prop · GQ03109 · 2003-03-19 00:00:00 — Den reglerar enbart befälhavarens ansvar i fråga om det arbete som minderåriga utför på fartyg. Bestämmelsen inskränker inte redarens eller annan arbetsgivares skyddsansvar såvitt avser minderårigas arbete som följer av arbetsmiljölagen. Det skyddsansvar som tidigare reglerats i 7 kap. 2 § och 4 § första och andra styckena fartygssäkerhetslagen regleras nu i 3 kap. 2 och 3 §§ arbetsmiljölagen. Det som reglerades i 7 kap. 2 § fartygssäkerhetslagen har i arbetsmiljölagen vidareutvecklats genom införandet av bestämmelserna om systematiskt arbetsmiljöarbete i 3 kap. 2 a § första och andra styckena arbetsmiljölagen. Bestämmelserna i det lagrummet gäller också fartygsarbete. Befälhavaren har i samtliga dessa fall ett skyddsansvar, jämte redaren och i förekommande fall en annan arbetsgivare. I denna paragraf anges därför att det som sägs i 3 kap. 2 §, 2 a § första och andra styckena samt 3 § arbetsmiljölagen om arbetsgivare också skall gälla befälhavaren. Det är motiverat med vissa skillnader mellan hur skyddsverksamheten regleras vid fartygsarbete och på arbetsplatser i land. Av skäl som har utvecklats i avsnitt 5.1.4.3 finns vissa av bestämmelserna om skyddsverksamheten kvar i fartygssäkerhetslagen. Det gäller bestämmelser om hur skyddsombud skall utses, tillsättandet av skyddskommittéer och om skyddsombudens stoppningsrätt. I övriga delar är arbetsmiljölagens bestämmelser om skyddsverksamhet tillämpliga på fartygsarbete, vilket kommer till uttryck delvis genom denna paragraf. Det finns även i de aktuella paragraferna i arbetsmiljölagen angivet att korresponderande lagrum i fartygssäkerhetslagen i stället skall gälla vid fartygsarbete. Paragrafen motsvarar 9 kap. 2 § fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 9 kap. 7 och 9 §§ fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 9 kap. 8 § fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 9 kap. 10 § fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 9 kap. 14 § fartygssäkerhetslag. För andra arbetsplatser än fartyg finns motsvarande reglering i lagen (1982:80) om anställningsskydd. Eftersom den lagen inte utan vidare kan tillämpas på fartygsarbete, där hänsyn också måste tas till sådana förhållanden som omfattas av regleringen i 17 och 18 §§ sjömanslagen (1973:282), finns bestämmelsen kvar i fartygssäkerhetslagen. Paragrafen motsvarar 9 kap. 15 och 16 §§ fartygssäkerhetslag. Med anledning av att arbetsmiljölagen skall vara tillämplig görs dock vissa hänvisningar dit. Paragrafen motsvarar delvis 9 kap. 17 och 18 §§ fartygssäkerhetslag och anger när de bestämmelser om skyddsombud som alltjämt finns kvar i fartygssäkerhetslagen skall börja tillämpas i förhållande till redaren eller en annan arbetsgivare. Det finns motsvarande bestämmelser i 6 kap. 14 och 15 §§ arbetsmiljölagen som anger när den lagens bestämmelser skall gälla mot arbetsgivaren. Paragrafen anger att fartygssäkerhetslagens arbetsmiljöbestämmelser skall gälla utländska fartyg endast i den mån regeringen föreskriver det. Därutöver gäller vissa av arbetsmiljölagens bestämmelser även utländska fartyg. I vad mån så är fallet framgår av den lagen och av arbetsmiljöförordningen (1977:1166). Innehållet i detta kapital är i väsentliga delar detsamma som i 10 kap. fartygssäkerhetslag. Vissa materiella ändringar har dock gjorts, bl.a. med anledning av genomförandet av och rådets direktiv /106/EG om ändring av rådets direktiv /21/EG om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll), men även i vissa andra avseenden. Dessutom har de bemyndiganden som tidigare fanns i 10 kap. flyttats till 7 kap. i den nya lagen. Paragrafen motsvarar 10 kap. 1 § fartygssäkerhetslag. I första stycket har dock i en ny punkt uttryckligen angetts att arbetsmiljön omfattas av tillsynen. Huvudregeln är att utövar tillsyn enligt lagen. Av andra stycket framgår dock att inspektioner av svenska fartyg även får utföras av i den utsträckning som beslutar i samråd med . Ett sådant beslut kan också omfatta att får utföra efterkontroller i syfte att kontrollera att sådana brister har åtgärdats som föranlett beslut om nyttjandeförbud, såvida inte sådana kontroller uttryckligen har undantagits. Såvitt gäller arbetsmiljön utövar tillsynen i samverkan med . Tillsynen skall då omfatta efterlevnaden av arbetsmiljöbestämmelserna i såväl fartygssäkerhetslagen som arbetsmiljölagen, samt föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa lagar. Tillsynen skall även omfatta efterlevnaden av lagen (1998:958) om vilotid för sjömän, men i den delen utövas tillsynen utan samverkan med . Paragrafen motsvarar 10 kap. 2 § fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 10 kap. 20 § fartygssäkerhetslag. Bestämmelsens innebörd är att tillsynsförrättningar som har utförts av vissa organisationer skall ha samma giltighet som om de utförts av . De närmare förutsättningarna för att organisationerna enligt avtal eller efter enskilda uppdrag skall få utföra vissa tillsynsförrättningar har behandlats i avsnitt 5.2.1. Paragrafen motsvarar 10 kap. 5 § första och andra styckena fartygssäkerhetslag. Paragraferna, som gäller besiktningar, motsvarar 10 kap. 5 § tredje stycket samt 6 och 7 §§ fartygssäkerhetslag. Av 6 § framgår det dock numera att den första sjövärdighetsbesiktningen gäller de fartyg som enligt lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall ha certifikat. Paragrafen motsvarar i sak 10 kap. 8 § fartygssäkerhetslag. Den punkt som tidigare särskilt nämnde lagen (1998:958) om vilotid för sjömän har dock utelämnats eftersom kontroll av efterlevnaden av den lagen ingår i den allmänna undersökningen av arbetsmiljön. Sista meningen i första stycket är ny och skall läsas tillsammans med det nya bemyndigandet i 7 kap. 6 § 2. Dessa bestämmelser behandlar den s.k. obligatoriska utökade inspektion som skall göras av vissa fartyg enligt rådets direktiv /21/EG om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll), såsom det ändrats genom och rådets direktiv /106/EG. Bestämmelserna har kommenterats närmare i avsnitt 5.2.2.2. Paragrafen motsvarar i övrigt 10 kap. 9 § fartygssäkerhetslag. Den mening som tidigare fanns om att fartyg som omfattades av värdsstatskontrollen fick inspekteras endast om det behövdes av någon särskild anledning har utelämnats eftersom det följer redan av 4 § att en inspektion skall göras när det är motiverat. Paragrafen motsvarar i sak 10 kap. 8 a § fartygssäkerhetslag. Sista stycket har dock formulerats på ett enklare sätt. Paragraferna motsvarar 10 kap. 9 a § första stycket och 9 be §§ fartygssäkerhetslag, vilka infördes i samband med genomförandet av direktivet 1999/35/EG om ett system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik (prop. 2000/01:137). Den definition som fanns i 10 kap. 9 a § andra stycket fartygssäkerhetslag finns i 1 kap. 3 §. Några ändringar i sak har inte gjorts. Paragrafen motsvarar 10 kap. 7 a § fartygssäkerhetslag. Paragraferna motsvarar 10 kap. 10, 11 och 11 a §§ fartygssäkerhetslag. Den skyldighet som läkare tidigare hade att biträda tillsynsmyndigheterna och lämna de upplysningar som behövs vid tillsynen har, mot bakgrund av de synpunkter som Lagrådet har framfört, tagits bort (18 §). Lagrådet ifrågasatte om det är rimligt att ålägga samtliga läkare en plikt att biträda tillsynsmyndigheterna i deras Vid kontakter med har det framkommit att Prop. 2002/03:109 bestämmelsen i fråga om läkare i princip aldrig har tillämpats. fall att läkare i undantagsfall behöver konsulteras i tillsynsverksamheten kan detta ske utan en lagstadgad skyldighet. En bestämmelse om läkares skyldighet i detta avseende behövs därför inte. Paragraferna motsvarar 10 kap. 12, 12 a och delvis 13 §§ fartygssäkerhetslag. Lagrådet har framfört vissa synpunkter beträffande de skyldigheter som redaren har enligt 22 §. Dessa synpunkter har behandlats i avsnitt Paragrafen motsvarar 10 kap. 13 § fjärde stycket i 1988 års Paragrafen motsvarar delvis 10 kap. 14 § fartygssäkerhetslag. Upplysningsskyldigheten som regleras i andra stycket är ny för fartygens del, men motsvarande bestämmelse finns i 7 kap. 4 § Paragrafen motsvaras av 10 kap. 13 § femte stycket och 14 § andra Paragraferna motsvarar 1517 §§ fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 10 kap. 18 § första stycket i 1988 års Till skillnad från den bestämmelsen omfattas inte längre fritidsfartyg med en bruttodräktighet mindre än 100 av kravet på Andra stycket i nämnda lagrum om anteckningar i tillsynsboken finns inte med i nya fartygssäkerhetslagen. regeringen med stöd av 7 kap. 6 § kan meddela föreskrifter om detta. Paragrafen motsvarar 10 kap. 19 § fartygssäkerhetslag. Paragrafen motsvarar 9 kap. 6 § tredje stycket i 1988 års Vad som i övrigt framgick av den bestämmelsen om underrättelser till skyddsombuden och om rätten för ett ombud att ta del av vissa handlingar, regleras fortsättningsvis enbart i arbetsmiljölagen. Eftersom tillsynen av arbetsmiljön på fartyg skall ske enligt bestämmelserna i fartygssäkerhetslagen, finns här en bestämmelse om att tillsynsmyndigheten skall lämna kopior av skriftliga meddelanden till Inskränkningar i rätten att använda fartyg Paragrafen reglerar när ett fartygs resa får förbjudas, och motsvarar delvis 11 kap. 1 § fartygssäkerhetslag. Paragrafen, som reglerar ytterligare situationer där ett fartygs resa får förbjudas, motsvarar 11 kap. 1 § femte stycket fartygssäkerhetslag. framgår uttryckligen att fartygets resa får förbjudas om de aktuella certifikaten inte finns ombord. Paragrafen reglerar de situationer när ett fartygs resa skall förbjudas och motsvarar 11 kap. 1 § andra stycket och 1 a § fartygssäkerhetslag. I andra punkten anges nu uttryckligen att certifikat om godkänd säkerhetsorganisation och kopia av rederiets dokument om godkänd säkerhetsorganisation skall finnas ombord. Punkten 4, liksom tredje stycket, är nya och har tillkommit med anledning av att krav har införts om att fartyg skall vara utrustade med ett färdskrivarsystem, s.k. VDR-system (Voyage Data Recorder). Se närmare om detta i avsnitt 5.2.2.5. Paragrafen motsvarar 11 kap. 1 b § fartygssäkerhetslag, men har kompletterats med anledning av att ersättning skall erläggas även för kostnader i samband med kvarhållandet, se avsnitt 5.2.2.6. I detta avsnitt har som exempel på vilka kostnader som avses nämnts kostnader för vakthållning eller andra tillkommande kostnader för tillsynsmyndigheten. Vidare har där också angetts att det är kostnader som någon myndighet har haft vid verkställandet av ett kvarhållande. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas i 7 kap. 6 § 7 att meddela föreskrifter om skyldigheten att utge ersättning. Någon motsvarighet till paragrafen fanns inte lag. Paragrafen har behandlats närmare i avsnitt 5.2.2.4. En motsvarande ändring har gjorts i 7 kap. 6 a § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg. Paragrafen innehåller bestämmelser om när bl.a. höghastighetsfartyg skall förbjudas att användas i reguljär trafik och motsvarar 11 kap. 1 d § fartygssäkerhetslag. I paragrafen har dock ett tillägg gjorts i hänvisningen i punkt 2 b. Enligt internationella säkerhetskod för höghastighetsfartyg (antagen inom den Internationella sjöfartsorganisationen ) skall en flaggstat samråda med berörda hamnstater innan ett trafiktillstånd utfärdas för ett sådant fartyg. Om samråd inte har skett med får verket enligt punkt 2 b förbjuda fartyget att användas i reguljär trafik. har en ny säkerhetskod för höghastighetsfartyg trätt i kraft. på fartyg som är byggda och därefter. Den äldre koden Prop. 2002/03:109 gäller fortfarande, men eftersom de nya fartygen skall tillämpa även den nya koden som innehåller högre krav på säkerhet, kommer kod endast att komma att tillämpas på äldre fartyg. Ett tillägg i lagtexten har gjorts för att även den nya koden skall omfattas av möjligheten till förbud. Paragrafen motsvarar 11 kap. 2 § första och tredje styckena fartygssäkerhetslag. Paragraferna motsvarar 11 kap. 2 § andra stycket, 3 §, 4 § och 5 § första stycket fartygssäkerhetslag. I 9 § har dock det tillägget gjorts att även berörda hamnar skall informeras om beslutet. Paragrafen motsvarar delvis 11 kap. 5 § andra stycket fartygssäkerhetslag. Eftersom skyddsansvaret på fartyget skall regleras dels i fartygssäkerhetslagen, dels i arbetsmiljölagen, måste möjligheten att meddela förelägganden omfatta båda dessa lagar. I andra stycket finns en bestämmelse som innebär att den som är skyddsansvarig enligt 3 kap. 810 §§ arbetsmiljölagen kan åläggas att lämna varningsinformation eller att återkalla en produkt som används på Bestämmelsen motsvarar 7 kap. 11 § arbetsmiljölagen och behandlas i avsnitt 5.1.7. Paragrafen motsvarar 11 kap. 5 § tredje och fjärde styckena i 1988 års De ändringar som har gjorts är redaktionella. Paragrafen motsvarar 11 kap. 6 § fartygssäkerhetslag. kommentarer angående möjligheten att rikta vitesföreläggande mot hamnar lämnas i avsnitt 5.2.2.4. I detta kapitel finns bemyndiganden för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva eller besluta i de frågor som Paragrafen motsvarar 1 kap. 9 § fartygssäkerhetslag. Paragrafen reglerar bemyndiganden som avser sjövärdighet och andra frågor av liknande natur. Den motsvarar 2 kap. 5 §, 3 kap. 9 §, 4 kap. 7 § och 13 kap. 5 § andra stycket fartygssäkerhetslag. Paragrafen, som gäller bemyndiganden om certifikat och dokument, motsvarar 1 kap. 7 och 8 §§ fartygssäkerhetslag. Bemyndigandena i denna paragraf gäller rätten att föreskriva om ytterligare certifikat än de som anges i lagen eller om vilka certifikat och dokument som skall krävas av utländska fartyg och dess redare. Regeringen har emellertid bedömt att några bemyndiganden i lag som gäller den närmare utformningen av certifikaten eller deras giltighet inte behövs, utan sådana föreskrifter kan meddelas med stöd av bestämmelser i fartygssäkerhetsförordningen. Paragrafen reglerar bemyndiganden om bemanning. Den motsvarar 5 kap. 13 och 1519 §§ fartygssäkerhetslag. Paragrafen reglerar de bemyndiganden om arbetsmiljön som alltjämt är kvar i fartygssäkerhetslagen, dvs. sådana frågor som finns i 4 kap. I övrigt finns bemyndiganden som rör arbetsmiljön i arbetsmiljölagen. Paragrafen motsvarar delvis 8 kap. 1 § och 9 kap. 20 § fartygssäkerhetslag. I paragrafen finns bemyndiganden som har med tillsynen av fartyg att göra. Här finns också vissa bemyndiganden om anlitande av lots. Punkterna 1 och 35 motsvarar 10 kap. 2123 §§ och 13 kap. 6 § fartygssäkerhetslag. Punkten 2 ger möjlighet att föreskriva om sådan s.k. obligatorisk utökad inspektion som följer av ändringsdirektivet till hamnstatskontrolldirektivet (jfr kommentaren till 5 kap. 9 § första stycket). Punkten 6 om uppgiftsskyldighet har behandlats i avsnitt 5.2.2.3. Regeringen har där uppgett att det inte är lämpligt att i lag precisera eller referera till vilka uppgifter som skall lämnas på grund av uppgifternas detaljerade karaktär, men uppgiftsskyldigheten skall naturligtvis ansluta till regleringen i direktivet. Bemyndigandet i punkten 7 är också nytt och har behandlats i avsnitt 5.2.2.6. I 6 kap. 4 § finns bestämmelser om att kvarhållandet skall bestå till dess betalning har erlagts eller säkerhet ställts. I kommentaren till det lagrummet har det redogjorts något för vilka kostnader som kan komma i fråga. Ett motsvarande bemyndigande har införts i 7 kap. 12 § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening mot fartyg. Bemyndigandet ersätter den reglering som fanns i 11 kap. 1 c § fartygssäkerhetslag. Bestämmelsen har kommenterats närmare i avsnitt 5.2.2.4. Ett motsvarande bemyndigande har införts i 7 kap. 6 a § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg. Paragrafen motsvarar 13 kap. 7 § fartygssäkerhetslag. som avses med fartyg av särskild beskaffenhet utvecklades i förarbetena till fartygssäkerhetslag (prop. 1987/88:3 s. 127): Bestämmelsen i förevarande paragraf omfattar emellertid inte bara fiskefartyg utan också fartyg som eljest är av särskild beskaffenhet. Det finns fartyg som till sin konstruktion eller sin utrustning är så speciella, att den normala fartygssäkerhetslagstiftningen inte passar särdeles väl för dem utan åtminstone till vissa delar bör ersättas med en för dem lämpligare reglering, självfallet utan avkall på säkerhetens krav. Härvidlag torde från praktisk synpunkt främst böra nämnas bostadsplattformar och andra fartyg sysselsatta inom offshoreverksamheten. Även genom denna paragraf införs möjligheter att meddela undantag från lagen. Rätten att meddela undantag såväl i föreskrifter som i enskilda fall avser samtliga bestämmelser i 3 kap. 19 §§. Dessa lagrum reglerar dels de särskilda kraven såvitt avser innehav av fartcertifikat samt certifikat och dokument om godkänd säkerhetsorganisation, dels frågor om fastställande av minsta tillåtna fribord och om fribordsmärken. Precis som tidigare ger lagen vidare en möjlighet att meddela undantag från bestämmelserna om skyldigheten att ge in ritningar. Paragrafen motsvarar 2 kap. 6 §, 3 kap. 2 § andra stycket, 4 kap. 6 § och 10 kap. 23 § fartygssäkerhetslag, men undantagsmöjligheterna har i vissa fall utökats i den nya lagen, se avsnitt 5.1.8. Paragrafen motsvarar 13 kap. 8 § fartygssäkerhetslag. Någon ändring i sak är inte avsedd, men ett förtydligande har gjorts på så sätt att paragrafen numera hänvisar till myndigheter som bedriver verksamhet i enlighet med lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap i stället för som tidigare till totalförsvaret. Paragrafen motsvarar delvis 1 kap. 6 § fartygssäkerhetslag. Ändringar har gjorts med anledning av och rådets direktiv /105/EG om ändring av rådets direktiv /57/EG om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och av sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed. Dessa ändringar har behandlats i avsnitt 5.2.1. 12 och 13 §§ Paragraferna motsvarar 10 kap. 3 och 4 §§ fartygssäkerhetslag. Paragraferna motsvarar 12 kap. 17 §§ fartygssäkerhetslag. Vissa ändringar har gjorts till följd av att arbetsmiljölagen skall tillämpas på fartyg. Överträdelser av förbud eller villkor som har meddelats i föreskrifter beslutade med stöd av bemyndiganden i 4 kap. Prop. 2002/03:109 arbetsmiljölagen skall straffas enligt vad som sägs i den lagen. 9 kap. Övriga bestämmelser Paragraferna motsvarar 13 kap. 14 och 9 §§ fartygssäkerhetslag. Bestämmelsen i 1 § om att ett beslut enligt denna lag gäller om inte annat beslutas, är nu formulerad på ett enklare sätt men detta innebär inte någon ändring i sak. Liksom tidigare kan den myndighet som fattar ett beslut eller prövar en underställning eller den domstol som prövar ett överklagande förordna att beslutet inte skall gälla . Det som angavs i 13 kap. 3 § andra stycket i den lagen om att ett provisoriskt beslut inte får överklagas finns inte med i den nya lagen. Ett provisoriskt beslut avsåg fastställandet av säkerhetsbesättning och meddelades av innan samråd skett med sjöarbetsmarknadens parter. Eftersom samråd inte längre sker meddelas inte heller några provisoriska beslut, och bestämmelsen om överklagande av sådana behövs följaktligen inte. Underställningssystemet i 2 § innebär att har att pröva den underställande myndighetens beslut och därvid fatta ett nytt beslut. beslut kan därefter överklagas enligt bestämmelserna i 3 § 3. För att inte parallella överklaganden i samma sak skall uppkomma finns skäl för bestämmelsen i 2 § andra stycket att det underställda beslutet inte får överklagas. Systemet med underställning granskades och kommenterades grundligt, bl.a. av Lagrådet, i samband med tillkomsten av fartygssäkerhetslag (se prop. 1987/88:3 s. 122-124). Regeln utformades efter förebild i lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg, vars regler om underställning i sin tur utformats efter förslag från Lagrådet (a.a. s. 123). Övergångsbestämmelserna till den nya fartygssäkerhetslagen har behandlats i kapitel 7. 8.2 Förslaget till lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160) Enligt regeringens förslag skall arbetsmiljölagen gälla allt fartygsarbete och inte bara arbete ombord på örlogsfartyg. Det mesta som sägs i arbetsmiljölagen kan utan vidare tillämpas på fartyg. Det finns dock vissa frågor där sjöfartens egenart kräver att arbetsmiljön regleras på annat sätt än på land. Behovet av en reglering som är anpassad till den speciella arbetsmiljön ombord på fartyg skall enligt förslaget tillgodoses genom dels särbestämmelser i fartygssäkerhetslagen i enstaka frågor, dels viss särreglering i arbetsmiljölagen. I fartygssäkerhetslagen kommer det att finnas bestämmelser om hur arbetsmiljön i vissa avseenden skall vara utformad på fartyg. Bestämmelserna kompletterar reglerna i Prop. 2002/03:109 arbetsmiljölagen om arbetsmiljöns beskaffenhet. Fartygssäkerhetslagen föreslås också innehålla bestämmelser om befälhavarens skyddsansvar. De bestämmelserna skall inte inskränka det ansvar som åvilar redaren/arbetsgivaren enligt arbetsmiljölagen. Vissa frågor som avser skyddsverksamheten på fartyg skall regleras i fartygssäkerhetslagen. Särregleringen i arbetsmiljölagen gäller bl.a. redarens skyddsansvar för arbetsmiljön på fartyg, samordningsansvaret och roll som föreskrivande myndighet vid fartygsarbete. Det kommer vidare att framgå av arbetsmiljölagen att vissa av lagrummen inte skall gälla fartygsarbete. Så är fallet med bestämmelserna om tillsyn och vissa av bestämmelserna om skyddsverksamheten. När fartygssäkerhetslagen i stället skall tillämpas, anges detta i de berörda lagrummen i arbetsmiljölagen. Arbetsmiljölagen skall gälla för samtliga de fartyg som tidigare omfattats av bestämmelserna om arbetsmiljö i fartygssäkerhetslagen (1988:49). I detta syfte har ett tillägg gjorts i första stycket om att lagen skall gälla svenska fartyg även när de används till sjöfart utanför det svenska sjöterritoriet. Det har även införts två nya stycken i paragrafen. I andra stycket slås fast att den föreskrivande myndigheten i fråga om fartygsarbete är . Där finns också en särskild bestämmelse om redarens arbetsmiljöansvar. Detta ansvar skall också gälla den som i redarens ställe utövar ett avgörande inflytande över fartygets drift. Det kan t.ex. vara fråga om en bareboat-befraktare eller ett managementbolag. Redaren har det övergripande skyddsansvaret som inte bara omfattar de som är anställda av redaren utan också andra som utför arbete ombord på fartyget. Det som sägs i arbetsmiljölagen om arbetsgivaren, skall därför vid fartygsarbete gälla redaren också när arbetet utförs av den som är anställd av någon annan än redaren. Redarens ansvar enligt denna bestämmelse skall dock inte inkräkta på arbetsgivarens skyddsansvar. När fartygsarbete utförs av någon som inte är anställd av redaren, kommer alltså både redaren och arbetsgivaren att vara ansvariga för att kraven på arbetsmiljön upprätthålls. I vissa frågor delar de dessutom skyddsansvaret med befälhavaren. Befälhavarens skyddsansvar regleras i fartygssäkerhetslagen. I fjärde stycket finns en hänvisning dit. Paragrafen är ny och anger vilka bestämmelser i lagen som skall gälla även för utländska fartyg inom Sveriges sjöterritorium. därutöver föreskriva att dessa fartyg skall omfattas av ytterligare Paragrafen har ändrats med anledning av att lagen nu även skall gälla fartygsarbete på andra fartyg än örlogsfartyg. Genom ett tillägg i första stycket anges att arbetsmiljön vid fartygsarbete skall vara tillfredsställande också med hänsyn till sjösäkerhetens krav. Detta har hämtats från motsvarande bestämmelse i 6 kap. 1 § fartygssäkerhetslag.