prop · GQ03147 · 2003-06-25 00:00:00 — Enligt för speciella mål fanns det tecken på att det avregistreringsförfarande som användes i samband med att lägsta tillåtna aktiekapital höjdes utnyttjades bl.a. för att dölja ekonomisk brottslighet och för att undgå indrivning och konkurs. En annan nackdel med förslaget är att föreningens borgenärer saknar möjlighet att förhindra att föreningen upplöses utan föregående likvidationsförfarande. Detta avviker från vad som gällde när lägsta tillåtna aktiekapital höjdes. En borgenär hade då en ovillkorlig rätt att begära att bolaget skulle gå i likvidation i stället för att upphöra genom att avregistreras. Det finns också en risk för att något personligt betalningsansvar inte kan utkrävas, eftersom de medlemmar och styrelsemedlemmar som har begärt att föreningen skall avregistreras kan ha utträtt ur föreningen respektive avgått innan föreningen har hunnit avregistreras (se prop. 1993/94:196 s. 217 och 2 kap. 11 bostadsrätts- lagen samt 9 kap. 12 § bostadsrättslagen jämförd med 6 kap. 2 § för- eningslagen). För medlemmarna innebär förslaget att de kan drabbas av ett oväntat personligt betalningsansvar. En viktig princip är att en medlem inte skall vara personligt ansvarig för mer än som svarar mot hans eller hennes insats i föreningen. Medlemmarna blir dessutom solidariskt ansvariga för föreningens skulder. Detta skiljer sig också från vad som gällde när lägsta aktiekapitalet höjdes. Aktieägarens ansvar begränsades då i förhållande till dennes andel i bolagets aktiekapital (se punkten 5 tredje stycket i övergångsbestämmelserna till lagen [1994:802] om ändring av Prop. 2002/03:147 aktiebolagslagen). Sammanfattningsvis anser vi att nackdelarna med Patent- och registreringsverkets förslag överväger dess fördelar. Förslaget bör därför inte genomföras. 9 Avregistrering från handelsregistret Regeringens förslag: Om antalet registrerade bolagsmän i ett handelsbolag är mindre än två och någon uppgift om likvidation inte har registrerats, skall Patent- och regi- streringsverket undersöka om verksamheten fortfarande utövas. Om det inte framgår att verksamheten fortfarande utövas eller att näringsidkaren avser att återuppta den, skall bolaget avföras från handelsregistret. Patent- och registreringsverkets förslag: Överensstämmer i huvud- sak med regeringens förslag (promemorian s. 26, 28 och 29). Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som har yttrat sig har tillstyrkt förslaget eller inte haft några invändningar mot det. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med regeringens förslag (utkastet till lagrådsremiss s. 3739). Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som har yttrat har tillstyrkt förslaget eller inte haft några invändningar mot det. Bakgrund: Enligt 2 kap. 28 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag skall ett handelsbolag i vilket antalet bolagsmän har gått ned till en, när detta förhållande har bestått , anses ha gått i likvidation, om så inte har skett tidigare. Motsvarande gäller enligt 3 kap. 1 § samma lag även det särskilda slag av handelsbolag som benämns kommanditbolag. Reglerna innebär att handelsbolaget i denna situation skall avvecklas men att den kvarvarande bolagsmannen får på sig att skaffa en eller flera nya bolagsmän. När bolaget har gått i likvidation, är den kvarvarande bolagsmannen skyldig att utan dröjsmål göra anmälan om detta till (se 13 § handelsregisterlagen [1974:157]). Anmälan skall också göras när likvidationen har avslutats och verksamheten sålunda helt har upphört. Den som försummar föreskriven anmälan kan dömas till penningböter (se 22 § andra stycket handelsregisterlagen). Det förekommer naturligtvis att bolag med en registrerad bolagsman rent faktiskt avvecklas enligt de nämnda reglerna utan att det sker någon anmälan om detta till . Enligt nu gällande bestämmelser har inte någon möjlighet att på eget initiativ avregistrera ett sådant bolag. Det enda undantaget är verkets möjlighet att avföra bolaget från registret genom s.k. gallring. Gallring kan ske om det inte har skett någon anmälan . Om det vid en därvid företagen undersökning inte framgår att verksamheten fortfarande pågår eller att näringsidkaren avser att återuppta den, skall verket avföra bolaget från registret (se 17 § handelsregisterlagen). har föreslagit att verket ges en utvidgad möjlighet att genom gallring avföra bolag som har färre än två bolagsmän från handelsregistret. Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget att handelsregistret innehåller korrekta uppgifter, exempelvis att det inte innehåller uppgifter om bolag som har upplösts. Inaktuella uppgifter kan leda till att andra näringsidkare vilseleds. Det försvårar också för domstolar och myndigheter som vill nå näringsidkare. Om registret belastas med uppgifter avseende s.k. döda firmor, hindrar det dessutom registrering av nya firmor. I handelsregistret finns ett mycket stort antal handelsbolag som har färre än två registrerade bolagsmän (av totalt 132 933 handels- och kommanditbolag hade 4 520 färre än två registrerade bolagsmän). Som tidigare nämnts går ett handelsbolag som har endast en bolagsman automatiskt i likvidation när detta förhållande har bestått , om så inte har skett tidigare, och skall anmäla detta för registrering. Enligt uppgift från inkommer dock endast ett fåtal av de bolag som har en registrerad bolagsman med någon anmälan om likvidation. I stället avförs de flesta av dessa bolag genom s.k. gallring. En likvidation av ett enmanshandelsbolag är i allmänhet enkel att genomföra, eftersom den bara berör en delägare. Ofta kan skiftet ersättas av att den ensamme bolagsmannen helt informellt införlivar bolagsegen- domen med sin förmögenhet (se prop. 1979/80:143 s. 55, jfr , Om handelsbolag och enkla bolag, 3 uppl. s. 252). Det bör också beaktas att rättshandlingar, som företas av ett enmansbolag som har gått i likvidation och som inte behövs för en ändamålsenlig avveckling, endast i begränsad utsträckning kan åberopas mot bolaget (se 2 kap. 35 § lagen om handelsbolag och enkla bolag). Handelsbolag som har haft endast en registrerad bolagsman, torde mot denna bakgrund vara upplösta. Detsamma gäller bolag som helt saknar regi- strerade bolagsmän. saknar möjlighet att på eget initiativ avregistrera bolag som har endast en bolagsman eller som helt saknar bolagsmän, om det inte har gått den senaste anmälan om bolaget kom in till verket. För att effektivisera Patent- och registrerings- verkets möjligheter att avregistrera sådana bolag föreslår vi att bestämmelsen om gallring ändras. bör även om det inte har förflutit någon anmälan kom in till verket, kunna avföra ett handelsbolag som har färre än två registrerade bolagsmän, om bolaget har upphört med sin verksamhet. har föreslagit att verket skall inleda en undersökning av om avregistrering skall ske när antalet registrerade bolagsmän har varit mindre än två . Åtskilliga enmansbolag torde dock gå i likvidation först i nära anslutning till sexmånadersfristens utgång och har då inlett ett ännu inte avslutat likvidationsförfarande. De bör inte avföras förrän likvidationen har avslutats. Enligt vår mening är det mot denna bakgrund lämpligare att inleder sin undersökning vid en något senare tidpunkt än verket har föreslagit. Vi föreslår att verket inleder Prop. 2002/03:147 undersökningen när bolaget har haft färre än två registrerade bolagsmän Ytterligare en förutsättning bör vara att uppgift om att bolaget har gått i likvidation inte har registrerats. Vi återkommer i författningskommentaren till frågan om hur under- sökningen skall gå till och de närmare förutsättningarna för Patent- och registreringsverkets prövning. 10Registreringen av enskild näringsidkares och handelsbolags huvudkontor Regeringens bedömning: Bestämmelsen om registrering av den ort där en enskild näringsidkare eller ett handelsbolag har sitt huvud- kontor bör inte ändras. Patent- och registreringsverkets förslag: Patent- och registrerings- verket har föreslagit att vid registrering i handelsregistret av enskild näringsidkares eller handelsbolags huvudkontor skall registreringen innefatta uppgift om den kommun inte den ort där huvudkontoret finns (promemorian s. 24, 25 och 27). Remissinstanserna: har ifrågasatt Patent- och registreringsverkets förslag. Övriga remissinstanser som har yttrat sig har tillstyrkt förslaget eller inte haft några invändningar mot det. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med regeringens bedömning (utkastet till lagrådsremiss s. 39 och 40). Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som har yttrat sig har godtagit bedömningen i utkastet till lagrådsremiss. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 4 § handelsregisterlagen skall handelsregistret i fråga om enskild näringsidkare och handelsbolag innehålla uppgift om det län och den ort där huvudkontoret finns samt kontorets postadress. Begreppet ort förekommer också i andra författ- ningar på det associationsrättsliga området. Exempelvis anges i aktie- bolagslagen att bolagsordningen skall ange den ort där bolagets styrelse har sitt säte och att bolagsstämman skall hållas på denna ort (se 2 kap. 4 § första stycket 2 och 9 kap. 10 § aktiebolagslagen [1975:1385]). Även i processrättslig lagstiftning förekommer begreppet ort. Enligt bestämmelser om laga domstol är domstolen i den ort där svaranden har sitt hemvist behörig domstol. För bolags del gäller som hemvist den ort där styrelsen har sitt säte eller, om säte för styrelsen inte är bestämt eller styrelse inte finns, där förvaltningen förs (se 10 kap. 1 § ). Ort är alltså ett inarbetat begrepp på det associationsrättsliga området. Det förekommer också i anknytande bestämmelser på det processrättsliga området. Vi anser mot denna bakgrund att det inte finns anledning att ändra bestämmelsen om registrering av den ort där enskild näringsidkare eller handelsbolag har sitt huvudkontor. De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft . Ändringarna ger upphov till vissa övergångsfrågor. Enligt förslaget skall vissa ärenden enligt föreningslagen, bostads- rättslagen, lagen om kooperativ hyresrätt, lagen om sambruksföreningar och lagen om utländska filialer m.m. flyttas från tingsrätterna och länsstyrelserna till . Hos tingsrätterna och länsstyrelserna kommer det vid ikraftträdandet att finnas ärenden av de aktuella slagen som inte har avgjorts. Vi föreslår övergångsbestämmelser som innebär att tingsrätterna respektive länsstyrelserna skall slutföra handläggningen av dessa ärenden. Vid länsstyrelserna kommer det vid ikraftträdandet också att finnas säkerheter som har ställts av bostadsrättsföreningar för återbetalning av insats respektive förskott till förhandstecknare (se 4 kap. 2 § första och andra styckena och 5 kap. 2 § samt 5 § första stycket bostadsrättslagen). Länsstyrelserna förvarar dessa säkerheter till dess att det begärs att de skall återställas. För att inte dessa säkerheter skall behöva flyttas till , föreslår vi att det införs en övergångs- bestämmelse om att skall pröva ärenden om återställande av säkerheter, om säkerheten har ställts hos (se 4 kap. 2 § tredje stycket och 5 kap. 5 § andra stycket bostadsrättslagen). Motsvarande ordning bör gälla beträffande säkerheter som har ställts hos av en kooperativ hyresrättsförening för återbetalning av förskott på en upplåtelseinsats (se 2 kap. 12 och 13 §§ lagen om kooperativ hyresrätt). Vidare bör den föreslagna bestämmelsen om att rätten skall besluta om likvidation i samband med avslutandet av en konkurs (avsnitt 4.1) inte tillämpas om konkursen avslutas före ikraftträdandet. I stället bör äldre bestämmelser om skyldighet för föreningen att inom efter konkursens avslutande besluta om likvidation fortsätta att gälla för dessa föreningar. inte ett sådant beslut, bör äldre bestäm- melser om tvångslikvidation gälla. Slutligen bör enskilda näringsidkare som vid ikraftträdandet redan är registrerade i handelsregistret få på sig att göra anmälan för registrering av uppgifter om föreståndare enligt lagen om utländska filialer m.m. Vi anser att är tillräcklig. 12Kostnader och andra konsekvenser av förslagen Kostnader för det allmänna De föreslagna ändringarna medför inte några ökade kostnader för staten. Förslaget om att föra över vissa likvidationsärenden från tingsrätterna till innebär en rationalisering genom att ett led i en beslutskedja tas bort. I stället för att Patent- och regi- streringsverket skall skicka anmälningar om likvidation till tingsrätterna, kan verket självt fatta beslut i ärendena. vars verksamhet är avgiftsfinansierad kan få täckning för de ökade Prop. 2002/03:147 kostnader som förslaget innebär inom ramen för det nuvarande Även verkets kostnader för handläggning av tillstånds- ärenden enligt bostadsrättslagen, lagen om kooperativ hyresrätt och lagen om sambruksföreningar kan avgiftsfinansieras. Detsamma gäller för verkets kostnader för handläggning av ärenden om föreståndare enligt lagen om utländska filialer m.m. och för registrering av föreståndare för enskilda näringsidkare. Förslaget innebär en viss minskning av arbetsmängden för tingsrätter och länsstyrelser genom att övertar vissa av deras uppgifter. Dessutom kan tingsrätterna avgöra likvidations- ärenden som gäller ekonomiska föreningar genom ett skriftligt förfarande i stället för genom ett muntligt förfarande. Minskningen av arbetsmäng- den torde dock inte påverka tingsrätternas eller länsstyrelsernas resurs- behov. Konsekvenser för småföretagare m. fl. Förslagen om att skall överta handlägg- ningen av vissa likvidationsärenden och av vissa tillståndsärenden enligt bostadsrättslagen, lagen om kooperativ hyresrätt och lagen om sambruks- föreningar leder inte till några beaktansvärda konsekvenser för företagen, föreningarna eller andra enskilda. Handläggningen är avgiftsbelagd hos domstolarna och länsstyrelserna. Den eventuella avgiftsökning som en överflyttning kan innebära är marginell. Inte heller förslaget om att handläggningen av likvidationsärenden i normalfallet skall vara skriftlig torde leda till några beaktansvärda konsekvenser för enskilda. Förslaget om att anmälan om föreståndare för utomlands bosatt näringsidkare skall ges in till i stället för till innebär en förenkling för de berörda näringsidkarna, eftersom det innebär att en anmälan om föreståndare och en ansökan om registrering i handelsregistret kan samordnas. Registreringen av uppgift om föreståndare för enskilda näringsidkare påverkar inte näringsidkarens arbetsmängd. Patent- och registrerings- verket infordrar redan uppgift om föreståndare. 13.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar 11 kap. 1 § Föreningsstämman kan besluta att föreningen skall gå i likvidation. Ett beslut om likvidation är giltigt endast om samtliga röstberättigade har förenat sig om beslutet eller detta har fattats på två på varandra följande föreningsstämmor och på den senare stämman biträtts av minst två tredjedelar av de röstande. Längre gående villkor för att beslutet skall bli giltigt får föreskrivas i stadgarna. Beslutet om likvidation gäller eller från och med den senare dag föreningsstämman bestäm- Prop. 2002/03:147 mer. Ett beslut om likvidation kan dock alltid fattas med enkel majoritet, om det finns grund för tvångslikvidation enligt 3, 4 eller 4 a §. Vid lika röstetal utgörs stämmans beslut av den mening som ordföranden biträder. Ett beslut om likvidation enligt detta stycke gäller . Beslutet om likvidation skall genom stämmans försorg genast anmälas för registrering. (Jfr 11 kap. 1 och 7 §§ i Patent- och registreringsverkets förslag och 11 kap. 1 § i utkastet till lagrådsremiss.) Paragrafen innehåller bestämmelser om frivillig likvidation, dvs. likvi- dation genom beslut av föreningsstämman. I första stycket har uttrycket träda i likvidation bytts ut mot gå i likvidation. Detta utgör en anpassning till den terminologi som används i aktiebolagslagen. I andra styckets sista mening, som enligt dess gällande lydelse föreskriver att likvidationen inträder eller den senare dag som föreningsstämman beslutar, har gjorts vissa ändringar av redaktionellt slag. I lagrådsremissens förslag utelämnades ordet . Enligt Lagrådet är det naturligt att förstå förslaget i lagrådsremissen som att det står föreningsstämman fritt att bestämma att likvidationen skall gälla från en tidigare dag än beslutsdagen. Lagrådet, som konstaterade att en sådan ändring inte är avsedd, ansåg dock att denna otydlighet endast har teoretiskt intresse och fann inte anledning att invända mot lagförslaget. Det har emellertid ansetts lämpligt att undanröja den av Lagrådet uppmärksammade otydligheten. Ordet senare har därför fått stå kvar. I tredje stycket finns en bestämmelse om att likvidationsbeslut som normalt förutsätter kvalificerad majoritet kan fattas med enkel majoritet när det finns grund för tvångslikvidation. I den gällande lagtexten har tvångslikvidationsfallen preciserats genom hänvisningar till 3 och 4 §§. Dessa hänvisningar har kompletterats med en hänvisning till den nya 4 a § som innehåller bestämmelser om tvångslikvidation genom beslut av registreringsmyndigheten, dvs. Bestämmelsen om enkel majoritet har omfattat också det fallet då föreningen har varit försatt i konkurs och konkursen avslutats med överskott; föreningen har då, enligt 19 § andra stycket, varit skyldig att själv besluta om likvidation inom en månad. Den föreslagna nya lydelsen av 19 § innebär att, i den sistnämnda situationen, beslutet om likvidation skall fattas av rätten i samband med att konkursen avslutas. Den hittillsvarande hänvisningen i förevarande stycke till 19 § har därför tagits bort. I det fjärde stycket¸ som är nytt, anges att stämmans beslut om likvidation skall anmälas för registrering. En motsvarande bestämmelse har funnits i 7 § första stycket. Det ankommer på stämman att uppdra åt någon styrelsen eller annan att ombesörja anmälan. Regi- streringsanmälan leder till att uppgift om likvidationen registreras i föreningsregistret och att förordnar en eller flera likvidatorer för föreningen (jfr 6 b §). 11 kap. 3 § Om antalet föreningsmedlemmar går ned under det lägsta antal som föreskrivs i 2 kap. 1 §, skall styrelsen möjligt till förenings- stämman hänskjuta frågan huruvida föreningen skall gå i likvidation. Inträder inte ett tilläckligt antal medlemmar i föreningen efter det att antalet har gått ned under det föreskrivna lägsta antalet, skall styrelsen, om inte stämman beslutar att föreningen skall gå i likvidation, hos rätten ansöka att föreningen i likvidation. En sådan ansökan kan även göras av en styrelseledamot, den verkställande direktören, en revisor, en föreningsmedlem eller en innehavare av en förlagsandel. Görs ansökan enligt första stycket, skall rätten besluta att föreningen skall gå i likvidation, om det inte under ärendets handläggning vid tingsrätten visas att det föreskrivna lägsta medlemsantalet har uppnåtts. Rättens beslut om likvidation gäller . Om styrelseledamöterna underlåter att fullgöra vad som åligger dem enligt första stycket, svarar de och andra som med vetskap om denna underlåtenhet handlar på föreningens vägnar solidariskt för de förpliktelser som uppkommer för föreningen. En styrelseledamot undgår dock ansvar, om han visar att underlåtenheten inte beror på försummelse av honom. Solidariskt ansvar för de förpliktelser som uppkommer för föreningen inträder även för sådana medlemmar som, när likvidations- plikt föreligger enligt första stycket, med vetskap om likvidationsplikten deltar i beslut att fortsätta föreningens verksamhet. Ansvarighet enligt denna paragraf gäller dock inte för förpliktelser som uppkommer sedan likvidationsfrågan har hänskjutits till rättens prövning eller sedan ett tillräckligt antal medlemmar har inträtt som anges i första stycket. (Ändringen saknar motsvarighet i Patent- och registreringsverkets förslag. Jfr 11 kap. 3 § i utkastet till lagrådsremiss.) I paragrafen finns bl.a. bestämmelser om att rätten skall besluta att föreningen skall gå i likvidation om antalet föreningsmedlemmar har gått ned under tre. I första och andra styckena har gjorts samma slag av redaktionella ändringar som i 1 § första stycket. I andra stycket har vidare rekvisitet styrks ersatts med visas. Detta överensstämmer med den terminologi som finns i aktiebolags- lagen (jfr 13 kap. 16 § tredje stycket aktiebolagslagen). De nuvarande bestämmelserna i vad som har varit det tredje stycket har oförändrade förts över till ett nytt fjärde stycke. I tredje stycket har i stället tagits in en bestämmelse om att rättens beslut om likvidation gäller . Detta torde motsvara innehållet i gällande rätt (jfr NJA 1992 s. 518). En motsvarande bestämmelse finns numera i 13 kap. 11 § tredje stycket aktiebolagslagen. Om rättens beslut över- klagas, kan högre rätt besluta om inhibition (se 26 § andra stycket lagen [1996:242] om domstolsärenden). 11 kap. 4 § Rätten skall besluta att föreningen skall gå i likvidation, om 1. föreningen enligt stadgarna är skyldig att gå i likvidation, 2. föreningens verksamhet drivs på ett sätt som uppenbarligen inte motsvarar de förutsättningar under vilka registrering har skett, eller 3. föreningen har sådant ändamål som avses i 1 kap. 1 § tredje stycket och föreningens tillgångar enligt balansräkningen för närmast föregående räkenskapsår till övervägande del består av annat än andelar i den eller de andra ekonomiska föreningarna. Beslut om likvidation skall dock inte meddelas, om det under ärendets handläggning vid tingsrätten visas att likvidationsgrunden har upphört. En fråga om likvidation enligt första stycket prövas på anmälan av registreringsmyndigheten eller, i fall som avses i 1, på ansökan av styrelsen, en styrelseledamot, den verkställande direktören, en före- ningsmedlem eller en innehavare av en förlagsandel. Beslutet om likvidation gäller . (Jfr 11 kap. 4 § i Patent- och registreringsverkets förslag och 11 kap. 4 § i utkastet till lagrådsremiss.) Paragrafen innehåller, liksom 3 §, bestämmelser om tvångslikvidation genom beslut av domstol. I första stycket har det angetts fem olika fall då rätten skall besluta om att föreningen skall gå i likvidation. Dessa fall har behandlats i avsnitt 4.1. Punkterna 13 i den föreslagna lydelsen motsvarar utan sakliga ändringar punkterna 1, 4 och 5 i den lydelse som stycket har haft. Punkterna 2 och 3 i styckets gällande lydelse har utgått. Den ena av dessa att föreningen skall förpliktas gå i likvidation därför att den inte har anmält styrelse och verkställande direktör för registrering återfinns i lagrådsremissens förslag i stället i 4 a §. Den andra att föreningen skall förpliktas gå i likvidation därför att den underlåtit att själv besluta om likvidation efter avslutad överskottskonkurs har ersatts med en bestämmelse om att rätten redan i samband med konkursens avslutande skall besluta om likvidation (se 19 § andra stycket). I andra stycket har gjorts samma slag av redaktionell ändring som i 3 § andra stycket. I tredje stycket anges vem som kan initiera ett ärende om likvidation. Stycket har innehållit en andra mening. Denna har tagit sikte på de situationer som har behandlats i första stycket 2 och 3. Eftersom dessa, enligt vad som ovan har sagts, inte längre kommer att behandlas i paragrafen, har andra meningen tagits bort. I ett nytt fjärde stycke har klargjorts att rättens beslut om likvidation gäller (se i övrigt kommentaren till 3 § tredje stycket). Om rätten har beslutat om likvidation enligt första stycket 2, följer det dock av 11 § andra stycket att likvidatorns befogenheter är begränsade till dess att beslutet har vunnit laga kraft. 11 kap. 4 a § skall besluta att föreningen skall gå i likvidation, om föreningen inte på föreskrivet sätt har kommit in med anmälan till registreringsmyndigheten om sådan behörig styrelse, verk- ställande direktör eller särskild delgivningsmottagare som skall finnas enligt denna lag. Beslut om likvidation skall dock inte meddelas, om likvidationsgrunden har upphört under ärendets handläggning hos registreringsmyndigheten.