prop · GQ03151 · 2003-09-12 00:00:00 — Regeringen förutsätter att merparten av de avtal som reglerar dessa system kommer att upphöra när förslagen i den- na proposition träder i kraft. bör dock inte 17 § LSS, som möjliggör den länsvisa mellankommunala utjämningen, upphävas. Detta lämnar utrymme för fortsatta länsvisa övergångslösningar. Sådana lös- ningar kan bli aktuella i undantagsfall. bör dock bestämmelsen upphävas. I sammanhanget bör nämnas att kommunernas möjligheter att enligt 17 a § LSS träffa kostnadsavtal för personer som är bosatta i en annan kommun även fortsättningsvis kommer att fylla en viktig funktion. I lik- het med anser regeringen att regleringen kommer att be- hövas för personer med ovanliga diagnoser samt i syfte att kunna erbjuda tillfälligt boende i en annan kommun hemkommunen bygger upp en lämplig verksamhet. Regeringens bedömning: Utjämningssystemet bör kontinuerligt föl- jas upp. Kommitténs förslag överensstämmer i stort med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig i frågan till- styrker kommitténs förslag. i län anser att länssty- relserna bör vara representerade i uppföljningsgruppen. kommun framför att den föreslagna utvärderingsgruppen bl.a. bör bevaka syste- mets påverkbarhet. Skälen för regeringens bedömning: Det är första gången som kost- nader för insatser enligt LSS kommer att utjämnas genom ett nationellt system. Frågan om utformningen av ett utjämningssystem för insatser enligt LSS är komplicerad och olika former av beräkningar och antagan- den har lett fram till det förslag som regeringen nu lämnar. Regeringen anser mot denna bakgrund att en kontinuerlig granskning bör ske av hur utjämningssystemet fungerar och om dess utformning i olika delar leder till rättvisa resultat m.m. En annan viktig fråga att granska kan vara om det finns kopplingar mellan det föreslagna utjämningssystemet och för- ändringar inom kommunernas verksamhet enligt LSS. Regeringen avser att följa kostnadsutvecklingen av verksamhet enligt LSS. I regeringens årliga skrivelse till Utvecklingen inom den kommunala sektorn beskrivs bl.a. denna kostnadsutveckling. Regeringens bedömning: Förslaget innebär att statens utgifter kom- mer att öka eftersom bidragen till kommunerna kommer att belasta statsbudgeten. Utgifterna kommer dock att kompenseras av lika stora inkomster. Den sammanlagda effekten blir därmed statsfinansiellt neutral. Finansieringen av införandereglerna sker genom att de kommuner som är berättigade till bidrag får avstå en del av bidraget till förmån för de kommuner som får en reducerad avgift. Ett eventuellt under- skott eller överskott skall regleras genom en nivåjustering av det gene- rella statsbidraget för kommuner . Kommittén tar inte närmare upp frågan om de ekonomiska konse- kvenserna av förslaget. Kommittén föreslår emellertid att kostnaderna för de av kommittén föreslagna införandereglerna skall finansieras med stat- liga medel. Remissinstanserna: anser att det strider mot intentionerna med utgiftstaket att justera taket efter hand som kostnader- na i systemet växer. Att kontinuerligt höja utgiftstaket för att en viss ut- gift ökar över tiden innebär att denna utgift undantas från den budgetre- striktion som utgiftstaket utgör och därför inte utsätts för samtidig pröv- Prop. 2002/03:151 ning med utgifter för andra ändamål. Skälen för regeringens bedömning: I likhet med det ordinarie utjäm- ningssystemet leder förslaget till ett kostnadsutjämningssystem för verk- samhet enligt LSS till konsekvenser för statsbudgetens inkomst- och ut- giftssida. Förslaget innebär att statens utgifter kommer att öka. Utgiften är emellertid finansierad genom ökade inkomster. På detta sätt beräknas omfördelas . Regeringen återkommer i budgetpropositionen till såväl frågan om en eventuell teknisk justering av utgiftstaket som anslagsfrågor . Regeringen anser i likhet med vad som gäller för det ordinarie kost- nadsutjämningssystemet att finansieringen av införandereglerna skall ske inom ramen för utjämningssystemet. De årliga reduceringarna av bidragen uttryckt i kronor per invånare har beräknats motsvara finansie- ringen av avgiftsbegränsningarna. I och med att nivåerna för införande- reglerna fastställs i förväg kommer emellertid ett underskott eller överskott att uppstå. Ett sådant underskott eller överskott skall regleras genom en nivåjustering av det generella statsbidraget för kommuner un- der det aktuella året. För bidrags-/bör ett sådant under- skott eller överskott inte regleras . Regeringen avser att i budgetpropositionen återkomma till frågan om kompensation till och för de uppgifter de kommer att tilldelas enligt förslaget. Regeringens förslag: Reglerna skall träda i kraft . Lagen skall dock tillämpas första gången bidrags-/. skall särskilda regler gälla beträffande administrationen Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att reglerna skall träda i Remissinstanserna: anser att systemet inte kan träda i kraft eftersom det är nödvändigt att det åtminsto- ne är ett kalenderår mellan beslut och ikraftträdande. instanser, t.ex. och Ystads kommun, anser att ett eventuellt utjämningssystem bör införas . utjämningssystemet skall införas . borgsregionen m.fl. anser att det är angeläget att en ny modell träder i Även kommun menar att det är hög tid att införa ett nytt permanent utjämningssystem. Skälen för regeringens förslag: Regler om ett nationellt utjämnings- system för kostnader enligt LSS är angelägna och bör träda i kraft och Regeringen anser därför att de bör träda i kraft att de kan tillämpas redan för bidrags/av- Med hänsyn till ikraftträdandetidpunkten bör särskilda regler gälla be- bör lämna uppgift till kommunerna om Prop. 2002/03:151 deras preliminära bidrag respektive avgifter. påtala att ett fel uppkommit i underlaget för beslutet. Skatte- verket bör lämna uppgift till kommunerna om bidra- gets respektive avgiftens storlek (se lagförslagen i avsnitten 2.2 och 2.3). 10.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.6. Genom bestämmelsen införs en uppgiftsskyldighet för kommunerna till för framställning av officiell statistik. Förslaget avser endast uppgifter om insatser enligt 9 § LSS. Regeringen bestämmer vilka uppgifter som skall lämnas. har med stöd av 13 § andra stycket förordningen (1993:1090) om stöd och service till vissa funktionshindrade möjlighet att besluta om verkställighetsföreskrifter till bestämmelsen. 10.2Förslaget till lag om utjämningsbidrag till kommuner för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.1. Paragrafen innehåller den grundläggande bestämmelsen om att kom- muner kan få utjämningsbidrag av staten för kostnader enligt LSS. Av 1 § förslaget till lag om utjämningsavgift för kommuner för kost- nader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktions- hindrade följer att en kommun under vissa i den lagen angivna förutsätt- ningar kan få betala en utjämningsavgift till staten för kostnader enligt LSS. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.3. Av första stycket framgår den verksamhet enligt LSS och den ersätt- ning för personlig assistans som kommunen skall betala enligt som beräkningen av utjämningsbidraget baserar sig på. Av 19 § framgår att den kommun där den ersättningsberättigade är bosatt skall ersätta kostnaderna för de första . I andra stycket förklaras begreppet standardkostnad. Den närmare be- räkningen av standardkostnaden framgår av avsnitt 5.4. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.2. I första stycket beskrivs den metod som skall användas som metod för Prop. 2002/03:151 kostnadsutjämning. Enligt denna har en kommun rätt till ett bidrag av staten om standardkostnaden per invånare överstiger den för hela landet genomsnittliga standardkostnaden per invånare. Skillnaden mellan dessa belopp multipliceras med antalet invånare i kommunen året före bidragsåret, varvid bidraget erhålls. Om skillnaden blir negativ får kommunen inget bidrag. Av andra stycket framgår att regeringen eller den myndighet som re- geringen bestämmer kommer att meddela närmare föreskrifter om beräk- ningen av bidraget. Av bestämmelsen följer att bidraget skall beräknas på grundval av den indelning av kommunerna som gäller vid bidragsårets början. Om indel- ningen av kommuner ändras gäller alltså indelningen vid början av bi- dragsåret. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.7. I första stycket föreskrivs att skall besluta om bidraget och när kommunerna skall underrättas om detta. Enligt andra stycket finns det en möjlighet för kommunerna att till påtala brister och oriktiga uppgifter i underlaget för beslutet. Av tredje stycket framgår bl.a. att skall lämna uppgift till varje kommun om storleken av dess bidrag. Regeringen avser att ålägga att året före bidragsåret lämna uppgift till varje kommun om preli- minära bidrag enligt 3 §. I paragrafen regleras hur bidraget skall betalas ut. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.7. Bestämmelsen i punkten 1 har behandlats i avsnitt 9. Enligt punktens första stycke träder lagen i kraft men skall tillämpas första gången för . Av punktens andra stycke framgår att särskilda regler beträffande ad- ministrationen av systemet skall gälla under nämnda bidragsår. Bestämmelsen i punkten 2 har behandlats i avsnitt 6.1. Enligt denna punkt reduceras det årliga bidrag per invånare som en kommun har rätt till enligt lagen för åren 20042006. En reduktion sker med de belopp som anges eller, om bidraget är mindre än detta belopp, det faktiska bidraget. Förslaget till lag om utjämningsavgift för kommuner Prop. för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.1. Enligt denna paragraf skall en kommun under vissa förutsättningar som framgår av lagens bestämmelser betala en utjämningsavgift till sta- ten. Av 1 § förslaget till lag om utjämningsbidrag till kommuner för kost- nader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktions- hindrade följer att en kommun under vissa i den lagen angivna förutsätt- ningar kan få ett utjämningsbidrag av staten för kostnader enligt LSS. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.3. Av första stycket framgår den verksamhet enligt LSS och den ersätt- ning för personlig assistans som kommunen skall betala enligt som beräkningen av utjämningsavgiften baserar sig på. Av 19 § framgår att den kommun där den ersättningsberättigade är bosatt skall ersätta kostnaderna för de första . I andra stycket förklaras begreppet standardkostnad. Den närmare be- räkningen av standardkostnaden framgår av avsnitt 5.4. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.2. Enligt denna paragraf skall en kommun betala en avgift till staten om standardkostnaden per invånare understiger den för hela landet genom- snittliga standardkostnaden per invånare. Skillnaden mellan dessa belopp multipliceras med antalet invånare i kommunen året före avgiftsåret, varvid avgiften fås. Av andra stycket framgår att regeringen eller den myndighet som re- geringen bestämmer kommer att meddela närmare föreskrifter om beräk- ningen av bidraget. Dessa paragrafer överensstämmer med 47 §§ förslaget till lag om ut- jämningsbidrag till kommuner för kostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, dock med de skillnaderna att bidragsår benämns avgiftsår och att bidrag ersatts med avgift. Bestämmelsen i punkten 1 har behandlats i avsnitt 9. Enligt punktens första stycke träder lagen i kraft men skall tillämpas första gången för . Av punktens andra stycke framgår att särskilda regler beträffande ad- ministration av systemet gäller under nämnda avgiftsår. Bestämmelsen i punkten 2 har behandlats i avsnitt 6.1. Enligt denna punkt begränsas den årliga avgift per invånare som en kommun skall betala enligt lagen för åren 20042008. Den högsta avgift som en kommun kan få betala uppgår till angivna belopp . Sammanfattning av betänkandet Utjämning av LSS- kostnader (SOU 2002:103) Kommunerna är huvudman för den verksamhet som bedrivs enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). Verk- samhet enligt LSS är en obligatorisk verksamhet och borde vara föremål för kostnadsutjämning. Kommunernas nettokostnader för LSS uppgick till . Kostnadsskillnaderna mellan kommunerna är av en sådan omfattning att de bör utjämnas för att alla kommuner skall få lik- värdiga ekonomiska förutsättningar att bedriva en verksamhet enligt in- tentionerna i LSS. Kostnadsskillnaderna beror huvudsakligen på lands- tingens tidigare lokalisering av vårdhem och andra verksamheter enligt LSS. Kostnadsspridningen mellan kommuner för verksamhet enligt LSS varierade från ca 400 till per invånare och år. På individnivå är kostnadsskillnaderna ännu större och beror på stora skill- nader i individuella behov. Likvärdigare ekonomiska förutsättningar för alla kommuner Med föreslaget utjämningssystem, som omfattar alla kommuner och har en långtgående kompensation, anser kommittén att systemet stödjer kommuner som har och utvecklar verksamhet och minimerar oönskade styreffekter mellan kommunerna. Utjämningssystemet stimule- rar kommuner som har lite verksamhet i förhållande till invånarantalet att bygga upp en egen basverksamhet så att personer med funktionshinder får större möjligheter vid valet av bosättningsort. Personer med funktionshinder skall inte av olika strukturella och prak- tiska skäl vara hänvisad till vissa order där LSS-verksamheten är bättre utbyggd. När en person med funktionshinder söker bostad med särskild service bör kommunerna ha ekonomiskt mer likvärdiga förutsättningar att erbjuda denna obligatoriska verksamhet. Ett utjämningssystem med bra träffsäkerhet innebär att kostnadsskillna- derna efter utjämning minskar avsevärt jämfört med kostnadsskillnaderna före utjämning. Spridningen efter utjämning bör minska och närma sig medelvärdet, för att utjämningen skall kunnas anses ha en acceptabel träffsäkerhet. Kostnaden efter utjämning bör för de flesta kommuner lig- ga i intervallet /invånare , dvs. en avvikelse från genomsnittet om högst . Totalt sett är det 148 kommuner som kommer att få bidrag och 141 kommuner som kommer att få betala avgifter till utjämningssystemet. Den totala omfördelningen uppgår till +/- . Även andra ekonomiska effekter kommer att påverka kommunernas De länsvisa utjämningssystemen bör upphöra när ett nationellt fanns det dessutom ca 1 400 avtal mel- lan kommunerna avseende personer med funktionshinder med en annan betalande kommun än vistelsekommunen. Av dessa 1 400 avtal avser drygt 1 000 vuxna personer. Många av dessa avtal kommer att upphöra när ett nationellt utjämningssystem införs. Vid en kommunvis analys av den totala effekten av förslaget, måste därför hänsyn tas till andra ekonomiska effekter, vilka är förutom av- vecklandet av de länsvisa systemen och förändringar i antalet köp av platser i annan kommun, frånvaron av det nuvarande tillfälliga statsbi- draget och det därmed ökade generella statsbidraget om per invånare, som blir följden av att det tillfälliga statsbidraget upphör. toeffekten kan endast bedömas i respektive kommun. Fasta införandebidrag, vilka beräknas i förväg för perioden 2007, skall ges till de kommuner som sammantaget får betala till föresla- get utjämningssystem och avvecklandet av de länsvisa systemen. randebidraget ges till 70 kommuner, för att sedan avtrappas till att endast omfatta 2 kommuner . Kommittén anser att utjämningen skall ta hänsyn till all LSS-verksamhet för att alla tre personkretsar som kommunen har kostnader för, dvs. alla insatser var för sig inklusive de första av assistansersätt- ningen. En grundläggande strukturkostnad ska beräknas som antalet beslut per insats multiplicerad med rikets genomsnittliga nettokostnad för respekti- ve insats. Därutöver skall ett koncentrations- och personalkostnadsindex justera den beräknade strukturkostnaden. Kommittén har diskuterat två olika sätt att utjämna kostnaderna mellan kommunerna. Båda metoderna baseras på en för varje kommun beräknad strukturkostnad, vilken visar hur den kommunala kostnaden skulle vara om alla kommuner hade samma genomsnittliga priser på insatserna. Den metod som kommittén förordar innebär att bidrag ges till de kommuner som har högre beräknade strukturkostnader per invånare än riksgenom- snittet och de kommuner som har lägre beräknade strukturkostnader per invånare betalar en avgift till systemet. Metoden är en utjämning utifrån den riksgenomsnittliga strukturkostnaden per invånare och överens- stämmer med utjämningssystemen för andra delverksamheter. Den andra metoden innebär att respektive kommun får ett bidrag som motsvarar kommunens hela beräknade strukturkostnad per invånare sam- tidigt som man avstår en summa från den generella statsbidrags- påsen som motsvarar den genomsnittliga strukturkostnaden per invånare. 2002/03:151 Det ekonomiska utfallet för respektive kommun blir likadant med de Bilaga 1 båda metoderna, som de ekonomiska ramarna mellan staten och kommunsektorn förblir oförändrade. Kommittén föreslår att utjämningen görs i ett separat utjämningssy- stem. Det som talar för ett separat utjämningssystem är att denna verk- samhet har vissa särdrag jämfört med verksamheterna i den övriga kost- nadsutjämningen. Klarar modellen kraven på ett utjämningssystem? Kommittén har försökt utforma utjämningssystemet utifrån olika krav. Modellen ger en mycket bra träffsäkerhet mellan kommunernas redovi- sade kostnader och beräknade strukturkostnader. Påverkbarheten är rela- tivt liten eftersom kommunernas beslut nästan helt styrs utifrån lagstift- ningens konstruktion. En rättighetslagstiftning med långtgående detaljre- glering och möjligheter för enskilda att få besluten prövade av förvalt- ningsdomstol begränsar starkt det kommunala handlingsutrymmet. Kommittén anser därför att möjligheten för den enskilda kommunen att påverka antalet beslut är relativt liten. Även kommunernas möjligheter att påverka index för koncentration och personalkostnader minimeras i förslaget genom att dessa inte uppdateras utan endast efter sär- skilt beslut av regeringen. Negativa ekonomiska incitament försvinner till största delen med föreslaget utjämningssystem. Trots att systemet har en stor träffsäkerhet uppstår endast små ingrepp i den enskildes integritet. Kommittén anser att stor hänsyn har tagits till enskilda personers integri- tet vid valet av utjämningsmodell. Utjämningen beräknas utifrån en ge- nomsnittskostnad per insats för hela riket. Ingen ersättning i systemet går att koppla till en enskild individ men systemet tar ändå hänsyn till LSS- verksamhetens olika verksamhetsinnehåll genom indexen för koncentra- tion och personalkostnader. Kommittén bedömer att det är möjligt att införa utjämningssystemet . Författningsförslag i betänkandet Utjämning av LSS- kostnader (SOU 2002:103) Förslag till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och ser- vice till vissa funktionshindrade Härigenom föreskrivs att det i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade att 15 § skall ha följande lydelse. Kommunen skall för framställning av officiell statistik lämna ut upp- gifter om insatser enligt 9 §. Denna lag träder i kraft . 2002/03:151 Bilaga 2 Förslag till lag om utjämningsbidrag till kommuner för verk- samhetskostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Härigenom föreskrivs följande. 1 § Kommuner kan för kostnadsutjämning få utjämningsbidrag från staten enligt denna lag. 2 § I denna lag används följande termer i den betydelse som anges här: Bidragsår: Det år under vilket bidraget betalas ut. Strukturkostnad: En för varje kommun beräknad teoretisk kostnad för den verksamhet och kostnadsslag som anges i 3 § varvid kostnaden be- räknas med utgångspunkt i faktorer som är av särskild betydelse för att belysa de strukturella förhållandena. 3 § För varje kommun beräknas en standardkostnad för verksamheter enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade samt för den ersättning varje kommun betalar till en- ligt 20 § lagen (1993:389) om assistansersättning. 4 § Kommuner vars strukturkostnad per invånare överstiger den för landet genomsnittliga strukturkostnaden per invånare har rätt till ett bi- drag som motsvarar mellanskillnaden, multiplicerad med antalet invånare i kommunen året före bidragsåret. 5 § Ändras indelningen av kommuner, beräknas bidraget på grundval av den indelning som gäller vid bidragsårets ingång. 6 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om beräkningen av bidragen enligt 3 §. 7 § beslutar preliminärt bidragens storlek samt lämnar under bidragsårets uppgift till varje kom- mun om storleken av dess preliminära bidrag. Kommuner kan till påtala att ett fel uppkommit i underlaget för beslutet. fastställer bidragens storlek samt lämnar uppgift till varje kommun om storleken av dess bidrag. 8 § Bidraget skall betalas ut i samband med och på motsvarande sätt som gäller vid utbetalning av kommunalskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menig- hets utdebitering av skatt, m.m. 9 § beslut enligt denna lag får överklagas hos re- geringen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Föreskrifter om ikraftträdande av denna lag meddelas i lagen (2003:00) om införande av lagen (2003:00) om utjämningsbidrag till kommuner för verksamhetskostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade och lagen (2003:00) om utjäm- ningsavgift till kommuner för verksamhetskostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. 2002/03:151 Bilaga 2 Förslag till lag om utjämningsbidrag till kommuner för verk- samhetskostnader enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade Härigenom föreskrivs följande. 1 § Kommuner skall under de förutsättningar som anges i denna lag betala en utjämningsavgift till staten. 2 § I denna lag används följande termer i den betydelse som anges här: Avgiftsår: Det år under vilket bidraget betalas ut. Strukturkostnad: En för varje kommun beräknad teoretisk kostnad för den verksamhet och kostnadsslag som anges i 3 § varvid kostnaden be- räknas med utgångspunkt i faktorer som är av särskild betydelse för att belysa de strukturella förhållandena. 3 § För varje kommun beräknas en standardkostnad för verksamheter enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade samt för den ersättning varje kommun betalar till en- ligt 20 § lagen (1993:389) om assistansersättning. 4 § Kommuner vars strukturkostnad per invånare understiger den för landet genomsnittliga strukturkostnaden per invånare skall betala en av- gift som motsvarar mellanskillnaden, multiplicerad med antalet invånare i kommunen året före bidragsåret. 5 § Ändras indelningen av kommuner, beräknas bidraget på grundval av den indelning som gäller vid bidragsårets ingång. 6 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om beräkningen av avgiften enligt 3 §. 7 § beslutar preliminärt avgiftens storlek samt lämnar under avgiftsåret uppgift till varje kommun om storleken av dess preliminära avgift. Kommuner kan till påtala att ett fel uppkommit i underlaget för beslutet. fastställer avgifternas storlek samt lämnar uppgift till varje kommun om storleken av dess avgift. 8 § Avgiften skall betalas genom avräkning i samband med och på motsvarande sätt som gäller vid utbetalning av kommunalskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. 9 § beslut enligt denna lag får överklagas hos re- geringen. 1.Denna lag träder i kraft .