prop · GR0320 · 2003-11-05 00:00:00 — Dokumentets uppföljningsprocedurer möjliggjorde för regeringar i att påtala kränkningar av mänskliga rättigheter i medlemsländer som enskilda människor organiserade sig i Helsingforskommittéer över hela . Det var, som utredningen konstaterar, när medborgarna i socialiststaterna i kollektivt blev medvetna om sina rättigheter som det av skapade och ledda maktsystemet började skaka. har en positiv utveckling ägt rum inom FN, i mycket pådriven av generalsekreteraren . rättigheter har integrerats i FN:s övriga verksamheter. Vikten av insatser Skr. 2003/04:20 för demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer i det fredsbyggande arbetet lyfts fram i den så kallade Brahimirapporten (FN-dokument A/55/305). I generalsekreterarens rapport om konfliktförebyggande (FN-dokument A/55/985) framhålls det breda säkerhetsbegreppet. gav i sin resolution (2001) enhälligt stöd till denna rapport och gav generalsekreteraren i uppdrag att informera rådet i fall av grova kränkningar av mänskliga rättigheter. Därmed har en grund lagts för att på ett bättre sätt betona frågor om mänskliga rättigheter i säkerhetsrådets arbete och för att den information som finns tillgänglig genom FN:s landrapportörer och genom enskilda organisationer på ett bättre sätt beaktas för att förebygga krig. Ansträngningarna för att stärka sambanden mellan arbetet för mänskliga rättigheter och arbetet för fred består mycket i att verka för en ökad insikt om dessa samband och en ökad politisk acceptans för dem. Det internationella arbetet för konfliktförebyggande, som i mycket är ledande i, syftar bland annat till detta. Ett exempel på detta är den om konfliktförebyggande som utrikesminister var värd för i . Konferensen samlade höga företrädare för , FN och regionala organisationer från och . I slutsatserna betonas de gemensamma värdena: Folkrätt, inklusive mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt, lägger grunden för internationell fred och säkerhet. Väpnade konflikter orsakas ofta av grova brott mot de mänskliga rättigheterna. Respekt för de internationella normerna om mänskliga rättigheter är legitima angelägenheter för alla. Utmaningen ligger i att stärka denna samsyn globalt och att stärka gemensamma mekanismer för dess genomförande. anordnar regeringen den fjärde och sista internationella konferensen med utgångspunkt i Förintelsen, på temat förebyggande av folkmord. 3.3.2Mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt på olika sätt verka för att skyddet för individen i konfliktsituationer stärks och aktivt påtala staters ansvar att ge humanitära aktörer tillträde till nödlidande. Skyddsreglerna för enskilda individer i interna och internationella väpnade konflikter utgörs i första hand av den internationella humanitära rätten och de mänskliga rättigheterna. Under en väpnad konflikt ger den Skr. 2003/04:20 humanitära rätten i vissa fall ett starkare skydd för individen än reglerna om mänskliga rättigheter. verkar för att stärka kunskaperna och övervakningen av respekten för dessa båda regelverk i konfliktsituationer. har verkat för att få fram ett grundläggande skydd som skall vara tillämpligt för alla aktörer inte bara stater och gälla såväl i fred som under väpnad konflikt. Senast anordnade tillsammans med de övriga nordiska länderna ett expertmöte i om allmänna humanitära grundregler (fundamental standards of humanity). Slutsatserna har presenterats i FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna. Det vidare arbetet avvaktar nu en studie som skall presenteras av () om sedvanerätten på den humanitära rättens område. har en speciell delegation inom , Folkrättsdelegationen, arbetat för att ta fram förslag till svenska initiativ i frågor som rör den internationella humanitära rätten, inklusive där den överbrygger andra folkrättsliga områden som mänskliga rättigheter. Delegationens arbete har lett till flera konkreta resultat. Delegationen har haft olika namn och form, men det grundläggande syftet har varit detsamma. Den nuvarande Folkrättsdelegationen arbetar under kabinettssekreterarens ledning. är också aktivt i det arbete som pågår för att förstärka övervakningen av . EU har fortsatt att regelmässigt påtala staters ansvar att ge humanitära aktörer säkert tillträde till nödlidande civilbefolkning. Detta sker till exempel i öppna debatter i säkerhetsrådet och genom resolutioner i generalförsamlingen och FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna. deltar i det arbete som pågår inom för utveckling av mänskliga rättigheter för att stärka skyddet för mänskliga rättigheter i väpnade konflikter och krislägen. Vid för internationell humanitär rätt utarbetas en manual för regler som är tillämpliga i icke-internationella konflikter, och svenska experter deltar i det arbetet. Det svenska bidraget till ICRC går bland annat till organisationens arbete med att sprida kunskap om den internationella humanitära rätten. Respekten för den internationella humanitära rätten och de mänskliga rättigheterna i konfliktsituationer är dock bristfällig, som konflikter har visat. Skyddet av civila under väpnade konflikter måste med olika medel förbättras. Situationen vad gäller övergrepp mot kvinnor och barn och brott mot deras säkerhet och mänskliga rättigheter måste särskilt uppmärksammas. FN:s generalsekreterare har presenterat två rapporter för säkerhetsrådet och generalförsamlingen, som i sin tur har antagit resolutioner i frågan. Rapporterna har konstaterat att regelverket i stort sett är tillräckligt, men att genomförandet av det måste stärkas. har tagit aktiv del i detta arbete. kommer att fortsätta att verka aktivt till stöd för och Romstadgan, i syfte att främja domstolen och åstadkomma en universell anslutning till dess stadga. Romstadgan för (International Criminal Court, ICC) antogs vid en diplomatkonferens och trädde i kraft . hade stadgan undertecknats av 139 stater och ratificerats av 91. I och med Romstadgans ikraftträdande inrättas en permanent internationell domstol för utredning och lagföring av de grövsta brotten mot internationell humanitär rätt och mänskliga rättigheter. Enligt stadgan får domstolen bara ta upp brott som begåtts efter stadgans ikraftträdande. ICC har endast komplementär jurisdiktion, och kommer endast agera i fall där det nationella rättssystemet underlåtit att lagföra på ett rimligt sätt. Detta kan vara fallet då det nationella rättssystemet har kollapsat eller inte vill eller vågar lagföra den misstänkte. Domstolen har jurisdiktion över folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Både folkmord och brott mot mänskligheten kan begås såväl i krigs- som i fredstid och anger vissa allvarliga gärningar som ingått som ett led i ett omfattande eller systematiskt angrepp mot en civilbefolkning. har välkomnat Romstadgans ikraftträdande som en av de viktigaste händelserna i folkrätten sedan tillkomst. Stadgan är ett viktigt steg bort från straffrihet för grova brott mot den internationella humanitära rätten och mänskliga rättigheter. har aktivt bidragit till att EU stödjer ICC fullt ut. EU har enats om att på olika sätt stödja domstolens effektiva funktion och att arbeta för bredast möjliga anslutning till Romstadgan. 3.3.3Mänskliga rättigheter, asylrätt och migration kommer i det internationella samarbetet beträffande asyl- och migrationsfrågorna att fortsätta lyfta fram internationella konventioner och överenskommelser om mänskliga rättigheter. och dess tilläggsprotokoll utgör de grundläggande instrumenten till skydd för människor på flykt. samt FN:s konventioner om mänskliga rättigheter ger ett kompletterande skydd. Huvudorganet för det internationella arbetet till skydd för världens flyktingar är FN:s högkommissarie för flyktingar (UNHCR). är en av UNHCR:s största bidragsgivare och en aktiv partner till organisationen i dess arbete att bistå och skydda flyktingar. var ordförande i organ, exekutivkommittén (ExCom). UNHCR genomförde globala konsultationer för att systematiskt se över och stärka flyktingskyddet och den praxis som utvecklats . 2003/04:20 konsultationer utmynnande bland annat i en Agenda for Protection som vänder sig till såväl UNHCR som till stater. deltog aktivt i dessa globala konsultationer. Genom Amsterdamfördraget stärktes arbetet inom EU för en bättre samordnad migrations- och flyktingpolitik, som enligt fördraget vilar på flyktingkonventionens grund. Därmed är asyl- och migrationsfrågorna sedan fördragets ikraftträdande en del av gemenskapsrätten och arbetet med ett gemensamt europeiskt asylsystem har påbörjats. Vid förhandlingar om EG-direktiv stödjer sig i stor utsträckning på internationella normer om mänskliga rättigheter. deltar aktivt i EU:s pelaröverskridande högnivågrupp för asyl och migration (HLWG). Gruppens uppgift är att i partnerskap med tredje länder, varifrån stora grupper asylsökande och/eller migranter kommer till EU, initiera och genomföra samarbetsprojekt som ytterst syftar till att dessa länder själva bättre skall kunna hantera migrationsströmmarna och utvecklas till säkra asylländer. Lagstiftningsstöd och andra kapacitetshöjande insatser spelar en viktig roll. Gruppen anlägger ett helhetsperspektiv där man arbetar både med multilateralt och bilateralt utvecklingssamarbete och med specifika migrationsprojekt som inte finansieras via utvecklingssamarbetet. I gruppen har medlemsstaterna förhandlat fram EU:s riktlinjer för hur migrationsfrågorna bättre skall integreras i utvecklingssamarbetet. har fortsatt verka för att konventionens skyddsnät får en global täckning genom att uppmana de regeringar som ännu ej gjort så att ansluta sig till flyktingkonventionen och dess tilläggsprotokoll. Genom utvecklingssamarbetet och annat stöd verkar även för en praktiskt fungerande prövningsprocess och flyktingmottagning också i länder som anslutit sig till konventionen. Bedömningar av situationen för de mänskliga rättigheterna i enskilda länder utgör en central komponent i den svenska asylprocessen. årliga rapporter om situationen för mänskliga rättigheter i världens länder utgör en av flera källor därvidlag. I enskilda, praxisbildande beslut som gäller tillämpningen av utlänningslagen har regeringen hänvisat till de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter samt uttalanden från FN-organ, framförallt UNHCR. 3.3.4Mänskliga rättigheter och terrorism kommer i internationella sammanhang att betona vikten av att kampen mot terrorismen bedrivs med full respekt för folkrätten, de mänskliga rättigheterna och rättssäkerheten. stödjer kampen mot terrorismen som särskilt förs inom ramen för ett allt närmare internationellt samarbete. har i internationella sammanhang konsekvent framhållit vikten av att kampen mot terrorismen bedrivs med full respekt för folkrätten, de mänskliga rättigheterna och rättssäkerheten. Detta slås även fast regeringsförklaring. terrorismen får inte bli en förevändning för åtgärder, till exempel mot Skr. 2003/04:20 inhemsk opposition, som strider mot de mänskliga rättigheterna. Ett åsidosättande av de folkrättsliga principerna, och då särskilt de mänskliga rättigheterna, kan i dessa sammanhang befaras bland annat vad gäller rättssäkerheten, diskrimineringsförbudet, de grundläggande friheterna såsom åsikts-, yttrande-, mötes- och religionsfriheterna samt principen om icke-återsändande (non-refoulement) av en individ till ett land där han eller hon riskerar förföljelse. Inom ramen för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik (GUSP) har gemensamma riktlinjer utarbetats om respekten för mänskliga rättigheter i kampen mot terrorismen. I detta arbete har framhållit vikten av full respekt för folkrätten och de mänskliga rättigheterna liksom grundprincipen att bara stater, inte terroristorganisationer, kan begå brott mot de mänskliga rättigheterna. Även inom har utarbetats riktlinjer om mänskliga rättigheter och kampen mot terrorismen. har också i FN, och andra forum påtalat vikten av skydd för de mänskliga rättigheterna inom ramen för terroristbekämpning, samt givit aktivt stöd för det resolutionsarbete inom FN som syftar till att understryka denna viktiga princip. reagerar också när enskilda länder åsidosätter folkrätten i kampen mot terrorism. har inom FN fortsatt att ta avstånd från åsikten som framförts av vissa länder att terrorister begår brott mot de mänskliga rättigheterna. Ett sådant synsätt syftar till att frånta stater deras ansvar för upprätthållandet av de mänskliga rättigheterna som det kan utgöra ett slags erkännande av en terroristgrupps legitimitet. 3.3.5Mänskliga rättigheter och demokrati fortsatt stödja det internationella samarbetet syftande till att främja demokratiska processer, inklusive genom EU, FN, och , samt genom organisationer som International , och ytterligare betona sambandet mellan de mänskliga rättigheterna, ett framgångsrikt demokratiseringsarbete och en fördjupad demokrati. Även om demokrati och mänskliga rättigheter är två separata begrepp finns ett nära samband. Detta markeras tydligt i FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna som bland annat stadgar att det är en individuell rättighet att ta del i sitt lands styrelse direkt eller genom valda ombud. Respekt för mänskliga rättigheter bidrar till och är i stor utsträckning en förutsättning för demokratisering. Det omvända sambandet mellan demokrati och de mänskliga rättigheterna är lika uppenbart. Demokratiska beslutsprocesser förstärker skyddet av de mänskliga rättigheterna. Ett folkligt deltagande i det politiska arbetet är ofta den bästa garantin för att människors rättigheter En fungerande rättsstat och god samhällsstyrning utgör också förutsättningar för deltagande, inflytande och tillgodoseende av Skr. 2003/04:20 mänskliga rättigheter för alla. Demokrati kräver institutioner och ett oberoende och väl fungerande rättsväsende grundat på rättsstatens principer. Demokrati kräver också fria val, fungerande politiska partier, oberoende media och aktiva enskilda organisationer som får verka fritt. stödjer och deltar i det internationella arbete som bedrivs inom bland annat EU, FN, och för att främja och stödja demokratiseringsprocesser. tog initiativ till etableringen av (International ) som är en internationell organisation med säte i . i stort har antalet länder som kan betecknas som demokratier - etablerade eller unga - fortsatt att öka under det senaste seklet. Alltjämt lever dock en stor del av världens befolkning under begränsningen av en enpartistat eller diktatur. Stärkandet av rättsstaten och de mänskliga rättigheterna utgör en förutsättning för ett framgångsrikt demokratiseringsarbete. Det är angeläget att förhållandet mellan mänskliga rättigheter och demokrati såsom ömsesidigt förstärkande krafter starkare betonas. 3.3.6Mänskliga rättigheter och utvecklingssamarbetet verka för att integreringen av mänskliga rättigheter och demokrati i det svenska utvecklingssamarbetet fortsätter och får större genomslag, och fortsatt verka för att ett rättighetsperspektiv skall genomsyra det utvecklingssamarbete som bedrivs inom FN, liksom av EU- kommissionen. Utvecklingssamarbetet handlar i stor utsträckning om att förverkliga alla mänskliga rättigheter, medborgerliga och politiska såväl som ekonomiska, sociala och kulturella. Det finns ofta ett tydligt samband mellan bristande respekt för mänskliga rättigheter och fattigdom. Sedan den förra skrivelsen (skr. 1997/98:89) överlämnades har regeringen tillsammans med Sida fortsatt arbetet med att integrera främjandet av mänskliga rättigheter och demokrati i utvecklingssamarbetet i enlighet med regeringens skrivelse om demokrati och mänskliga rättigheter i svenskt utvecklingssamarbete (skr. 1997/98:76) samt Sidas handlingsprogram för fred, demokrati och mänskliga rättigheter. Arbetet innefattar utbildning i mänskliga rättigheter samt utarbetande av riktlinjer, metoder och referensmaterial för landstrategiarbetet och samarbetsprogrammen. Det finns huvudsakligen tre verktyg för att främja mänskliga rättigheter och demokrati i det svenska utvecklingssamarbetet: den utvecklingspolitiska dialogen, direkta insatser för att stärka mänskliga rättigheter och demokrati, samt integrering av mänskliga rättigheter och demokrati i det Processen är långsiktig och ett verkligt praktiskt genomslag nås därmed inte . integrera mänskliga rättigheter har dock gjorts särskilt i Sidas utbildnings- och hälsoprogram. har fått uppskattning för de åtgärder som vidtagits för att integrera mänskliga rättigheter i det bilaterala och multilaterala utvecklingssamarbetet i de slutsatser som lämnats av för de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna 2001 med anledning fortsätter att aktivt verka för att ett rättighetsperspektiv skall genomsyra det utvecklingssamarbete som bedrivs inom alla internationella organ och institutioner, liksom inom EU-samarbetet (se avsnitt 5.1.3 och 5.2.8). I strävan mot en rättvis och hållbar global utveckling har rättighetsperspektivet lyfts fram i regeringens proposition (2002/03:122) Gemensamt ansvar politik för global FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna och de efterföljande konventionerna om mänskliga rättigheter utgör en gemensam värdegrund som är viktig för att förverkliga denna politik. detta sammanhang är det viktigt att ta tillvara de rekommendationer till förbättringar som FN:s konventionskommittéer gör till stater som har Frågan om rätten till utveckling har fortsatt att vara en av de mer kontroversiella i FN:s arbete för de mänskliga rättigheterna. Diskussionerna i bland annat den arbetsgrupp om rätten till utveckling som möts i har blottlagt grundläggande skillnader i uppfattningen om vad rätten till utveckling innefattar. utveckling och den egna statens skyldighet att arbeta för att uppfylla denna bekräftades av världens länder vid såsom en viktig och integrerad del av de mänskliga rättigheterna. tongivande utvecklingsländer har dock utöver den individuella rätten till utveckling sökt stöd för en vidgad definition enligt vilken det internationella samfundet och andra aktörer skall anses medansvariga för att förverkliga rätten till utveckling. Med andra ord hävdar en rad länder att det finns en rätt till utvecklingsbistånd som tillkommer regeringar och/eller folk. har, tillsammans med övriga EU, deltagit på ett konstruktivt sätt i diskussionerna om rätten till utveckling i internationella forum. Utgångspunkten har varit den definition av rätten till utveckling som En given utgångspunkt har även varit att inte frångå de grundläggande principerna att mänskliga rättigheter är knutna till individer samt att det är regeringars ansvar att förverkliga En tydligare definition av innebörden av rätten till utveckling får alltså inte leda till att ansvaret för förverkligandet av de 2 Concluding Observations of , Social and Cultural Rights, (E/.12/1/Add.70) mänskliga rättigheterna blir otydligt och antar en mer mellanstatlig Skr. 2003/04:20 karaktär, istället för att reglera relationen mellan den nationella statsmakten och individen. har mot bakgrund av bland annat detta motsatt sig förslag från vissa tongivande utvecklingsländer att utarbeta ett juridiskt bindande instrument för rätten till utveckling. 3.3.7Mänskliga rättigheter och handel fortsätta att verka för att WTO tar sin del av ansvaret för mänskliga rättigheter i arbetslivet, bland annat genom att verka för att en reguljär dialog mellan WTO och kommer till stånd, och ytterligare arbeta för att centrala konventioner för mänskliga rättigheter beaktas i det handelspolitiska samarbetet, både på regional och multilateral nivå. Mänskliga rättigheter på det handelspolitiska området handlar huvudsakligen om relationen mellan handelspolitiken och förverkligandet av centrala konventioner om mänskliga rättigheter (föreningsfrihet, avskaffande av tvångsarbete, avskaffande av diskriminering i arbetslivet och avskaffande av barnarbete) (se avsnitt 4.5.4). har varit drivande i arbetet inom EU för att utarbeta ett system för särskilda tullförmåner för länder som respekterar konventioner rörande mänskliga rättigheter i arbetslivet, och arbetar för att systemet skall kopplas närmare samman med egna utvärderingar om ländernas genomförande av konventionerna. arbetar för att föra närmare WTO:s arbete men har mött motstånd från vissa länder. Många av utvecklingsländerna säger sig uppleva diskussionen som protektionistisk och anser att krav på uppfyllande av mänskliga rättigheter utgör ytterligare ett handelshinder. stödjer arbete med globaliseringens sociala dimension som sker både i den upprättade för globaliseringens sociala dimension samt i den arbetsgrupp som inrättats i styrelsen kring dessa frågor. En för svensk del mycket viktig fråga i detta sammanhang är att verka för en mer regelbunden dialog mellan internationella organ, inbegripet WTO, om sambanden mellan mänskliga rättigheter och handel. En försiktig formell dialog har inletts mellan och WTO:s sekretariat i detta avseende. Frågan om handel och arbetsrätt drevs kraftfullt av handelsministern vid i . Den deklaration som antogs vid mötet innehåller också skrivningar om dessa aspekter.3 3 The Agenda, Ministerial Declaration, para 8 Mänskliga rättigheter och företagens ansvar kommer att med olika medel uppmuntra ett fortsatt engagemang av företag i staternas uppfyllande av de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter. Genom globaliseringen har svenska företags internationella verksamhet ökat kraftigt. Så även i länder där efterlevnaden brister i fråga om de grundläggande normer och principer som det internationella samfundet har enats om rörande mänskliga rättigheter, arbetsvillkor och hållbar utveckling. Detta har väckt frågan om företags sociala ansvar. Den politiska strävan att främja företagens sociala ansvar binder samman två viktiga fundament i svensk politik; en aktiv handelspolitik för ökad öppenhet och friare handel och en utrikes- och utvecklingspolitik som kraftfullt betonar vikten av mänskliga rättigheter och hållbar utveckling och där ett starkt multilateralt system - folkrätten och internationella överenskommelser - utgör centrala beståndsdelar. lanserade den Globalt Ansvar (Swedish Partnership for Global Responsibility). Initiativet syftar till att i ett konstruktivt samarbete mellan företag, regering och andra delar av samhället bidra till främjandet av mänskliga rättigheter, arbetsvillkor, motarbetande av korruption samt en bättre miljö. Utgångspunkten är riktlinjer för multinationella företag och principerna i FN:s Global Compact som lanserades av FN:s generalsekreterare vid i . Initiativet syftar också till att sprida kunskap om och främja globala regelverk. Information om Globalt Ansvar finns bland annat på UD:s hemsida, /ga, som även innehåller en lista på företag som valt att stödja riktlinjer och Global Compacts principer. Regeringen arbetar även aktivt med att främja riktlinjer för multinationella företag genom den så kallade Nationella kontaktpunkten (NKP). Kontaktpunktens arbete leds av i nära samråd med representanter för näringslivet och fackliga organisationer samt övriga . Många svenska företag arbetar aktivt för att säkerställa att mänskliga rättigheter inte kränks till följd av deras verksamheter. Det ökade engagemanget från företag och andra aktörer för dessa frågor välkomnas av regeringen som ett viktigt bidrag till uppfyllandet av de internationella konventionernas målsättningar. får man inte glömma att staterna har, och även fortsättningsvis skall ha, ansvaret för skyddet av de mänskliga rättigheterna. 3.3.9Mänskliga rättigheter och miljö kommer att fortsatt verka för att sambanden mellan skyddet av miljön och respekten för mänskliga rättigheter framhålls och tydliggörs i de olika forum där dessa frågor behandlas, inte minst inom arbetet för en hållbar utveckling. Kopplingen mellan skyddet av miljön och respekten för mänskliga Skr. 2003/04:20 rättigheter har kommit att alltmer uppmärksammas av världssamfundet, inte minst i arbetet för en hållbar utveckling.