationer och underhåll anses som förbättrande till den del fastigheten på grund av åtgärderna är i bättre skick vid avyttringen än vid ingången av det femte beskattningsåret före beskattningsåret eller, om fastigheten förvärvats senare genom köp, byte eller på liknande sätt, vid belopp som skall återföras enligt 2 § första stycket 14 minskas med Avser en del av ersättningen mark- eller byggnadsinventarier, skall den delen inte räknas med i ersättningen. Vid tillämpning av denna paragraf skall omkostnadsbeloppet beräknas utan att anskaffningsutgiften minskas enligt 45 kap. 16 § med värdeminskningsavdrag m.m. som inte återförs, 45 kap. 27 § och 47 kap. 11 § på grund av tidigare uppskov. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser tillämpas dock i fråga om lantmäteriförrättningsutgifter som är hänförliga till 2002 och tidigare. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , regeringsrådet Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: I remissen föreslås att utgifter för lantmäteriförrättningar i samband med omarronderingar som är önskvärda från allmän synpunkt skall dras av . Typiskt sett leder en omarrondering till att värdet på en berörd fastighet varaktigt ökar. Det finns därför fog för bedömningen att en rätt till avdrag för de ifrågavarande utgifterna är svår att förena med principerna i inkomstskattesystemet. I lagrådsremissen sägs också att det är de samhällsekonomiska aspekterna som motiverar att en avdragsrätt införs (s. 16). Som framgår av remissen ger förordningen (1995:1459) om avgifter vid lantmäteriförrättningar utrymme för att sätta ned den avgift som skall betalas till lantmäterimyndigheten. När frågan om avdragsrätt för omarronderingsutgifter senast var aktuell i lagstiftningssammanhang gjordes bedömningen att en stimulans till omarronderingar borde ges genom ökade nedsättningsbelopp och inte genom skatterättsliga särregler (SOU 1995:137 s. 148, prop. 1996/97:154 s. 50). Det hade mot denna bakgrund fallit sig naturligt med en analys av möjligheten att stimulera till omarronderingar genom högre nedsättningsbelopp och av konsekvenserna av en sådan stimulansåtgärd. Någon sådan analys har emellertid inte redovisats och alternativet med höjda nedsättningsbelopp berörs inte närmare i remissen. Detta måste uppfattas som en brist. Enligt ett uttalande i författningskommentaren kan avdrag för förrättningsutgifterna komma i fråga bl.a. om det finns förutsättningar för att sätta ned avgiften enligt den nämnda förordningen. Uttalandet speglar att det kan bli fråga om två parallella system där prövningen till stor del sker på samma grunder. Möjligheten för de myndigheter som handhar taxeringen att göra egna bedömningar lär bli mycket begränsad. Det är hos lantmäterimyndigheten sakkunskapen och kännedomen om de faktiska förhållandena finns. Enligt 8 kap. 18 § tredje stycket 1-3 regeringsformen skall Lagrådets granskning bl.a. avse om förslaget är utformat så att det kan antas tillgodose angivna syften och vilka problem som kan uppkomma vid tillämpningen. Av vad Lagrådet anfört framgår att mycket talar för att syftena med lagstiftningen kan uppnås på ett bättre och enklare sätt genom en nedsättning av de aktuella förrättningsavgifterna men att ett underlag för en slutlig bedömning i frågan saknas. Lagrådet finner också att lagförslaget som det nu föreligger kan ge upphov till tillämpningsproblem. Så t.ex. framgår det inte vad som närmare skall läggas in i begreppet omarrondering och om en fastighetsägare som inom ramen för en större förrättning markant ökar sitt markinnehav skall ha rätt till avdrag och inte heller om avdrag skall göras för bara en del av avgiften om förrättningen i sin helhet eller såvitt avser den berörde fastighetsägaren har inslag av såväl omarrondering som storleksrationalisering. Vidare är den föreslagna regeln att avdrag skall återföras till beskattning svår att hantera när förflutit och ytterligare fastighetsbildningar skett. En särskild svårighet i det sammanhanget är att deklarationsmaterial bara förvaras . Lagrådet anser sig inte på tillgängligt underlag kunna tillstyrka det framlagda förslaget. Lagrådet har, för det fall att regeringen ändå går vidare med en proposition till , följande synpunkter på lagförslaget. 2 kap. 32 § Av skäl som Lagrådet återkommer till i kommentarerna till 26 kap. 5 § bör de ifrågavarande förrättningsutgifterna i aktuella hänseenden behandlas som utgifter för förbättrande reparationer och underhåll. Med den utgångspunkten kan paragrafens andra stycke formuleras enligt följande: I - - - omkostnadsbeloppet. Sådana utgifter för förbättrande reparationer och underhåll eller lantmäteriförrättningar för omarrondering som avses i 45 kap. 13 § första stycket 1 skall inte räknas som förbättringsutgifter. Sådana gjorda värdeminskningsavdrag m.m. som avses i 26 kap. 2 § första stycket 1-4 och som enligt bestämmelserna i 26 kap. skall återföras vid en avyttring av fastigheten skall minska anskaffningsutgiften. Bestämmelserna i - - - tillämpas. 21 kap. 3 a § Avdragsregeln har placerats i ett kapitel som enligt sin rubrik och sitt innehåll handlar enbart om skogsfrågor. För att avdrag skall kunna ske också vid omarronderingar som helt eller delvis avser jordbruksmark bör bestämmelsen placeras i 16 kap., förslagsvis som en ny 24 a §. Detta bör föranleda en följdändring i 21 kap. 15 §. I paragrafen ställs kravet att omarronderingen är önskvärd från allmän synpunkt. Kravet är vagt och svårtillämpat. Förutsatt att inte också andra intressen skall beaktas finns det enligt Lagrådets uppfattning anledning att använda samma uttryckssätt som i 21 kap. 10 §, dvs. att det skall vara fråga om en omarrondering som är ett led i åtgärder för jordbrukets eller skogsbrukets yttre rationalisering. Såvitt framgår av författningskommentaren förutsätts de berörda fastigheterna tillhöra ett omarronderingsområde enligt vad som följer av 1 § jordförvärvslagen (1979:230) och bilagan till jordförvärvsförordningen (1991:736). På det begränsade underlag som föreligger kan Lagrådet inte utesluta att det utanför dessa områden kan förekomma förrättningar som i lika hög grad bör berättiga till avdrag. Den föreslagna lagtexten synes ge utrymme för avdrag i dessa fall. En precisering i detta hänseende behövs. Som framgår av vad Lagrådet anfört inledningsvis är en återföringsregel som inte är begränsad i tiden problematisk. En utväg kan då vara att tidsbegränsa återföringen enligt första stycket 6 på samma sätt som i fråga om avdrag för förbättrande reparationer och underhåll i första stycket 5, dvs. till att gälla avdrag som avser beskattningsåret och de fem föregående beskattningsåren. Vid avyttring av en näringsfastighet skall vissa avdrag återföras enligt 2 § första stycket 1-6. Punkterna 1-4 avser värdeminskning och liknande och punkt 5 utgifter för förbättrande reparationer och underhåll. Den nya punkten 6 avser lantmäteriförrättningsutgifter för omarrondering. Enligt första stycket av den nu aktuella paragrafen skall i förekommande fall återföring enligt punkterna 1-4 och 6 inte ske med sådan del av omkostnadsbeloppet som överstiger ersättningen. I 45 kap. 16 § första stycket finns en bestämmelse som innebär att anskaffningsutgiften för fastigheten i sistnämnda fall skall minskas med det ifrågavarande skillnadsbeloppet. I författningskommentaren sägs att den bestämmelsen tydliggör att återförda förrättningsutgifter ingår i anskaffningsutgiften och därmed i omkostnadsbeloppet vid beräkningen av en kapitalvinst. Lagrådet har svårt att uppfatta bestämmelsen som ett sådant förtydligande. Att anskaffningsutgiften skall minskas med belopp motsvarande avdrag för vissa utgifter leder inte självklart till att utgifterna ingår i anskaffningsutgiften för fastigheten. Den omständigheten att utgifterna skall dras av talar närmast för att så inte skall anses vara fallet. Mot bakgrund av återföringsregeln i 2 § första stycket 6 står det emellertid klart att utgifterna bör beaktas vid kapitalvinstberäkningen. För att säkerställa att detta sker behövs en särregel. Ett alternativ är då att behandla de ifrågavarande utgifterna som förbättringsutgifter enligt 45 kap. 13 §. Det kan åstadkommas genom att den paragrafen får inledas på förslagsvis följande sätt: Utgifter för förbättrande reparationer och underhåll liksom utgifter för lantmäteriförrättningar för omarrondering - - - . Även enligt den nu aktuella paragrafen bör förrättningsutgifterna behandlas på samma sätt som utgifter för förbättrande reparationer och underhåll. Någon hänvisning bör därför inte heller göras till 2 § första stycket 6. Lagrådet anser alltså att paragrafen inte skall ändras. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , J. O. , , H. , , Andnor, Nuder, , , Regeringen beslutar proposition 2002/03:79 Direktavdrag för lantmäteriförrättningsutgifter vid omarrondering.