prop · GQ03132 · 2003-06-11 00:00:00 — nämnd, kommun och landsting får De medel som försäk- ringskassan bidrar med i sådan utgöra statens samlade andel i får inte utöva någon annan verksamhet än som av- ses i första och andra styckena. Den eller de försäkringskassor som regeringen bestämmer får dock a) genomföra försäkringsmedicinska utredningar och utredningar om arbetslivsinriktad rehabilitering för alla försäkringskassor samt bedriva därmed sammanhängande forskning, 1Lagen omtryckt 1982:120. 2Senaste lydelse 2002:1137. b) tillsammans med sjukvårdshuvudman bedriva projekt som gäller viss medicinsk verksamhet och därmed sammanhängande forskning i enlighet med vad regeringen bestämmer. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, får också föreskriva att det hos en eller flera försäkringskassor skall finnas gemen- samma enheter för alla försäkringskassor för vissa ärenden eller frågor. Denna lag träder i kraft . får även träffa överenskommelse med kommun, den allmänna och länsarbetsnämnden om att inom ramen för upp- gifter enligt denna lag samverka i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resur- ser. skall bidra till fi- nansieringen av sådan verksamhet som bedrivs i samverkan. Enligt bestämmelser i lagen (2003:000) om finansiell samordning av reha- biliteringsinsatser mellan allmän försäkringskassa, länsarbetsnämnd, kommun och landsting får lands- tinget delta i finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet. Förslag till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenom föreskrivs att 3 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) skall ha följande lydelse. Varje landsting skall erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom . Detsamma gäller dem som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistas inom . Även i övrigt skall verka för en god hälsa hos hela befolkningen. Vad som i denna lag sägs om landsting gäller också kommuner som inte ingår i ett landsting, i den mån inte annat följer av 17 §. Vad här sagts utgör inte hinder för annan att bedriva hälso- och sjukvård. ansvar omfattar dock inte sådan hälso- och sjukvård som en kommun inom har ansvar för enligt 18 § första och tredje styckena. Ett landsting får sluta avtal med någon annan om att utföra de upp- gifter som ansvarar för enligt denna lag. En uppgift som inne- fattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av denna bestämmelse överlämnas till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ. får även träffa överenskommelse med kommun, den allmänna och länsarbetsnämnden om att inom ramen för upp- gifter enligt denna lag samverka i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resur- ser. skall bidra till fi- nansieringen av sådan verksamhet som bedrivs i samverkan. 1 Senaste lydelse 2002:1028 får granska sådan verksamhet som bedrivits i sam- verkan med och delvis finansierats av eller länsarbets- nämnden. Vid en sådan granskning har rätt att ta del av de uppgifter som behövs för att granska verksamheten. Denna lag träder i kraft . 2.4Förslag till lag om ändring i förvaltningslagen (1986:223) Härigenom föreskrivs att 31 § förvaltningslagen (1986:223)1 skall ha följande lydelse. Bestämmelserna i 1330 §§ gäller inte sådana ärenden hos myndigheter i kommuner och landsting där besluten kan över- klagas enligt 10 kap. kommunal- lagen (1991:900). Bestämmelserna i 1330 §§ gäller inte sådana ärenden hos myndigheter i kommuner och landsting där besluten kan över- klagas enligt 10 kap. kommunal- lagen (1991:900). Bestämmelserna gäller inte heller ärenden hos samordningsförbund som avses i 4 § lagen (2003:000) om finansiell samordning av rehabiliteringsin- satser mellan allmän försäkrings- kassa, länsarbetsnämnd, kommun och landsting. Denna lag träder i kraft . 1 Lagen omtryckt 2003:246. Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen Härigenom föreskrivs att 7 kap. 2 § inkomstskattelagen (1999:1229) skall ha följande lydelse. Helt undantagna från skatt- Helt undantagna från skatt- 1. staten, 1. staten, 2. landsting, kommuner och 3. pensionsstiftelser enligt lagen (1967:531) om tryggande av pen- (1967:531) om tryggande av pen- sionsutfästelse m.m., och 4 § lagen (2003:000) om finansiell ringskassa, länsarbetsnämnd, kommun och landsting. I lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel finns bestämmelser om avkastningsskatt för pensionsstiftelser. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. 2.6Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 6 § socialtjänstlagen (2001:453) skall ha följande lydelse. tinget, den allmänna försäkrings- tinget, den allmänna försäkrings- kassan och länsarbetsnämnden om kassan och länsarbetsnämnden om att, inom ramen för att, inom ramen för uppgifter, samverka i syfte att upp- uppgifter, samverka i syfte att upp- nå en effektivare användning av nå en effektivare användning av skall bidra till finansieringen av skall bidra till finansieringen av sådan verksamhet som bedrivs i sådan verksamhet som bedrivs i lagen (2003:000) insatser mellan allmän försäk- ringskassa, länsarbetsnämnd, och landsting får kommunen delta i finansiell samordning inom reha- får granska sådan verksamhet som bedrivits i sam- verkan med och delvis finansierats av eller länsarbets- nämnden. Vid en sådan granskning har rätt att ta del av de uppgifter som behövs för att granska verksamheten. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2002:1039. 2.7Förslag till lag om ändring i lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (2000:981) om fördelning av socialavgifter skall ha följande lydelse. 4 § Sjukförsäkringsavgifter skall också finansiera 1.Centrala kostnader med anledning av att studielån som avser en sjukperiod inte behöver återbetalas enligt studie- stödslagen (1999:1395) eller bestämmelser som har meddelats med stöd av den lagen, 2.kostnader enligt lagen (1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård, 3.den allmänna försäkringens kostnader enligt lagen (1991:1047) om sjuklön, 4. vissa av de allmänna försäk- 4. vissa av de allmänna försäk- der och kostnader för att delta i finansiell samordning inom reha- (2003:000) om finansiell samord- 5. sådana statliga ålderspensionsavgifter enligt lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift som betalas för förmåner enligt 1 och 2 ovan samt 3 §. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning infördes lagen (1994:566) om lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst. Denna lag, som är tidsbegränsad, gäller efter förlängning till och med utgången av . Med stöd av denna lag har försök med finansiell samordning (Socsam) bedrivits i åtta kommuner. Sådana försök pågår i sex kommuner. hemställde i betän- kandet (2001/02:SfU1) Anslag inom socialförsäkringsområdet (utgifts- områdena 10, 11 och 12) att som sin mening skulle ge rege- ringen till känna vad utskottet hade anfört om att regeringen borde återkomma med förslag om finansiell samordning mellan socialförsäkringen, hälso- och sjukvården, och arbetsmark- nadsmyndigheterna. beslutade i enlighet med utskottets hem- (rskr. 2001/02:84). Med anledning av tillkännagivande har det inom bildats en arbetsgrupp bestående av tjänstemän från Social- departementet, , och Justitie- departementet. Med utgångspunkt i beställning har arbets- gruppen utarbetat ett förslag om finansiell samordning inom rehabilite- ringsområdet. Förslaget har redovisats i departementspromemorian Finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet (Ds 2003:2). En sammanfattning av departementspromemorian finns i bilaga 1. Departementspromemorian har remissbehandlats. remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning över remissytt- randena är tillgänglig hos (S2003/1523/SF). Förslagen i denna proposition bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiska regeringen, och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bila- ga 4. Regeringen har följt Lagrådets förslag samt därutöver gjort vissa redaktionella ändringar. anförde i det ovannämnda betänkandet (2001/02:SfU1) att det var utskottets uppfattning att samhällets resurser måste användas mer effektivt för att bättre kunna tillgodose människors behov av stöd. Enligt utskottet gällde detta särskilt i fråga om personer med sammansatta problem. Många människor riskerade enligt utskottet annars att hamna i en gråzon, när problematiken inte rymdes inom en enda myndighets ram. Detta kunde leda till en rundgång mellan olika Det var enligt utskottet därför angeläget att samarbete mellan alla berörda myndigheter kom till stånd vid rehabilitering av personer med sammansatta problem. Beträffande finansiell samordning enligt Socsam ansåg utskottet det vara en brist att samordningen inte inkluderade arbetsmarknads- Utskottet anförde att regeringen borde återkomma till med förslag om en finansiell samordning som omfattade Prop. 2002/03:132 socialförsäkringen, hälso- och sjukvården, och arbets- marknadsmyndigheterna. Denna möjlighet till samordning skulle enligt utskottet vara permanent och rikstäckande men utformas med utgångs- punkt från bestämmelserna i lagen (1994:566) om lokal försöksverk- samhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst (Socsam-lagen). Det var enligt utskottet angeläget att finansiell samordning kommer till stånd i syfte att skapa möjligheter för en effektivare användning av tillgängliga resurser och att berörda parter som kom överens fick denna möjlighet. Utskottet på- pekade att nuvarande möjligheter till samverkan inom ramen för Frisam skulle fortsätta att gälla. När det gäller rehabilitering förekommer ett flertal aktörer med olika uppdrag och ansvar. I arbetet med att rehabilitera enskilda personer aktualiseras emellanåt gränsdragningsfrågor med avseende på de olika aktörernas uppdrag och ansvar. Det har bl.a. mot denna bakgrund före- kommit olika former av samverkan och samordning inom rehabili- teringsområdet. Enligt 22 kap. 3 § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) skall den försäkrades arbetsgivare i samråd med den försäkrade svara för att hans eller hennes behov av rehabilitering klarläggs och att de åtgärder vidtas som behövs för en effektiv rehabilitering. Arbetsgivarens finan- sieringsansvar är begränsat till åtgärder som kan vidtas inom eller i an- slutning till den egna verksamheten. skall enligt 22 kap. 3 § sjätte stycket AFL överta ansvaret för rehabiliteringsutredningen om det finns skäl för det. Ett så- dant skäl kan vara att relationen mellan arbetsgivare och anställd är sådan att det anses olämpligt att arbetsgivaren genomför utredningen. En arbetsgivare är under vissa omständigheter skyldig att ordna företags- hälsovård för sina anställda. Företagshälsovården finansieras främst med avgifter från de arbetsgivare som har slutit avtal med berörd företags- hälsovård. Enligt arbetsmiljölagen (1977:1160) skall arbetsgivaren svara för att den företagshälsovård som arbetsförhållandena kräver finns att tillgå. Med företagshälsovård avses en oberoende expertresurs inom områdena arbetsmiljö och rehabilitering. Företagshälsovården skall särskilt arbeta Prop. 2002/03:132 för att förebygga och undanröja hälsorisker på arbetsplatser samt ha kompetens att identifiera och beskriva samband mellan arbetsmiljö, organisation, produktivitet och hälsa. ansvarar för att samordna och utöva tillsyn över de insatser som behövs för rehabiliteringsverksamheten enligt AFL. Sam- ordningsansvaret innebär att skall se till och verka för att de rehabiliteringsåtgärder som en försäkrad behöver, och som arbets- givare och olika myndigheter ansvarar för, fogas samman. Samordningen skall syfta till att den som drabbats av sjukdom skall återfå arbets- förmågan och kunna försörja sig genom förvärvsarbete. Vidare skall för- säkringskassan enligt 22 kap. 6 § AFL upprätta en rehabiliteringsplan, om den försäkrade behöver en rehabiliteringsåtgärd för vilken ersättning utges enligt 22 kap. AFL. I en sådan plan skall bland annat anges de rehabiliteringsåtgärder som skall komma i fråga, vem som har ansvaret för dem, en tidsplan för rehabiliteringen och beräknade kostnader för ersättningen . har ansvaret för att det görs rehabiliteringsutred- ningar för försäkrade som inte har någon arbetsgivare. Dessutom kan köpa arbetslivsinriktade rehabiliteringstjänster för att klarlägga den sjukskrivnes arbetsförmåga. skall också samverka med andra aktörer i rehabiliteringsarbetet. Samverkan kan ske på individnivå eller på övergripande nivå i enlighet med riktlinjerna i proposition Samverkan, socialförsäkringens ersättningsnivåer och admi- nistration m.m. (prop. 1996/97:63). Socialförsäkringen administreras bl.a. av () och de allmänna försäkringskassorna. Socialförsäkringsadministrationen regleras dels i AFL, dels i förordningen (1998:739) med instruktion för RFV. De allmänna försäkringskassorna är från staten fristående offent- ligrättsliga organ, men jämställs i olika sammanhang med statliga för- valtningsmyndigheter. Eftersom försäkringskassorna formellt är själv- ständiga och utgör offentligrättsliga organ skiljer sig RFV:s roll som central förvaltningsmyndighet från liknande myndigheter med regional organisation. RFV är inte chefsmyndighet för försäkringskassorna utan socialförsäkringsadministrationen består av självständiga och formellt åtskilda organisationer. RFV skall som central förvaltningsmyndighet bl.a. utarbeta normer för försäkringskassornas regeltillämpning, utöva tillsyn över försäkrings- kassornas handläggning och tillämpning av socialförsäkringen, vara ansvarig systemägare för de gemensamma IT-systemen samt svara för ekonomistyrningen för hela socialförsäkringsadministrationen. Det finns 21 allmänna försäkringskassor. Deras uppgift är att handlägga enskilda ärenden inom socialförsäkrings- och bidragssystemen och att svara för samordningen av rehabiliteringen. 2002/03:132 verksamhet leds av en styrelse och en direktör. Ett viktigt inslag i försäkringskassornas verksamhet är förtroende- mannainflytandet. Det finns förtroendevalda i såväl försäkringskassornas styrelser som socialförsäkringsnämnderna. har det övergripande ansvaret för verksamheten och beslutar i administ- rativa frågor, medan socialförsäkringsnämnderna beslutar i vissa enskilda försäkringsärenden. ansvarar för att verksamheten bedrivs författningsenligt och effektivt (18 kap. 9 § AFL). Styrelsen består av lägst fem och högst elva ledamöter, som utses av regeringen för av . Ledamöterna bör enligt 18 kap. 31 § AFL utses på förslag av de politiska partierna som finns representerade i verk- samhetsområde. Fördelningen bör ske proportionellt i förhållande till partiernas representation i eller kommunen. Ansvar och led- ning av den dagliga verksamheten åvilar direktören som ansvarar för den löpande förvaltningen enligt styrelsens riktlinjer och anvisningar (18 kap. 13 §). Direktören anställs genom beslut av regeringen på förslag av styrelsen (18 kap. 41 §). En försäkringskassa har en eller flera socialförsäkringsnämnder, som avgör bl.a. frågor om rätt till aktivitets- och sjukersättning. En socialför- säkringsnämnd består av sju ledamöter, som utses av styrelse för en period av . Fem av ledamöterna utses på förslag av de politiska partier som är representerade i det landsting eller den kommun som utgör kassans verksamhetsområde. De övriga två utses på förslag av de organisationer på arbetsmarknaden som finns inom kassans verksamhetsområde. Det pågår en översyn av socialförsäkringsadministrationen. Utredningen angående socialförsäkringsadministrationen (, S 2002:14) har i uppdrag (dir. 2002:166) att lämna förslag till hur den framtida socialför- säkringsadministrationen skall utformas för att förbättra förutsättningarna att komma tillrätta med administrativa brister som uppmärksammats. Enligt direktiven skall förutsättningarna öka att genom gemensamma förhållningssätt bryta utvecklingen av ohälsan och att kunna använda samhällets samlade resurser på bästa sätt för den försäkrade. De frågor som den särskilde utredaren skall överväga rör bl.a. ledning och styrning av socialförsäkringsadministrationen. Utredaren skall bland annat pröva vilken ledningsform som är mest ändamålsenlig med hänsyn till att staten måste kunna styra verksamheten för att kunna tillförsäkra att reglerna tillämpas likformigt och rättvist över hela landet samt att ett bra bemötande säkerställs. Vikten av ett lokalt förtroendemannainflytande skall beaktas. I första hand bör det prövas hur en förstärkt lednings- och samordningsfunktion på nationell nivå skall utformas. En sådan central funktion skulle kunna ha som huvuduppgift att leda, samordna och utveckla verksamheten inom socialförsäkringsadministrationen. I sam- band med att frågan om förtroendemannarollen prövas skall utredaren närmare överväga formerna för de förtroendevaldas medverkan och inflytande bl.a. i socialförsäkringsnämnderna och i arbetet med sam- Prop. 2002/03:132 verkan och samordning inom rehabiliteringsområdet. Uppdraget skall slutredovisas , men skall utredaren redovisa ett översiktligt förslag till organisationsstruktur och ansvarsfördelning mellan berörda aktörer. Hälso- och sjukvården ansvarar bl.a. för medicinsk rehabilitering. Hälso- och sjukvårdens ansvar regleras i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763, HSL). I ansvaret ingår att tillhandahålla medicinsk vård, behandling, habilitering och rehabilitering. Målet för den medicinska rehabiliteringen är att den enskilde skall uppnå bästa möjliga funktionsförmåga samt fysiskt och psykiskt välbefinnande. Rehabiliteringen kan också inriktas på att förbättra en funktionsnedsättning och träna kompenserande funk- tioner. Dessutom skall hälso- och sjukvården förmedla underlag till för- säkringskassan och andra aktörer för bedömning av rehabiliteringsbehov och lämpliga åtgärder. Hälso- och sjukvården är indelad i tre nivåer; primärvård, länssjukvård I primärvården ingår vårdcentraler, barn- och mödravård samt distriktssköterskemottagningar. basen i sjukvårdsorganisationen och skall ta om hand de sjukdomar och skador som inte kräver sjukhusvård. I länssjukvården ingår länssjukhus med kompetens och förutsättningar för att täcka de flesta sjukdoms- Särskilt komplicerade och mer sällsynta sjukdomar och skador behandlas på regionsjukhusen. Skälet till att hälso- och sjukvården är indelad i regioner är att kompetensen inom vissa medicinska områden behöver koncentreras till ett fåtal sjukhus i landet. är indelat i sex sjukvårdsregioner där varje region har minst ett regionsjukhus. Huvudmannaskapet för hälso- och sjukvården åvilar 18 landsting, två regioner (och ) och en kommun (). är i egenskap av landstingsfri kommun huvudman för den totala hälso- och sjukvården på . Enligt 3 § HSL skall varje landsting erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom ansvar omfattar dock inte sådan hälso- och sjukvård som en kommun inom har ansvar för. mun i ett landsting skall erbjuda en god hälso- och sjukvård åt äldre och personer med funktionshinder som bor i särskilda boendeformer (18 § Kommunerna skall även erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som vistas i sådan dagverksamhet som kommunerna har ansvaret för enligt 3 kap 6 § socialtjänstlagen (2001:453, SoL). utövar tillsyn över landstingens och kommunernas hälso- och sjukvård. Enligt 3 kap. 1 § kommunallagen (1991:900, KL) skall det i varje landsting finnas en beslutande församling . mäktige tillsätter de nämnder som, utöver , behövs för att fullgöra uppgifter och verksamhet. Enligt 10 § HSL skall ledningen av hälso- och sjukvården i landstingen utövas av en eller flera För sådan nämnd gäller vad som i KL föreskrivs om nämnder. 2002/03:132 I HSL anges att ledningen av hälso- och sjukvården skall vara organi- serad på ett sådant sätt att den tillgodoser hög patientsäkerhet och god vårdkvalitet samt främjar kostnadseffektivitet. Ansvaret för den kom- munala hälso- och sjukvården ligger hos den eller de nämnder som kom- munfullmäktige enligt SoL bestämmer. får enligt 3 § HSL träffa överenskommelse med kommun, försäkringskassa och länsarbetsnämnd om att inom ramen för lands- tingets uppgifter samverka för att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser. Ledning och organisation av vård som utövas av privata vårdgivare regleras av den associationsrättsliga lagstiftningen. Det är t.ex. styrelsen som utövar ledningen av hälso- och sjukvård som bedrivs i aktiebolag. Emellertid gäller även här om hur ledningen skall vara organiserad. Enligt 29 § HSL skall det finnas en verksamhetschef som svarar för verksamheten. Verksamhetschefen får uppdra åt befattningshavare inom verksamheten som har tillräcklig kompetens och erfarenhet att fullgöra enskilda ledningsuppgifter. En kommun ansvarar för den enskildes sociala rehabilitering i enlighet med SoL. I 4 kap. 1 § SoL föreskrivs beträffande bistånd att sådant skall utformas så att det stärker den enskildes möjligheter att leva ett själv- ständigt liv. Genom SoL regleras kommunens ansvar för bl.a. äldre människor, personer med funktionshinder, barn och unga samt personer med missbruksproblematik. Med social rehabilitering avses råd, stöd, service, sysselsättning och behandling. övergripande mål är att främja ekonomisk och social trygghet, jämlikhet i levnadsvillkor samt aktivt deltagande i samhällslivet. Enligt 2 kap. 6 § SoL får en kom- mun träffa överenskommelse med landsting, försäkringskassa och läns- arbetsnämnd om att, inom ramen för uppgifter, samverka för att uppnå effektivare användning av tillgängliga resurser. Nästan alla kommuner bedriver inom eller kommunens arbetsmarknadsenhet projekt eller permanenta verksamheter som syftar till att personer som har t.ex. ekonomiskt bistånd för sin försörjning, missbruksproblematik eller psykosocial problematik skall kunna försörja sig på egen hand. I en kommun utgörs den beslutande församlingen av kommunfull- mäktige, som tillsätter de nämnder som utöver kommunstyrelsen behövs för att fullgöra kommunens uppgifter och verksamhet. Enligt 2 kap. 4 § SoL fullgörs kommunens uppgifter inom av den eller de nämnder som kommunfullmäktige bestämmer. En kommun har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver (2 kap. 2 § SoL). har möjlighet att avtala med annan om att utföra uppgifter inom En kommun kan via ett sådant avtal tillhandahålla tjänster Prop. 2002/03:132 åt en annan kommun. Uppgifter som innefattar myndighetsutövning får däremot inte överlämnas till ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ (2 kap. 5 §). I socialnämndens uppgifter ingår att göra sig väl förtrogen med lev- nadsförhållandena i kommunen. skall medverka i sam- hällsplaneringen och i samarbete med andra samhällsorgan och organi- sationer främja en god samhällsmiljö. Den skall även informera om samt svara för omsorg och service, upplysningar, råd, stöd och vård, ekonomisk hjälp och annat bistånd till familjer och enskilda (3 kap. 1 § SoL). Enligt 4 kap. 4 § SoL får socialnämnden i vissa fall begära att den som uppbär försörjningsstöd skall delta i anvisad praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet. Detta skall syfta till att utveckla den enskildes möjligheter att försörja sig själv samt skall stärka möjligheterna att komma in på arbetsmarknaden eller på en fort- satt utbildning. skall samråda med länsarbetsnämnden in- nan den beslutar om deltagande praktik eller kompetenshöjande verk- samhet. har tillsynsansvar över och skall även följa och vidareutveckla . utövar tillsyn över den socialtjänst som kommunerna inom länet svarar för samt för till- ståndspliktig enskild verksamhet enligt SoL och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade () har ansvar för platsförmedling, vägledning, arbetslivsinriktad rehabilitering och utbildning i syfte att hjälpa personer att få ett arbete.