prop · GQ03102 · 2003-04-15 00:00:00 — Antalet biståndstagare fortsätter att minska fick ca 253 000 hushåll bestående av 469 000 individer ekonomiskt bistånd . av hushållen i befolkningen fick ekonomiskt bistånd . Antalet biståndshushåll minskade med 26 000 eller jämfört med . Antalet biståndsmottagare i befolkningen har minskat kraftigt ; från 1,91 per 100 i befolkningen 1997 till 1,33 2001. Diagram 4.3 Utbetalt ekonomiskt bistånd och introduktionsersättning samt antal biståndstagare 19902002 Fasta priser enl. KPI, basår 2000. Anm. saknas uppgift om biståndstagare. Ensamstående kvinnor med barn kraftigt överrepresenterade Biståndsmottagarna är i stor utsträckning yngre människor. Antalsmässigt är de flesta biståndshushållen ensamstående utan barn. I förhållande till befolkningsgruppens storlek är dock ensamstående kvinnor med barn den vanligaste hushållstypen. Ungefär en tredjedel av alla biståndshushåll var barnfamiljer och nästan var tolfte barn levde i en familj som fick ekonomiskt bistånd . Det finns stora regionala skillnader. Utrikesfödda biståndsmottagare är överrepresenterade men antalet minskar Jämfört med föregående år minskade antalet svenskfödda vuxna biståndsmottagare medan antalet vuxna utrikesfödda, exklusive flyktingar, minskade . Svenskfödda hushåll utgör av de bidragsmottagande hushållen, flyktingar och övriga utrikes födda . Eftersom utrikes födda utgör av befolkningen är överrepresentationen i bidragsmottagandet stort. Vad gäller fördelningen av kostnader mottar flyktingar och övriga utrikes födda . Det förklaras bl.a. av att det bland utrikes födda och flyktingar är en större andel sammanboende och att bidragsperioderna är något längre än för svenskfödda hushåll. skall enligt bestämmelser i socialtjänstlagen arbeta för att förebygga och motverka missbruk av alkohol och andra beroendeframkallande medel. Insatser för barn och unga skall ägnas särskild uppmärksamhet. Nämnden skall genom information och uppsökande verksamhet sprida kunskap om skadeverkningar av missbruk och om de hjälpmöjligheter som finns. skall vidare aktivt sörja för att den enskilde missbrukaren får den hjälp och vård som han eller hon behöver för att komma ifrån missbruket. Vården skall planeras i samförstånd med den enskilde. I den mån missbrukarvård inte kan komma till stånd på frivillig väg skall socialnämnden enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) ansöka om tvångsvård, om de förutsättningar som anges i lagen är uppfyllda. Syftet med tvångsvården är att motivera missbrukaren så att han eller hon kan antas vara i stånd att frivilligt medverka till fortsatt behandling för att komma ifrån sitt missbruk. har användningen av institutionsvård minskat till förmån för öppenvård av olika slag. Enligt en rapport från som kartlägger behandlingsenheter inom missbrukarvården har emellertid antalet enheter med institutionsvård ökat något jämfört med . De specialiserade öppenvårdsenheterna för missbruksbehandling utgör den största enskilda kategorin av behandlingsenheter (). Institutionsvården är dock av betydande omfattning, och utgör en lika stor andel () om man räknar in de enheter som kombinerar institutionsvård och öppenvård. har påtalat att det finns brister i samtliga de delar som berör en tänkt vårdkedja, från uppsökande verksamhet över vård och behandling till eftervård och uppföljning. De ekonomiska svå- righeterna för kommuner och landsting pekas ut som en tänkbar orsak till att vården av missbrukare på många håll är otillräcklig. Kommissionen har utifrån identifierade brister i helhetssynen på såväl den enskilde missbrukaren som på vårdinsatserna betonat behovet av en helhetssyn. av vårdinsatserna sker i öppenvård. Det har framkommit uppgifter på att omedelbara omhändertaganden med stöd av LVM har ökat, samt att dessa i många fall inte följs upp med ansökan om vård. Det kan tyda på att lagen i ökad utsträckning används för tvångsavgiftning, vilket inte är i enlighet med intentionerna bakom lagen. Av och länsstyrelsernas rapport som redovisar resultatet av länsstyrelsernas tillsyn 2001 framgår att barnsperspektivet och barnets bästa ofta uppmärksammas i kommunerna. Vissa länsstyrelser påpekar dock att barnperspektivet inte är särskilt framträdande i kommunernas arbete med vuxna missbrukare och att barns bästa beaktas dåligt. har kostnaden för insatser till personer med missbruksproblem ökat något jämfört med föregående år från 3,7 till i fasta priser. Olika former av öppna insatser utgör merparten av utbud till denna grupp. Däremot utgör kostnaden för institutionsvården en större andel av den totala kostnaden för missbrukarvården än kostnaden för de öppna insatserna. Bortsett från familjehemsvården svarade kostnaden för institutionsvården för av den totala kostnaden för missbrukarvården och den öppna vården för . Kostnaden per invånare i åldern visar på stora skillnader mellan kommunerna. De tre storstäderna hade den högsta kostnaden per invånare ca och glesbygdskommunerna den lägsta, ca . Medianen för landets kommuner var ca per invånare . Kommunernaskostnader för missbrukarvård(vuxna) Miljoner kronor, 2000årspriser Nytt kostnadsbegreppfrån1999, ej helt jämförbar serie Bruttokostnader - internaintäkter - försäljningtill kommuner ochlandsting- () intäker frånexterna bostads- ochlokalhyror Källa: 1995-1998Kommunernas räkenskapssammandrag, SCB, 1999-2001Denoffentligasektorns finanser, SCB statistik över insatser för missbrukare omfattar kategorierna bistånd som avser boende, individuellt behovsprövad öppenvård, frivillig institutionsvård, frivillig familjehemsvård samt tvångsvård med stöd av LVM. Det totala antalet insatser för missbrukare var knappt Av dessa bestod knappt 22 000 () av öppenvårdsinsatser och resterande knappt 25 000 () av olika andra insatser. Det råder dock stora regionala skillnader i vården av missbrukare. hade drygt 5 600 missbrukare bistånd för sitt boende, vilket ligger i nivå med föregående år. Antalet dygn per insats/inskrivning var i genomsnitt vilket är i nivå med föregående år. Vid ovan nämnda mätdatum var knappt 10 300 personer föremål för någon typ av individuellt behovsprövad öppenvårdensinsats. genomfördes omkring 21 900 insatser och räknas som den vanligaste Skr. 2002/03:102 behandlingsformen för missbrukare. Vid mätdatumet vårdades omkring 2 300 personer missbrukare frivilligt på institution. ökade den frivilliga institutionsvården såväl antalet personer (knappt 9 000 personer) som antalet vårddygn (drygt en miljon vårddygn) med jämfört med föregående år. Inom denna vårdinsats var den genomsnittliga vårdtiden per inskrivning, vilket innebär en ökning med jämfört med föregående år. Vidare var 286 personer inskrivna i den frivilliga familjehemsvården . gjordes 632 inskrivningar i frivillig familjehemsvård och den genomsnittliga vårdtiden var per inskrivning. Den genomsnittliga vårdtiden har därmed ökat . var 286 personer inskrivna för tvångsvård på institution. fattades beslut om insats enligt LVM för 868 personer, vilket är en ökning med jämfört med föregående år. Totalt fattade socialnämnderna 645 beslut om omhändertagande enligt LVM. Av dessa beslut upphävdes efter länsrättens prövning. Av dem som skrevs ut var den genomsnittliga vårdtiden , vilket är i nivå med föregående år. Diagram 4.4 Antalet vuxna i missbrukarvård, 1 november1 1)Antalet tvångsvårdade på institution Kategorin individuellt behovsprövad öppenvård motsvarades av kategorierna stukturerad öppenvård och övrig öppenvård. har antalet personer som tvångsvårdats på institution minskat, vilket till stor del beror på att antalet intagna på grund av alkoholmissbruk har minskat kraftigt. Av samtliga tvångsvårdade (286 personer) rapporteras vara enbart alkoholmissbrukare medan är narkotikamissbrukare. Missbruk av alkohol i kombination med narkotika förekom hos av de vårdade. Andelen kvinnor i vård enligt LVM ökade , från 2001. Kommunen har enligt socialtjänstlagen ett ansvar för att barn och ungdomar växer upp under trygga förhållanden. Barn och ungdomar som riskerar en ogynnsam utveckling skall, i nära samarbete med hemmen, ges det skydd och stöd de är i behov av, och om det är motiverat, placeras utanför det egna hemmet. I de fall där åtgärder rör barn skall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. Barnets inställning skall så långt det är möjligt klarläggas. Hänsyn skall tas till barnets vilja med beaktande av barnets ålder och mognad. Vid en planering skall i första hand övervägas om barnet kan tas emot av någon anhörig eller annan närstående. Om socialnämnden behöver ingripa till en underårigs skydd skall en barnavårdsutredning bedrivas skyndsamt och vara slutförd . Utredningen kan förlängas för om det finns särskilda skäl. En studie utförd av revisorer visar att det finns stora problem inom familjehemsvården. Revisorerna menar att det sker en utveckling mot en professionalisering av familjehemsvården men att det saknas kunskap om denna utveckling på regional och nationell nivå. Revisorerna konstaterar vidare att kommunerna ofta har mycket svårt att rekrytera nya familjehem. Bristen på familjehem leder till en rad negativa effekter: barn får bo kvar hemma alltför länge; barn och unga placeras på institution i stället för i familjehem; barn placeras alltför långt bort från sina föräldrar. och länsstyrelsernas rapport som redovisar resultatet av länsstyrelsernas tillsyn 2001 visar att kommunerna allt oftare anlitar släkting- eller nätverkshem för familjehemsplaceringar. Denna utveckling är i linje med lagstiftarens intentioner. Barnets bästa och barnets inställning konstaterar att barnperspektivet och begreppet barns bästa har fått bättre genomslag inom . Det är allt vanligare att barnavårdsutredningarna överväger barnens behov och de får också i ökad omfattning komma till tals. rapporterar att man i många kommuner inte synliggör barnens behov och att handläggarna inte har enskilda samtal med barnet utan i stället grundar sin uppfattning om barnet genom andras utsagor. Länsstyrelserna granskade barnets bästa i 204 kommuner och konstaterar brister i av fallen. I och länsstyrelsernas rapport som redovisar resultatet av länsstyrelsernas tillsyn 2001 konstateras att det i många kommuner pågår arbete för att utveckla handläggningen av barnavårdsutredningar och för att stärka barnperspektivet. Man pekar bl.a. på att kommunerna i ökad utsträckning väljer att göra intensivutredningar i familjens hem eller i Det noteras även att allt fler utredningar om barn slutförs inom lagstadgade . fortfarande att utredningstiden överskrider utan godtagbara Länsstyrelserna riktar även kritik mot att beslut att inleda respektive avsluta en utredning saknas, att utredning inte inleds efter en förhandsbedömning i ärenden där man borde ha gjort detta och att placeringar inte övervägs och omprövas inom föreskriven tid. Vidare är det inte ovanligt att kommunerna tvistar om vem som har ansvaret för ett ärende. Innebörden av vistelsebegreppet tolkas på olika Exempelvis råder oklarheter om vilken kommun som är ansvarig då båda föräldrarna är vårdnadshavare men bosatta i olika kommuner. uppgick den totala kostnaden för insatser för barn och unga till ca (i löpande priser), vilket är en ökning jämfört med föregående år. olika vårdformer framgår av tabell 4.5. Medianen för kommunernas kostnad för insatser till barn och unga var ca per invånare . genomsnittskostnaden , vilket var högst bland de olika Glesbygdskommunerna hade lägst kostnader med Kommunernaskostnader för placeringav barnochunga Miljoner kronor, 2000års priser Nytt kostnadsbegreppfrån1999, ej helt jämförbar serie Bruttokostnader - internaintäkter - försäljningtill kommuner ochlandsting- (fr.o.m. 2001intäkter frånexterna bostads- ochlokalhyror Källa: 1995-1998Kommunernas räkenskapssammandrag, SCB, 1999- 2001Den offentliga sektorns finanser, SCB De öppenvårdsinsatser som redovisas är individuellt behovsprövade insatser som kan delas in i strukturerade öppenvårdsprogram, behovsprövat personligt stöd och kontaktperson/-familj enligt socialtjänstlagen, SoL. Tabell 4.6 Barn och unga med behovsprövade öppenvårdsinsatser enligt SoL barn/unga i befolkn. Fördelningen av antalet insatser uppvisar små förändringar jämfört med föregående år. Detsamma gäller antalet barn i strukturerade öppenvårdsprogram , medan antalet barn med personligt stöd har minskat med 500 och antalet barn med kontaktperson är oförändrat. Kontaktperson/-familj var den vanligaste insatsen bland de yngre barnen. Av de barn och unga som fick kontaktperson och de som fick personligt stöd var pojkar och flickor. Andelen pojkar som hade insatsen strukturerade öppenvårdsprogram var . Med heldygnsinsatser avses vård med placering utanför det egna hemmet enligt SoL, omhändertagande enligt LVU och vård med placering enligt LVU. Antalet vårdade utom hemmet enligt SoL har ökat stadigt . befann sig av samtliga placerade barn och ungdomar i familjehem. Tre fjärdedelar av de SoL- vårdade och två tredjedelar av de LVU-vårdade barnen var familjehemsplacerade . var var placerade i s.k. HVB-hem, vilket innebär en marginell ökning mot föregående år. Barn och unga som fått vård enligt SoL eller insats Skr. 2002/03:102 enligt LVU per 1000, 020 år Anm:SoL=Socialtjänstlagen, LVU=Lagen om vård av unga. Antal barn/unga avser när det gäller SoL och när det gäller LVU. Antalet barn/unga i befolkningen avser . Källa: , Statistik - Socialtjänst 2002:7. Antalet barn och unga som fick vård utanför det egna hemmet enligt SoL uppgick till ca 14 000. Under detta år var ca 5 000 barn placerade med stöd av LVU. Knappt 1 500 barn och unga blev omhändertagna med stöd av LVU. Det totala antalet barn och unga med vård enligt SoL och/eller insats enligt LVU uppgick till omkring 18 500. Av alla som varit föremål för heldygnsinsats var pojkar och flickor. Större skillnader mellan könen fanns dock när det gäller LVU-insatser, och då särskilt bland de äldre ungdomarna. Av samtliga barn och unga med LVU-vård var pojkar och av ungdomarna och uppåt, som fick vård enligt LVU , var pojkar. Barnomsorg, skola och vuxenutbildning Förskoleverksamhet omfattar förskola, familjedaghem och öppen förskola och vänder sig till barn i åldrarna . Skolbarnsomsorgen bedrivs i form av fritidshem, familjedaghem och öppen fritidsverksamhet för barn i åldrarna . Förskoleverksamhetens och skolbarnsomsorgens uppgift är enligt skollagen (1985:1100) att stimulera barns utveckling och lärande samt att bidra till goda uppväxtvillkor. I verksamheterna skall det finnas personal med sådan utbildning eller erfarenhet att barnens behov av omsorg och god pedagogisk verksamhet kan tillgodoses. Verksamheterna skall utgå från varje barns behov och särskild hänsyn skall tas till barn i behov av särskilt stöd. Barngrupperna skall ha en lämplig sammansättning och storlek och lokalerna skall vara ändamålsenliga. Förskolan är det första steget i det samlade utbildningssystemet för barn, ungdomar och vuxna. De nationella målen för förskolan finns redovisade i läroplanen (Lpfö 98) som har samma status och delvis samma struktur som övriga läroplaner i utbildningssystemet. Tanken är att de olika läroplanerna skall länka i varandra utifrån en gemensam syn på kunskap, utveckling och lärande. Verksamheten i fritidshemmet och förskoleklassen omfattas av samma läroplan som det obligatoriska skolväsendet (Lpo 94). För övriga verksamheter inom förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen har utfärdat Allmänna råd. Kommunerna är skyldiga att tillhandahålla förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg för barn i åldrarna 1 t.o.m. i den utsträckning som behövs för att föräldrarna skall kunna förvärvsarbeta eller studera, eller om barnet har ett eget behov av barnomsorg. Enligt skollagen skall kommunerna erbjuda plats utan oskäligt dröjsmål, dvs. efter det att föräldrarna anmält att barnet behöver plats. Barn i åldern , vars föräldrar är arbetslösa eller föräldralediga för vård av annat barn, omfattas nu också av denna skyldighet. Enligt läroplanen för förskolan skall man inte bedöma enskilda barns prestationer utan hur verksamheten utvecklas i relation till strävansmålen. Det kan i dessa samanhang vara svårt att skilja resultatet från själva processen. Ett sätt att få underlag för bedömning av verksamhetens kvalitet är att undersöka personalens, föräldrarnas eller andra intressenters uppfattningar om verksamhetens kvalitet. har startat en omfattande utvärdering avseende kvalitetsutvecklingen inom förskolan. Syftet med utvärderingen är att belysa läroplanens betydelse för kvalitetsutvecklingen och ge en lägesbeskrivning av förskolans kvalitet. Resultat från tidigare undersökningar pekar dock på att den pedagogiska Skr. 2002/03:102 kvaliteten i verksamheterna är hög. Föräldrar är i hög grad nöjda med den omsorgsform deras barn deltar i och internationella undersökningar framhåller ofta den svenska barnomsorgen som ledande bland världens länder i kvalitetshänseende. I regeringens utvecklingsplan för kvalitetsarbete i förskola, skola och vuxenutbildning (skr. 2001/02:188) aviserades att en skyldighet att upprätta kvalitetsredovisningar för förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg skall införas, samt att skall ges i uppdrag att utveckla enhetliga resultatmått för förskola, skola och vuxenutbildning. De reformer som genomförts 2001 och 2002 har ökat tillgången till förskoleverksamhet. Enligt lagen ska kommunerna erbjuda plats utan oskäligt dröjsmål, det vill säga . Enligt utan oskäligt dröjsmål 2002 (dnr 2002:1972) bedömde de flesta kommuner att de skulle kunna erbjuda plats inom föreskriven tid. 14 kommuner i landet bedömde att de inte skulle kunna göra det. Det är 4 kommuner fler än året innan. I ett 30-tal kommuner får barnen plats på särskilda förskolor eller avdelningar i väntan på plats i den ordinarie verksamheten. Barngruppers storlek och personaltäthet låg den genomsnittliga gruppstorleken i förskolan på 13,5 barn. Gruppstorleken har successivt ökat. var den genomsnittliga gruppstorleken 17,5 barn. har på uppdrag av regeringen presenterat en fördjupad studie av gruppstorlekar och personaltäthet i förskola, förskoleklass och fritidshem. Studien visar att ökningen av barngruppernas storlek gått i betydligt långsammare takt. har varit oförändrade. hade av avdelningarna 17 barn eller färre, hade 1820 barn och hade 21 barn eller flera. Den vanligaste gruppstorleken på småbarnsavdelningarna (barn 1 ) ligger i intervallet mellan 1416 barn. av småbarnsavdelningarna har fler än 16 barn. Antalet barn per årsarbetare har ökat kraftigt i förskolan . Ökningen har dock avstannat och 2002 visar ett trendbrott, då antalet barn per årsarbetare i genomsnitt minskat från 5,4 2001 till 5,3 2002. Variationen mellan kommunerna är däremot stor. uppmättes personaltätheten till 3,1 barn per årsarbetare i förskola i regi i den kommun där personaltätheten är som högst och 8,6 i den kommun som har flest barn per årsarbetare. Antalet barn per familjedaghem var 2002 i genomsnitt 5,3, vilket var samma siffra som året innan. Nästan vart tionde barn vistades dock i grupper som bestod av fler än åtta barn. Uppföljningen av maxtaxan m.m. Inför och under införandet av maxtaxereformen 2002 fanns från vissa håll en oro för hur reformen skulle påverka kösituationen, gruppstorleken, personaltätheten och barns närvarotider. första uppföljning av maxtaxereformen, som presenterades i , ökade antalet barn i förskolan med 18 659 jämfört med föregående år (se tabell 5.3). Den största delen av de nytillkomna barnen (15 000 barn) hade en föräldraledig förälder. Inom den gruppen ökade andelen barn från till . För barn till arbetslösa föräldrar ökade andelen inskrivna barn från till . Antalet barn är dock oförändrat eftersom arbetslösheten har minskat. Det ökade barnantalet har inte påverkat gruppstorlekarna i förskolan. genomsnitt fanns det 17,4 barn per grupp 2002, samma som året innan. Inte heller personaltätheten har förändrats jämfört med året innan. genomsnittliga närvarotiden i förskolan sjönk med en veckotimme I stort sett hela minskningen beror på att fler barn har närvarotider i intervallet 115 veckotimmar som en följd av att barn till arbetslösa eller föräldralediga fått rätt till plats under minst . förvärvsarbetar eller studerar har samma närvarotider som tidigare, i Närvarotiderna i förskolan har blivit kortare för alla åldersgrupper utom för femåringarna. har de kortaste närvarotiderna. Även i fritidshemmet ökade barnantalet kraftigt, med ytterligare ca 14 000 barn, efter maxtaxans införande. Ungefär en fjärdedel av de nytillkomna är barn till föräldralediga. Den största delen är dock barn med förvärvsarbetande/studerande föräldrar som var ensamma hemma eller togs om hand av anhöriga etc. fritidshem minskade med i genomsnitt . bedömning har maxtaxans lägre avgifter sannolikt bidragit till ökningen av antalet barn i fritidshem, men inte till ökningen i Maxtaxan har inneburit att avgifterna sänkts i förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen och att de tidigare stora skillnaderna mellan kommunerna minskat kraftigt. För en tvåbarnsfamilj med genomsnittliga mellan kommunerna 1999 till nästan Efter maxtaxereformen har den minskat till drygt Avgiften för en tvåbarnsfamilj är i genomsnitt Skr. 2002/03:102 1 800 kronor . Förskoleverksamheten har byggts ut kraftigt under . Antalet förskolor ökar medan familjedaghem och öppna förskolor minskar. Antalet inskrivna barn i förskoleverksamheten har minskat. Det beror på att sexåringar går i förskoleklass och därmed har rätt till skolbarnsomsorg, men också på kraftigt minskande födelsetal. Däremot har andelen inskrivna barn ökat successivt . Tack vare maxtaxan har antalet inskrivna barn i förskolan nu ökat och uppgår till 333 646 barn. Även andelen inskrivna barn i förskolan har ökat markant till . Tabell 5.2 Andel barn inskrivna i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg i respektive åldersgrupp Åldersgrupp Åldersgrupp Åldersgrupp Åldersgrupp Åldersgrupp (%) (%) 1 ingick 6åringarna i statistiken avseende daghemmen. finns 6 åringarna i första hand i skolbarnsomsorgen. I storstäder är flest barn inskrivna i förskola medan färre skrivs in i familjedaghem. I mindre kommuner och på landsbygden är förhållandena omvända. I storstäderna är skillnaderna i barn- och ungdomars uppväxtvillkor fortfarande stora mellan olika stadsdelar. Inom storstadspolitikens lokala utvecklingsavtal genomförs en mängd insatser i bl.a. förskola och skola för att stärka svenska språket och ge elever bättre förutsättningar att klara . i särskilda storstadspolitiska medel har använts till särskilda insatser inom utbildningsområdet i de 24 stadsdelar som omfattas av lokala utvecklingsavtal. Förskoleverksamheten har byggts ut och utvecklats med statligt stöd via de lokala utvecklingsavtalen. Alla barn i de 24 stadsdelarna erbjuds förskola minst . Det kan ses som ett försteg till införandet av den allmänna förskolan 2003, som omfattar barn . Förskoleverksamheten bedrivs ofta med en språklig inriktning. Nya metoder och arbetssätt har tagit form som syftar till att bättre stimulera språk- och kunskapsutveckling hos tvåspråkiga Vidare har en stor andel av medlen använts till Skr. 2002/03:102 kompetensutveckling av personal i förskolan. Det saknas statistik om hur många barn som deltar i den öppna förskolan. Man kan dock konstatera att antalet öppna förskolor minskar. 1991 fanns mer än dubbelt så många som och vid en jämförelse hade nästan var femte öppen förskola lagts ned. Antalet barn i familjedaghem har minskat med två tredjedelar. Trots minskningen är det alltjämt den vanligaste omsorgsformen på landsbygden. Både antalet och andelen barn med plats i förskola med enskild regi fortsätter att öka i storstäder och förortskommuner. I några av dessa kommuner har mer än hälften av förskolebarnen plats i enskild verksamhet. Däremot har landsbygdskommunerna oftast ingen enskild förskola. Tabell 5.3 Antal inskrivna barn i förskola, familjedaghem och fritidshem har allt större resurser avsatts per barn i förskola och har kostnaderna per plats i förskolan ökat