prop · GR0325 · 2003-10-30 00:00:00 — Detta kommer, enligt verket, att ställa krav på ökade resurser. Bakgrund: Ett villkor för att fri rörlighet för personer skall omfatta även yrken som i det mottagande landet är reglerade är att medlems- länderna erkänner varandras yrkeskvalifikationer, som i regel definieras som krav på särskilda examens- eller kompetensbevis. Med stöd av artiklarna 47 och 52 i EG-fördraget har rådet antagit ett stort antal direktiv som syftar till ömsesidigt erkännande av sådana examens- och kompetensbevis. Direktiven utgörs av dels vissa sektorsdirektiv som omfattar vissa yrken, dels två mer generella direktiv som omfattar alla övriga yrken. Sektorsdirektiven innebär att medlemsländerna har harmoniserat sin lagstiftning på respektive yrkesområde samt antagit gemensamma regler för utbildningarnas omfattning och, i några fall, för deras närmare uppläggning. Dessa direktiv omfattar följande yrkesgrupper: läkare, tandläkare, sjuksköterskor i allmän hälso- och sjukvård, farmaceuter (apotekare), barnmorskor, veterinärer och arkitekter. För läkare finns, förutom regler för samordningen av grundutbildningen, också gemensamma regler för allmänpraktiserande läkare samt för vissa specialister. Förhandlingsresultatet: Samtliga kandidatländer har accepterat gällande regelverk på området och har antagit nya lagar som antingen redan trätt i kraft eller träder i kraft vid anslutningen. Samtliga kandidat- länder har också varit tvungna att anpassa de utbildningar som omfattas av sektorsdirektiven. Samtliga nya utbildningar har ännu inte kommit i gång och därmed dröjer det innan personer med de nya utbildningarna, som helt uppfyller direktivens krav, kommer ut på arbetsmarknaden. Följande övergångslösningar har träffats med kandidatländerna. I sektorsdirektiven, som innefattar harmonisering av utbildningarnas innehåll och längd, anges för varje medlemsland namnet på de examens- eller behörighetsbevis som uppfyller kraven och som ger automatiskt erkännande i övriga medlemsländer. I en bilaga till anslutningsfördraget anges namnet på de examensbevis från de nya medlemsstaterna som på motsvarande sätt uppfyller kraven i dessa direktiv. Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) bör svenska myndigheter och organisationer anpassa sina regler och rutiner i fråga om examens- eller kompetensbevis som omfattas av denna bilaga i syfte att effektivisera handläggningen av ärenden om behörighet, legitimation, auktorisation, registrering och liknande. Förenklad prövning bör, enligt DO, ske när en person från en ny medlemsstat redan blivit godkänd i någon av de nuvarande medlemsstaterna. Vissa särskilda regler gäller för examensbevis som utfärdats före ett sektorsdirektivs genomförande i medlemsstaten och som inte uppfyller detta direktivs minimikrav för utbildningen. Sådana examensbevis skall ändå godtas som tillräckligt bevis i en medlemsstat om examensbeviset åtföljs av ett intyg som visar att innehavaren varit verksam i yrket i följd före dagen för utfärdandet av intyget. För vissa utbildningar i kandidatländerna kommer emellertid, med avvikelse från denna och liknande regler, vissa särskilda förutsättningar att gälla enligt följande. Sjuksköterskor och barnmorskor från med en utbildning på Prop. 2003/04:25 eftergymnasial nivå blir erkända under förutsättning att de har yrkesarbetat den senaste sjuårsperioden. Motsvarande regler gäller för veterinärer från . Enligt () tycks något oklart hur veterinärexamen inom de olika kandidatländerna kommer att hanteras i . En utvärdering av respektive kandidatlands veterinärutbildning bör, enligt myndigheten, kunna säkerställa kravet att personer som får svensk veterinär- legitimation genomgått en adekvat utbildning för att kunna utöva yrket i . Särskilda regler införs också för tandläkare från och eftersom tandläkarutbildningen före anslutningen anordnades som en specialitet för läkare. De medborgare, som har ett examensbevis som läkare från , eller f.d. och som har påbörjat denna utbildning före anslutningen, skall erkännas av övriga medlemsstater om de har ett intyg, utfärdat av en behörig myndighet, om att de har utövat verksamhet som tandläkare under . Kravet på yrkesarbete kan inte ställas om personerna i fråga har genomgått en treårig kompletterande utbildning. En viktig fråga i förhandlingarna har varit hur man skall betrakta de utbildnings-, examens- och behörighetsbevis som medborgare i och innehar och som utfärdades i f.d. . Motsvarande problem gäller för medborgare i , och , som före tillhörde f.d. samt för medborgare i , som före tillhörde f.d. . De bestämmelser som antagits innebär i huvudsak att varje medlemsstat skall erkänna dessa utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis såsom bevis nog. DO har i sitt remissyttrande framhållit att det är viktigt att verka för ett förebyggande av diskriminering av svenska och andra medborgare i nuvarande medlemsstater och medborgare i tredje land som är permanent bosatta i en medlemsstat med utbildnings- examens- eller andra behörighetsbevis från f.d. , f.d. och f.d. . De antagna bestämmelserna omfattar inte dessa personer. DO, som har till uppgift att verka för att etnisk diskriminering inte förekommer i arbetslivet eller på andra områden av samhällslivet, avser att upprätthålla kontakt med myndigheter och organisationer som utfärdar behörighetsbevis. 7.2.3Samordning av sociala trygghetssystem Sammanfattning: när det gäller samordningen av medlemsstaternas sociala trygghetssystem kommer att gälla i kandidatländerna från anslutningsdagen. Remissinstanserna: () har anfört att utvidgningen kan förväntas medföra att betydligt fler personer än kommer till från de nya medlemsländerna vilket i sin tur innebär att fler personer kommer att få rätt till socialförsäkringsförmåner. Bakgrund: Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av Prop. 2003/04:25 om tillämpning av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen innehåller regler som samordnar medlemsstaternas sociala trygghetssystem. Genom en rådsförordning som antogs innevarande år har reglerna i förordning (EEG) nr 1408/71 utvidgats till att tillämpas på de medborgare i tredje land som tidigare, på grund av sitt medborgarskap, inte omfattats av förordningen. Reglerna i förordning (EEG) nr 1408/71 gäller för personer som omfattas eller har omfattats av en eller flera medlemsstaters sociala trygghetssystem. Reglerna innebär bl.a. att man inte skall gå miste om förmåner eller rättigheter som har tjänats in i ett annat medlemsland. Förordningen ger också dessa personer rätt till likabehandling med landets egna medborgare i fråga om social trygghet. Förordningen syftar inte till att harmonisera medlemsstaternas system för social trygghet. Förhandlingsresultatet: Samtliga kandidatländer har accepterat att tillämpa regelverket från anslutningen. Stora krav har därmed ställts på kandidatländerna att stärka de administrativa förutsättningarna för samordning i enlighet med förordningen. har bilaterala överenskommelser om sjukvårdsförmåner med , , , och . Några konventioner om social trygghet har inte undertecknats mellan och kandidatländerna, med undantag för . När förordning (EEG) nr 1408/71 blir tillämplig även i kandidatländerna sätts de bilaterala överenskommelserna ur spel. Förordningen kommer att få stor betydelse för de personer som arbetar i dessa länder och övriga EU-medlemsstater eftersom deras sociala rättigheter då kommer att omfattas av samordningsregler. I betänkandet och arbetskraftens rörlighet (SOU 2002:116) uttrycks vissa farhågor för att det svenska välfärdssystemet kan komma att utnyttjas när EG-rättsliga regler tillämpas i kombination med den svenska lagstiftningen om socialförmåner. RFV har därför i sitt remissyttrande pekat på vikten av att följa utvecklingen på detta område. Etableringsfrihet och fri rörlighet för tjänster Sammanfattning: Vissa undantags- och övergångsbestämmelser gäller i förhållande till om finansiella tjänster. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Bakgrund: Etableringsfriheten grundas på artikel 43 i EG-fördraget och den fria rörligheten för tjänster på artikel 49 i EG-fördraget. finns inom detta område direktiv som rör skydd för personuppgifter och fri rörlighet för sådana uppgifter, direktiv som rör etableringsfrihet och fri rörlighet för tjänster inom hantverk m.m. samt direktiv inom ramen för informationssamhällets tjänster. En viktig del av detta kapitel utgörs av det gemensamma regelverket om finansiella tjänster, nämligen frihet att tillhandahålla bank-, försäkrings- och värdepapperstjänster. Undantagen och övergångslösningarna på detta område rör endast friheten att tillhandahålla bank- och värdepapperstjänster. Redovisningen av regelverket inskränks därför till dessa båda områden. På bankområdet har en rad direktiv antagits för att genomföra den inre marknaden för banktjänster. Direktiven upptar gemensamma bestämmelser om etablering av verksamhet och drivande av gränsöverskridande verksamhet inom EU samt vissa grundläggande regler om tillsynen av kreditinstitut. Det finns även gemensamma regler om startkapital för att driva denna typ av verksamhet. På EU-nivå har även antagits gemensamma regler om kapitaltäckning för såväl kreditrisker som marknadsrisker. Vidare finns här regler för att förhindra att ett kreditinstitut tar på sig alltför stora engagemang mot en kund. Med undantag för de ovan nämnda gemensamma reglerna om kapitaltäckning för marknadsrisker har hela regelsystemet sammanförts i ett enda direktiv, och rådets direktiv /12/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (kreditinstitutsdirektivet). När det gäller redovisning finns särskilda redovisningsregler för kreditinstitut i rådets direktiv /635/EEG av om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut. Det finns även ett direktiv som rör garanti av insättningar, nämligen och rådets direktiv /19/EG av om system för garanti av insättningar (insättningsgarantidirektivet). Enligt detta direktiv skall det finnas insättarskydd upp till en viss miniminivå () i alla medlemsstater. När det gäller skyddet för en investerares tillgångar i investeringsverksamhet finns på värdepappersområdet ett särskilt direktiv, nämligen och rådets direktiv /9/EG av om system för ersättning till investerare (investerar- skyddsdirektivet). Direktivet syftar till att skapa ett skydd för investerares tillgångar i investeringsverksamhet om ett kreditinstitut eller värdepappersföretag går i konkurs eller på annat liknande sätt sätts ur stånd att fullgöra sina ekonomiska åtaganden. Investerarskyddet skall uppgå till . Förhandlingsresultatet: Samtliga kandidatländer har accepterat att tillämpa regelverket på detta område från och med anslutningsdagen med vissa undantag och övergångslösningar. När det gäller kreditinstitutsdirektivet har några länder fått vissa typer av inhemska kreditinstitut undantagna från direktivets tillämpnings- område. och har fått undantag för kreditföreningar, för kooperativa spar- och kreditföreningar samt en specialbank och för två specialbanker. För andra länder gäller övergångsperioder. har fått en övergångsperiod t.o.m. för kooperativa kredit- och sparföreningar när det gäller kravet att uppfylla direktivet. har fått en motsvarande övergångsperiod t.o.m. för spar- och låneinstitut som etablerats före . och har fått övergångsperioder t.o.m. för kooperativa kreditinstitut, som redan är etablerade i respektive land vid anslutningen, när det gäller kravet på startkapital i direktivet. har fått en övergångsperiod t.o.m. för Prop. 2003/04:25 spar- och låneinstitut som etablerats före när det gäller att uppfylla direktiv /635/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut. har fått en övergångsperiod t.o.m. för spar- och låneinstitut som etablerats före när det gäller att uppfylla insättningsgarantidirektivet. har också fått behålla det s.k. exportförbudet i insättningsgarantidirektivet t.o.m. . Detta innebär att aktörer från och andra länder inom EU inte får erbjuda en högre garanti än slovenska aktörer. , och har fått övergångsperioder t.o.m. när det gäller att uppfylla miniminivån på för insättningsgarantin. , , , , och har fått övergångsperioder när det gäller att uppfylla miniminivån på i investerarskyddsdirektivet. har fått en övergångsperiod t.o.m. medan , , , och har fått övergångsperioder t.o.m. . Vidare har och fått behålla det s.k. exportförbudet i investerarskyddsdirektivet t.o.m. respektive . Detta innebär, i likhet med vad som ovan nämnts om exportförbudet i insättningsgarantidirektivet, att aktörer från och andra länder inom EU under de aktuella övergångsperioderna inte får erbjuda ett högre skydd än inhemska aktörer. När det gäller de undantag som vissa länder fått från kredit- institutsdirektivets tillämpningsområde när det gäller vissa inhemska kreditinstitut står det klart att dessa institut har ett bestämt och begränsat verksamhetsområde. Den omständigheten att de har undantagits från kreditinstitutsdirektivet antas därför inte leda till någon snedvridning av konkurrensen i förhållande till aktörer från och andra länder. När det gäller övergångsarrangemangen är dessa begränsade och omfattning samt i förekommande fall åtföljda av en plan som visar hur det aktuella direktivet skall uppfyllas. De innebär inte någon förändring av eller riktlinjer. Inte heller innebär de något förändrat funktionssätt för dessa. Övergångslösningarna antas därför inte leda till någon markant snedvridning av konkurrensen i förhållande till aktörer från eller andra länder inom EU. Fri rörlighet för kapital Sammanfattning: Ett flertal kandidatländer har medgetts rätt att under en övergångsperiod behålla sina nationella regler för fastighetsförvärv. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Bakgrund: Fri rörlighet för kapital utgör en av de s.k. fyra friheterna. Fria kapitalrörelser är ett grundläggande element i den inre marknaden. Enligt artikel 56 i EG-fördraget skall alla restriktioner för kapital- rörelser mellan medlemsstaterna samt mellan medlemsstaterna och Samma förbud gäller för betalningar. Medlemsländerna kan dock behålla vissa restriktioner i förhållande till Prop. 2003/04:25 tredjeländer. Det skall i så fall röra sig om skyddsåtgärder vid exceptionella förhållanden eller om restriktioner inom ramen för internationella sanktioner. Definitionen av kapitalrörelser och betalningar omfattar också transaktioner avseende tillgångar såsom fastigheter, företag och portfölj- investeringar. Dessutom ingår bestämmelser rörande betalningssystem och penningtvätt i detta kapitel. Förhandlingsresultatet: Samtliga kandidatländer har accepterat att tillämpa regelverket i detta kapitel från och med anslutningsdagen med undantag för vissa övergångslösningar som rör utlänningars rätt att förvärva fastigheter. Övergångsreglerna rör såväl fritidsfastigheter som jordbruks- och skogsbruksfastigheter. När det gäller fritidsfastigheter har , , och medgetts en femårig övergångsperiod under vilken de kan behålla sina nationella regler för köp av fritidsfastigheter. har medgetts rätt att permanent behålla sina nationella regler om förvärv av fritidsfastigheter. När det gäller köp av jordbruks- och skogsbruksfastigheter har , , , , och medgetts en sjuårig övergångsperiod under vilken de kan behålla sina nationella regler. Kommissionen kan förlänga för något av dessa länder om det skulle uppstå allvarliga störningar av fastighetsmarknaden i detta land. har, på motsvarande sätt, beviljats en tolvårig övergångsperiod. En allmän översyn av dessa övergångsbestämmelser kommer att göras före utgången av det tredje år som följer efter anslutningsdagen. För vidkommande är bedömningen att de överenskomna övergångslösningarna i huvudsak berör privatpersoner och i mindre utsträckning idkare av jord- och skogsbruk som önskar förvärva fastigheter och mark i de nu aktuella kandidatländerna . Några negativa konsekvenser för svensk del med anledning av övergångslösningarna är inte att vänta. Sammanfattning: Förhandlingarna på detta område har rört skyddet för immateriella rättigheter och resulterat i en särskild bestämmelse om parallellimport av läkemedel samt vissa tekniska anpassningar av fyra Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Bakgrund: Det gemensamma regelverket under detta kapitel omfattar associationsrätt, redovisningsrätt och revision samt immaterialrätt. hör även frågor om tillämplig lag för avtalsförpliktelser samt frågor om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på Förhandlingsresultatet: Samtliga kandidatländer har accepterat att tillämpa regelverket i detta kapitel från och med anslutningsdagen med av vissa övergångslösningar som rör parallellimport av läkemedel, tilläggsskydd för läkemedelspatent samt förhållandet mellan gemenskapsvarumärken och nationella varumärken. Bakgrunden till den särskilda bestämmelsen om parallellimport av läkemedel är att ett flertal kandidatländer först relativt sent införde nationella bestämmelser som gör det möjligt att få patentskydd för läkemedel. Följden av detta är att flera läkemedel som har patentskydd i någon nuvarande medlemsstat inte har och inte heller kan få ett motsvarande skydd i de nya medlemsstaterna. Det har varit en viktig utgångspunkt i förhandlingarna att patentinnehavare inte skall behöva lida förluster i den utvidgade unionen som en konsekvens av detta förhållande. Det finns därför en regel i anslutningsfördraget som säger att den som fick patentskydd för ett läkemedel då det inte var möjligt att få motsvarande skydd i ett kandidatland skall ha rätt att motsätta sig parallellimport från detta land. Detta innebär en rätt att motsätta sig att ett läkemedel, som förts ut på marknaden i en sådan stat av patentinnehavaren (eller med dennes samtycke), importeras till och marknadsförs i en medlemsstat där patentskyddet gäller. Regeln har kommit att kallas den speciella mekanismen. Genom rådets förordning (EEG) nr 1768/92 om tilläggsskydd för läkemedel infördes ett särskilt tilläggsskydd för patent på läkemedel. Detta tilläggsskydd är av stor betydelse för läkemedelsindustrin. Tilläggsskyddet innebär i princip att den som har ett läkemedelspatent kan få extra skyddstid för produkten sedan patenttiden har löpt ut. En ansökan om tilläggsskydd måste som regel göras från den dag då produkten fick sitt marknadsgodkännande. Då rådets förordning (EEG) nr 1768/92 börjar gälla i de nya medlemsstaterna kommer det att finnas flera läkemedel på marknaden vars ansökningstid för tilläggsskydd har löpt ut. EU har därför under förhandlingarna haft som mål att det skall vara möjligt att ansöka om tilläggsskydd i de nya medlemsstaterna trots att den ordinarie ansökningstiden (efter marknads- godkännandet) redan löpt ut. Målet har uppnåtts, dock med lite varierande resultat för olika kandidatländer. Motsvarande gäller tilläggsskydd för patent på växtskyddsmedel. Problemen på varumärkesområdet har rört frågan om hur eventuella konflikter mellan gemenskapsvarumärken och nationella varumärken skall hanteras. Den lösning som uppnåtts innebär att skyddet för gemenskapsvarumärken utsträcks till alla nya medlemsstater vid anslutningen, att innehavaren av ett nationellt varumärke i en ny medlemsstat inte kan få ett gemenskapsvarumärke ogiltigförklarat på grund av förväxlingsrisk men att innehavaren under sådant förhållande har möjlighet att utverka ett förbud mot användning av gemenskapsvarumärket i den nya medlemsstaten. Problemet med eventuella konflikter mellan gemenskapsformgivningar och nationella formgivningar har lösts på motsvarande sätt. För vidkommande är bedömningen att de överenskomna övergångslösningarna främst berör läkemedelsindustrin. Möjligheten att i vissa fall hindra parallellimport av läkemedel från en ny medlemsstat och de utökade möjligheterna att få tilläggsskydd för läkemedelspatent är fördelaktiga för svenska läkemedelsföretag. Några negativa konsekvenser för svensk del av övergångslösningarna Prop. 2003/04:25 på varumärkes- och formgivningsområdet är inte att vänta. Sammanfattning: Ett flertal kandidatländer får övergångsvis behålla sina skattebestämmelser för små och medelstora företag. För de stora företagen måste dock bestämmelserna omvandlas så att skattelättnaderna anknyter till gemenskapens regler för regionalt investeringsstöd. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Bakgrund: Gemenskapsbestämmelserna om konkurrens rör frågor om konkurrensbegränsande avtal mellan företag och missbruk av dominerande ställning (artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget), statligt stöd till näringslivet (artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget), offentliga företag och företag med särskilda rättigheter (artikel 86 i EG-fördraget) samt statliga monopol av kommersiell karaktär (artikel 31 i EG-fördraget). När det gäller statligt stöd finns också regleringar kring detta i andra kapitel, nämligen i kapitel 7 (jordbruk), kapitel 8 (fiske) samt kapitel 9 (transport). Omfattande sekundärrättsliga bestämmelser finns på konkurrens- respektive statsstödsområdena. Förhandlingsresultatet: Inom kapitlet konkurrenspolitik är det anpassningen till gemenskapsreglerna om statligt stöd som krävt störst uppmärksamhet i förhandlingsarbetet. Inom detta område har kandidat- länderna fått göra särskilt stora ansträngningar för att tillgodogöra sig gällande regelverk och det är också väsentligen här som övergångs- lösningar har behövt aktualiseras. får behålla vissa skattebestämmelser för investerande företag t.o.m. om det är fråga om små och medelstora företag. När det gäller stora företag måste dessa bestämmelser i stället omvandlas så att skattelättnaderna anknyter till gemenskapens regler för regionalt investeringsstöd. Även medges en övergångslösning där små och medelstora företag kan behålla befintliga villkor till utgången av . För de stora företagen ställs krav på en omvandling i likhet med vad som ovan beskrivits för . tillämpar förmånliga skattebestämmelser för företag i vissa särskilda ekonomiska zoner. Övergångslösningen som medgetts här är väsentligen densamma som gäller för respektive del. medges en övergångslösning för tillämpningen av vissa skattebestämmelser på viss verksamhet som bedrivs inom motorfordonssektorn. Det rör sig om produktionen av . En omvandling av stödet måste ske som anknyter till reglerna för regionalt investeringsstöd. ges möjlighet att genomföra ett omstruktureringsprogram inom stålindustrin, vilket skall vara avslutat senast vid utgången av . får lämna omstruktureringsstöd till sin varvsindustri. Omstruktureringsarbetet skall vara avslutat senast vid utgången av . Liksom ges möjlighet att genomföra ett särskilt omstruktureringsprogram till förmån för stålindustrin. Även skall ha avslutat omstruktureringsarbetet vid utgången av . har under detta kapitel, som enda land, begärt övergångs- Prop. 2003/04:25 lösningar av miljöskäl. Delvis med anknytning till förekommande övergångslösningar inom ramen för förhandlingskapitlet om miljön har övergångsvis medgetts möjlighet att lämna stöd för miljörelaterade investeringar. medges en övergångslösning för att möjliggöra en omvandling i ordnade former av ett monopol på drivmedelsområdet (import, lagring och partihandel). Övergångslösningen gäller till och med utgången av . Genom omfattas de nya medlemsstaterna fullt ut av det gemensamma regelverket på konkurrensområdet. Från ett allmänt konkurrensperspektiv är detta av stor betydelse eftersom det innebär likartade spelregler för alla de företag som agerar på den gemensamma marknaden. Eventuella missförhållanden, som riskerar att leda till snedvriden konkurrens, kan därmed åtgärdas från kommissionens sida i enlighet med de omfattande befogenheter som EG-fördragets konkurrensregler ger kommissionen.