prop · GQ03140 · 2003-06-11 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2002/03:140 Jämt och ständigt Regeringens Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen lämnar regeringen en redovisning av hur jämställdhets- politiken har utvecklats då den senaste skrivelsen om jäm- ställdhet presenterades (skr. 1999/2000:24). Redovisningen omfattar insatser inom de flesta politikområdena samt det internationella jäm- ställdhetsarbetet. Regeringen redovisar även huvuddragen i det fortsatta jämställdhetsarbetet i en handlingsplan för mandatperioden. Handlings- planen, som också omfattar åtgärder inom en mängd politikområden, kommer att utvecklas och preciseras efter hand och regeringen avser att återkomma till med en redovisning av resultaten. Regeringen anger även fem fokusområden som kommer att lyftas fram i regeringens jämställdhetspolitik . Handlingsplan för mandatperioden............................................. Effektiv statsförvaltning (PO 1) ...................................................... Skatt, tull och exekution (PO 3) ...................................................... Rättsväsendet (PO 4) ....................................................................... Utrikes- och säkerhetspolitik (PO 5) ............................................... Internationellt utvecklingsarbete (PO 8) ......................................... Samarbete med (PO 9) .............................. Integrationspolitik (PO 10).............................................................. Storstadspolitik (PO 11) .................................................................. Migrationspolitik (PO 12) ............................................................... Hälso- och sjukvårdspolitik (PO 13) ............................................... Folkhälsa (PO 14)............................................................................ Barnpolitik (PO 15) ......................................................................... Handikappolitik (PO 16) ................................................................. Äldrepolitik (PO 17)........................................................................ Socialtjänstpolitik (PO 18) .............................................................. Ersättning vid arbetsoförmåga (PO 19)........................................... Ekonomisk familjepolitik (PO 21) .................................................. Arbetsmarknadspolitik (PO 22)....................................................... Arbetslivspolitik (PO 23) ................................................................ Jämställdhetspolitik (PO 24) ........................................................... Utbildningspolitik (PO 25).............................................................. Kulturpolitik (PO 28) ...................................................................... Ungdomspolitik (PO 29) ................................................................. Folkrörelsepolitik (PO 30)............................................................... Bostadspolitik (PO 31) .................................................................... Miljöpolitik (PO 34) ........................................................................ Transportpolitik (PO 36) ................................................................. IT, tele och post (PO 37) ................................................................. Näringspolitik (PO 38) .................................................................... Djurpolitik (PO 42).......................................................................... Samepolitik (PO 45)........................................................................ Demokrati (PO 46) .......................................................................... Minoritetspolitik (PO 47) ................................................................ Utvecklingsarbetet inom departementen ......................................... Jämställdhetspolitik (PO 24) ........................................................... Effektiv statsförvaltning (PO 1) ...................................................... Finansiella system och tillsyn (PO 2)............................................ Skatt, tull och exekution (PO 3) .................................................... Rättsväsendet (PO 4) ..................................................................... Utrikes- och säkerhetspolitik (PO 5) ............................................. Totalförsvar (PO 6)........................................................................ Skydd och beredskap mot olyckor och svåra påfrestningar (PO 7)... Internationellt utvecklingssamarbete (PO 8)................................. Samarbete med (PO 9) ............................ Integrationspolitik (PO 10)............................................................ Storstadspolitik (PO 11) ................................................................ Migrationspolitik (PO 12) ............................................................. Hälso- och sjukvårdspolitik (PO 13) ............................................. Folkhälsa (PO 14).......................................................................... Barnpolitik (PO 15) ....................................................................... Handikappolitik (PO 16) ............................................................... Äldrepolitik (PO 17)...................................................................... Socialtjänstpolitik (PO 18) ............................................................ Ersättning vid arbetsoförmåga (PO 19)......................................... Ekonomisk äldrepolitik (PO 20).................................................... Ekonomisk familjepolitik (PO 21) ................................................ Arbetsmarknadspolitik (PO 22)..................................................... Arbetslivspolitik (PO 23) .............................................................. Utbildningspolitik (PO 25)............................................................ Forskningspolitik (PO 26) ............................................................. Mediepolitik (PO 27)..................................................................... Kulturpolitik (PO 28) .................................................................... Ungdomspolitik (PO 29) ............................................................... Folkrörelsepolitik (PO 30)............................................................. Bostadspolitik (PO 31) .................................................................. Regional samhällsorganisation (PO 32) ........................................ Regional utvecklingspolitik (PO 33)............................................. Miljöpolitik (PO 34) ...................................................................... Energipolitik (PO 35) .................................................................... Transportpolitik (PO 36) ............................................................... IT, tele och post (PO 37) ............................................................... Näringspolitik (PO 38) .................................................................. Utrikeshandel, export- och investeringsfrämjande (PO 39).......... Konsumentpolitik (PO 40) ............................................................ Skogspolitik (PO 41) ..................................................................... Djurpolitik (PO 42)........................................................................ Livsmedelspolitik (PO 43) ............................................................ Landsbygdspolitik (PO 44)............................................................ Samepolitik (PO 45)...................................................................... Demokrati (PO 46) ........................................................................ Minoritetspolitik (PO 47) .............................................................. Allmänna bidrag till kommuner (PO 48)....................................... Det internationella jämställdhetsarbetet................................... Det övergripande målet för svensk jämställdhetspolitik är att kvinnor och män skall ha samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter inom alla väsentliga områden i livet. har kvinnor och män formellt samma rättigheter, men ändå har vi inte uppnått ett jämställt samhälle. Sett ur ett historiskt perspektiv har kvinnans position i relation till mannens dramatiskt förändrats . En kvinna i var en person som varken hade lika arvsrätt eller rösträtt. Genom målmedvetet arbete av kvinnorörelsen och politisk vilja och beslut har kvinnor och män blivit lika inför lagen. En kvinna i var en person som hade rösträtt, men inte rätt till sin egen kropp. Våldtäkt inom äktenskapet kriminaliserades först och kvinnors rätt till abort infördes . har kvinnor också rätt till hela arbetsmarknaden och betraktas, liksom män, som själv- ständiga individer i försäkringssystemen. Att kvinnor inte betraktades som individer eller fullvärdiga medborgare är lätt att glömma bort. Trots en lång historia av aktivt jämställdhetsarbete präglas vårt sam- hälle fortfarande av en könsmaktsordning. Arbetet måste fortsättningsvis ges en mer feministisk inriktning. Det innebär att vi måste vara medvetna om att det råder en könsmaktsordning, att kvinnor är underordnade och män är överordnade, och vilja förändra den. Det innebär också att reger- ingen betraktar manligt och kvinnligt som sociala konstruktioner, dvs. könsmönster som skapas utifrån uppfostran, kultur, ekonomiska ramar, maktstrukturer och politisk ideologi. Könsmönstren skapas och upprätt- hålls både på det personliga planet och på det samhälleliga planet. Denna struktur har inte förändrats, trots att kvinnors och mäns representation på vissa samhällsområden kvantitativt sett närmat sig varandra. Om vi inte bryter dagens könsmaktsordning kommer vi inte att uppnå ett jämställt samhälle. Arbetet med att öka representationen av kvinnor på beslutsfattande positioner och att få fler kvinnor till arbetsmarknaden har inte alltid inne- burit att kvinnor fått tillgång till reell makt. Jämn representation mellan kvinnor och män är fortfarande viktigt men vi måste även rikta in oss på maktfrågor. Utmaningen i jämställdhetsarbetet framöver måste således vara att förändra kvinnors och mäns kvalitativa rättigheter och möjligheter. Vi måste synliggöra könsmaktsordningen och angripa de strukturer som upprätthåller den. Vilken formell och/eller informell makt har och till- delas kvinnor respektive män? Vad innebär rätten till arbete för kvinnor och män? Hur påverkar den könssegregerade arbetsmarknaden makt- ordningen mellan kvinnor och män? Varför har kvinnor och män inte samma ansvar för det obetalda arbetet i hemmet och för sina barn? Vad står mäns våld mot kvinnor för? I skrivelsen redovisas det arbete regeringen utfört för att uppnå uppsatta Väsentliga framsteg har gjorts för att stärka kvinnors position i samhället. Kvinnor har ökat sin representation i den Skr. 2002/03:140 politiska sfären men även på andra områden. mäns våld mot kvinnor har intensifierats och sexköpslagen har inneburit minskad gatuprostitution och satt fokus på prostitution och könshandel. Mäns delaktighet i jämställdhetsarbetet har uppmärksammats och mäns ökade uttag av föräldraledighet är ett positivt inslag i detta. Mycket arbete för att nå jämställdhet ligger dock framför oss både nationellt och internationellt. Regeringen anser därför att det är nödvänd- igt att jämställdhet integreras i alla politikområden. Utöver detta skall några särskilda områden lyftas fram . -representation; jämn fördelning av makt och inflytande, -lika lön för lika och likvärdigt arbete, -mäns våld mot kvinnor; prostitution och handel med kvinnor för sexuella ändamål, -män och jämställdhet samt -sexualiseringen av det offentliga rummet. Det internationella jämställdhetsarbetet är nära sammankopplat med det nationella arbetet. var bland de första länderna att ratificera FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. Konventionen blev därmed en juridiskt bindande förpliktelse för . Jämställdhetsarbetet i FN för att trygga kvinnors åtnjutande av mänsk- liga rättigheter i en globaliserad värld är viktigt, särskilt då det blåser starka reaktionära och konservativa vindar som motverkar kvinnors rättigheter. EU-arbetet prioriteras eftersom det har stor betydelse för utvecklingen i vår del av världen. I denna skrivelse redovisar regeringen dels de insatser som gjorts inom jämställdhetspolitiken , dels en handlingsplan för jämställdhetspolitiken . Handlingsplanen har utarbetats i samarbete med de Gröna och . Jämställdhet inom alla politikområden Det har funnits en insikt om att jämställdhet måste utvecklas inom alla politikområden. En framgångsrik jämställdhetspolitik måste vara integrerad i all politik och forma samhället och människors vardag. Det är bl.a. i den ekonomiska politiken, utbildningspolitiken, familjepolitiken, arbetsmarknadspolitiken etc. som jämställdheten tar gestalt och skapar resultat. Den breda redovisning av utvecklingen inom olika politikområden som återfinns i denna skrivelse visar att arbetet med att låta jämställdhet genomsyra hela regeringens politik givit resultat, även om mycket åter- står att göra. I den jämställdhetspolitiska propositionen Delad makt - delat ansvar 1993/94:147) konstaterar regeringen att jämställdhetsarbetet måste breddas med utgångspunkt i ett synsätt som i ökad utsträckning beaktar det ojämna maktförhållandet mellan könen. framhåller regeringen, i alltför hög grad varit inriktat på att förändra formella strukturer och att påverka attityder och i för liten mån varit inriktad på de informella strukturer som skapar och upprätthåller den ojämna maktfördelningen mellan könen. har ökad kunskap vunnits om ojämställdhetens Genusforskningen har fördjupats och utvecklats och har liksom och makt i (SOU 1990:4) och (SOU 1998:6) bidragit till ökade insikter om hur olikheter på grund av kön skapas och upprätthålls. Teorier om genussystemet bidrar till att förklara bristen på jämställd- Utmärkande för genussystemet är, som det beskrivs av i , principerna om könens isärhållande och om mäns överordning och kvinnors underordning. illustreras av könsuppdelningen på arbetsmarknaden och uppdelningen av det obetalda arbetet i familjen. Den manliga överordningen yttrar sig bl.a. i att män tjänar mer och har mer makt över sina liv. norm, kvinnan är avvikelsen. Kvinnor och män möter dessa strukturer överallt i vardagen. ordningen följer oss från det vi föds och första gången möter världen, till dagis, till skolan, till arbetslivet och till livets slut. Den är ibland tydlig, men ofta dold som en etablerad självklarhet i vardagen. är ofta uppenbar för kvinnor medan män har svårare att se sin egen Genussystemet begränsar såväl kvinnors som mäns möjligheter att utvecklas som individer, den begränsar demokratin och den utgör ett hinder för tillväxt eftersom kvinnors och mäns fulla kompetens och resurser inte tas till vara. Den delvis formella inriktning som jämställdhetspolitiken haft har i alltför liten utsträckning påverkat de bakomliggande strukturer som skapar och upprätthåller det ojämna maktförhållandet mellan kvinnor och Vällovliga och angelägna politiska reformer som syftar till att öka jämställdheten får ibland ett begränsat genomslag på grund av samhällets Trots den formellt lika tillgången till utbildning för flickor och pojkar påverkas studievalet av stereotypa föreställningar om kön. föräldraledigheten i lika mån är tillgänglig för fadern och modern utnyttjas den endast i mycket begränsad utsträckning av fäderna. faktiska valet påverkas föräldrarna av värderingar i samhället, arbets- givare, släktingar, vänner och kanske av ekonomiska överväganden som grundas i att mannen har högre lön än kvinnan. får innebörden att det är just de månaderna som bör tillhöra pappan, dvs. enbart en liten del av den totala tiden. De politiska reformerna bemöts av ett genussystem och kan rent av återskapa och stärka föreställningarna om fundamentala skillnader mellan kvinnor och män. Från attitydpåverkan till administrativ struktur Jämställdhetspolitiken har i hög grad varit inriktad på att påverka Detta har bl.a. skett genom informationsverksamhet, konferenser, kampanjer etc. De medel som regeringen disponerar för politikområdet jämställdhetspolitik används, vid sidan av finansieringen av JämO, huvudsakligen för tillfälliga projekt. Det finns anledning att nu överväga en fastare struktur för jämställdhetsarbetet. Jämställdhetspolitikens aktörer har pekat på behovet av att ett jämställdhetsperspektiv måste genomsyra all politik och alla verk- Det räcker emellertid inte att göra detta konstaterande. måste också finnas möjligheter för ansvariga myndigheter att faktiskt genomföra de analyser och vidta de åtgärder som krävs. skall bli möjligt måste regeringens styrning vara tydlig och myndighet- erna måste ha den kunskap och det stöd som behövs. Jämställdhetsintegrering innebär att ett ökat ansvar för jämställdhets- politiken åläggs all statlig verksamhet. Den som har ansvar för en verk- samhet har även ansvar för att integrera ett könsperspektiv i denna Denna strategi är nödvändig och har visat sig vara fram- gångsrik men den kan fungera på ett tillfredsställande sätt endast om ansvaret för jämställdhet kombineras med tydliga uppföljningsbara mål, kunskap och stöd. Så är det inte alltid , vilket ofta leder till att myndigheternas jämställdhetsarbete blir särordnat, ad hoc-betonat och inte förankrat i den ordinarie verksamheten. arbetet måste höjas avsevärt. Den utvärdering som (RRV 2000:17) genomfört av styrningen av jämställdhetspolitiken genom utfärdande av reglerings- brev till myndigheterna visar på otydlighet och inkonsekvens i styr- Sannolikt har detta samband med att målen för jämställdhets- politiken är alltför allmänna och otydliga samt att indikatorer för att bedöma den förda politikens resultat och effekter i stort saknas. Det är en viktig uppgift för regeringen att kraft- fullt stärka styrningen av jämställdhetspolitiken. Som framgår av hand- lingsplanen avser regeringen att utveckla jämställdhetspolitikens inrikt- ning och arbetsformer. Målsättningen är att skärpa arbetet med att tillse att ett jämställdhetsperspektiv finns inom alla politikområden och genomsyrar regeringens politik. Jämställdhetspolitiken måste ha en bred omfattning men det krävs även prioriteringar som från tid till annan kan variera. Fem fokusområden som kommer att lyftas fram i regeringens jämställdhetspolitik under mandat- perioden har identifierats. Dessa områden, som beskrivs nedan, är: -representation; jämn fördelning av makt och inflytande, -lika lön för lika och likvärdigt arbete, -mäns våld mot kvinnor, prostitution och handel med kvinnor för sexuella ändamål, -män och jämställdhet samt - sexualiseringen av det offentliga rummet. Representation; jämn fördelning av makt och inflytande Ett av delmålen för jämställdhetspolitiken är en jämn fördelning av makt och inflytande mellan kvinnor och män. En jämn representation av kvinnor och män i beslutande organ är en viktig demokratifråga. könen måste vara representerade inom alla samhällsområden och på alla beslutsnivåer för att de skall kunna påverka samhällsutvecklingen på lika Med en jämn fördelning mellan kvinnor och män ökar också förutsättningarna för ett bredare beslutsunderlag i olika samhällsfrågor. Ett målmedvetet arbete för att öka kvinnors inflytande på olika nivåer i samhället har lett till att är världsledande när det gäller andelen kvinnor i direktvalda politiska organ. Detta gäller både på nationell, regional och nivå. Utvecklingen har dock varit mycket långsam då det gäller en jämn representation på maktområden utanför den politiska sfären. gäller det representationen inom näringslivet, både i styrelser och på Kvinnor har sällan makt eller inflytande över verk- samheternas inriktning eller deras organisering. Ett annat viktigt område med ojämn könsfördelning på ledande befattningar är högskoleväsendet. En väsentlig del av samhällsutvecklingen styrs fortfarande av män och mäns erfarenheter är fortfarande norm. Detta gäller inte minst i nominerings- och beslutsprocesserna. En medveten och uthållig politik åstadkommer resultat. arbetat för en jämn representation av kvinnor och män i myndighets- styrelser och kommittéer samt statligt ägda bolagsstyrelser. har andelen kvinnor bland myndighetscheferna ökat från 1988 Andelen kvinnor på ledande befattningar inom och myndigheterna skall fortsätta att öka under Regeringen har också en fortlöpande diskussion med näringslivet om olika åtgärder för att förändra situationen. Det handlar om att synliggöra könsfördelningen och utifrån fakta åstadkomma en förändring. stiftningsåtgärder kan komma ifråga. Men det räcker inte med en jämn fördelning i ledningsgrupper, styrelser och på ledande poster. Det är viktigt att vara medveten om att graden av makt och inflytande skiljer sig åt mellan olika befattningar. Det väsentliga är att kvinnor och män verkligen har lika mycket makt och inflytande, att kvinnor inte underordnas i de beslutande instanserna. Lika lön för lika och likvärdigt arbete Lika lön för lika och likvärdigt arbete är ett område som vid sidan av makt- och inflytandefrågor alltid har varit prioriterat i den svenska jäm- Egen försörjning är avgörande för oberoende och självständighet samt en grundläggande förutsättning för jämställdhet mellan kvinnor och män. Likafullt är kvinnors löner fortfarande betydligt lägre än mäns. Om man jämför kvinnors och mäns genomsnittliga löner på hela arbetsmarknaden har kvinnorna av männens löner. Om man standardväger lönerna, det vill säga korrigerar lönerna för yrken, utbildning, ålder och för vilken del av arbetsmarknaden som arbetet utförs på blir kvinnors lön inom den sektorn, inom den landstingskommunala sektorn, inom den statliga sektorn och inom den privata sektorn, som andel av mäns löner. Den viktigaste orsaken till skillnaderna i lön om man ser till hela arbetsmarknaden är segregeringen av arbetsmarknaden, där så kallat kvinnoarbete inom offentlig sektor, vård och omsorg är särskilt lågavlönat. Om man jämför kvinnors och mäns löner inom lika arbeten är däremot skillnaden inte lika stor. Inte desto mindre kan den vara osaklig och könsdiskriminerande i jämställdhetslagens mening. Osakliga löneskillnader som beror på kön strider mot jämställdhetslagen. Lönebildningen är en fråga för arbetsmarknadens parter. Löne- diskriminering försämrar kvinnors försörjnings- och karriärmöjligheter på den svenska arbetsmarknaden och är också relaterad till andra faktorer som försämrar kvinnors ställning på arbetsmarknaden. Dit hör t.ex. ohälsoproblemet, otrygga anställningsformer och dåligt inflytande i arbetet ihop med den lägre värderingen av kvinnors arbete. Åtgärder har vidtagits i syfte att bryta de könsbundna studie- och yrkesvalen som leder till den könsuppdelade arbetsmark- naden. Framgångarna har emellertid varit måttliga och det är nu angeläget att öka kunskaperna om hur man mera framgångsrikt kan fort- sätta det arbetet. En könsuppdelad arbetsmarknad är ineffektiv och hämmar tillväxten. Traditionella föreställningar om kvinnligt och manligt styr yrkesval och vilka chanser som ges på arbetsmarknaden och begränsar människors möjligheter att utveckla sin individuella kompetens, liksom också den kreativitet som bör utmärka en framgångs- rik arbetsmarknad. Åtgärder mot könsdiskriminerande löneskillnader har också krävts genom jämställdhetslagen. Varje arbetsplats med minst tio anställda skall göra en jämställdhetsplan som skall innehålla en kartläggning av könsrelaterade löneskillnader. Dessa skall i sin tur analyseras och åtgärdas. Jämställdhetslagen reglerar enbart relationerna mellan den enskilde arbetsgivaren och dennes anställda.