prop · GQ0360 · 2003-03-13 00:00:00 — Förutom de av fördragen fastställda inriktningarna av EU:s politik har följande tre faktorer särskilt stor betydelse för EU-budgetens inriktning och nivå. För det första har långtidsbudgeten, det finansiella perspektivet, en avgörande betydelse genom att den anger ramar för varje enskild utgiftskategori samt ramen för de totala utgifterna. För det andra bestäms inriktningen i stor utsträckning av nivån på utgifterna inom ramen för EU:s ordinarie lagstiftningsprocess. För det tredje spelar EU:s egen årliga budgetprocess en viktig roll för att slutligt avgöra nivån på utgif- terna. Budgetmakten delas mellan rådet och där Europa- parlamentet har sista ordet om de flesta utgifter, dock inte jordbruks- utgifterna (CAP). Den årliga budgetprocessen för EU inleds med att kommissionen lägger sitt preliminära budgetförslag . Rådet upprättar, med detta som grund, budgetförslaget som sedan före- läggs . granskar budgetförslaget vid två behandlingar och därefter antas budgeten i dess slutliga form. budgeten har fastställts genomförs den av kommissionen. kontrollerar budgetens genomförande och beslutar om den ekonomiska Skr. 2002/03:60 förvaltningen har varit sund. Efter att kommissionen presenterade sitt förslag till preliminär budget inledde rådet sin tjänstemannabehandling av förslaget inom ramen för . kunde enas om ett kompromissförslag som beslutades med kvalificerad majoritet. formella behandling av budgeten skedde . Däremellan, , hade sin första behandling då de föreslog en rad ändringar. fastställde slutligt budgeten . Budgeten är den tredje årsbudgeten under det finansiella perspektiv som fastställts för och som utgör en integrerad del av det interinstitutionella avtalet av . verkade i budgetprocessen 2002 för att nå en EU-budget som är så restriktiv som möjligt. Detta är något som driver generellt inom EU. Förbättrad budgetdisciplin vid användningen av EU:s medel är en prioriterad fråga för . önskar att genomföra mer strukturellt inriktade besparingar och då framför allt genom förändringar av jordbruks- och strukturfondspolitiken. Med återflöde brukar normalt avses de utgifter på EU:s budget som riktar sig mot en särskild medlemsstat. Det är inte möjligt att beskriva hela EU- budgeten i sådana termer. Redovisningen av EU-budgeten är inte heller upplagd på ett sådant sätt att återflödet för ett enskilt land är lätt avläsbart. Återflödet är intressant bl.a. som ett uttryck för hur man använder de resurser som medlemsstaterna genom sina betalningar till budgeten ställer till EU:s förfogande. I enlighet med gällande beslut om gemenskapens egna medel lämnar kommissionen till medlemsstaterna en redovisning av fördel- ningen av utgifterna per medlemsstat. Redovisningen för utfallet lämnades . I rapporten återges s.k. fördelningsbara utgifter, exklusive utgifter för administration. Kommissionens årliga rapport över återflödet till medlemsstaterna visade att det totala återflödet till års EU-budget uppgick till , vilket motsvarar (beräknat genomsnittlig växelkurs på /euro). Detta är en minskning i förhållande till EU-budget med , vilket motsvarar . Det bör noteras att utgifter för administration, bistånd samt vissa utgifter som ej gått att hänföra till ett enskilt land inte ingår i återflödesberäkningarna. Det svenska återflödet fördelade sig enligt följande, uttryckt i miljoner euro. Inom parentes anges återflöde som en procentandel av hela EU-15 (det kan nämnas att avgift till EU utgjorde av hela EU-15:s avgift): Jordbruksstöd 780 (1,), Strukturfonder 135 (0,) och Inre politik 154 (3,). I den sistnämnda ingick Forskning och utveckling 104 (3,), Utbild- ning, ungdom och kultur 1 (3,), Konsument och Inre marknad 10 (2,), Transeuropeiska nätverk 10 (2,) och Energi och miljö 7 (3,). Totalt uppgick återflödet till 1 070 miljoner Skr. Fördelningen innehåller inga administrativa utgifter. Utrikespolitiska åtgärder, programsamarbete med tredjeland liksom betalningar till Europeiska investeringsfonden har inte heller tagits med i kommis- sionens redovisning per medlemsstat. Det svenska nettobidraget uppgick, enligt den definition som används i rapporten, till 1 268 (2 3381 070) miljoner euro, vilket motsvarar . På statsbudgeten bruttoredovisas det återflöde som administreras av svenska myndigheter, dvs. betalningarna från kommissionen redovisas mot inkomsttitel, medan de utbetalningar svenska myndigheter gör på kommissionens vägnar redovisas mot anslag på statsbudgetens utgifts- sida. Alla betalningar från kommissionen av detta slag till svenska myndigheter redovisas under inkomsttitel . Man kan alltså där få en uppfattning om storleksordningen på den del av återflödet som adminis- treras av svenska myndigheter ett visst år beskrivet i termer av kommis- sionens utbetalningar. Det är dock viktigt att påpeka att svenska myndigheter inte administrerar samtliga utgifter på EU-budgeten vilka riktar sig mot . Exempel på återflöde som inte fångas över statsbudgeten är forskningsstöd inom ramprogrammet för forskning. Utfallet för inkomsttitel Bidrag m.m. från EU för uppskat- tades i utfallsprognosen till . 13 Åtgärder mot fusk och andra oegentligheter Kommissionen har det övergripande ansvaret för att medlen i EU:s budget används korrekt och effektivt. har medlemsstaterna ett motsvarande ansvar inför kommissionen för de medel som medlems- staternas myndigheter förvaltar. Medlemsstaterna har också huvud- ansvaret för att bekämpa bedrägerier och andra oegentligheter i medlemsstaterna som riktas mot unionens finansiella intressen. Medlemsstaternas myndigheter och kommissionen, genom sitt bedrägeri- bekämpningsorgan , samarbetar för att upptäcka och åtgärda misstänkta bedrägerier. Revisionsrätten har i sin tur till uppgift att granska både kommissionens och medlemsstaternas sätt att administrera och kontrollera EU: s medel. präglades av fortsatt arbete med reformeringen av den finansiella styrningen och kontrollen av EU-medlen. 13.1Åtgärder för att stärka kampen mot bedrägerier Inga nya förslag till regelverk behandlades i rådet som rör det administrativa skyddet av gemenskapernas finansiella intressen. Rådet antog slutsatser rörande kommissionens årsrapport om I rapportens första del, som innehåller en redovisning av vilka åtgärder Skr. 2002/03:60 som vidtagits på unionsnivå, redovisas vilka åtgärder som genomförts Däribland märks t.ex. kommissionens arbete med att se över lagstiftningen i syfte att minska risken för bedrägerier. Vidare beslutades om två förordningar som ska skydda euron mot förfalskning. Stöd och hjälp riktades mot kandidatländerna för att de ska kunna etablera en effektiv organisatorisk struktur för finanskontroll och bedrägeri- bekämpning. Bedrägeribekämpningsbyrån inrättade vidare en avdelning med uppgift att utarbeta strategier och prioriteringar för bedrägeribekämpning. inledde kommissionen tillsammans med ett antal medlemsstater också ett domstolsförfarande i amerikansk domstol som ett led i bekämpningen av cigarettsmuggling. Kommis- sionen presenterade också en grönbok om en europeisk åklagare. Rapportens andra del, som rör medlemsstaternas åtgärder, är baserad på en enkät från kommissionen till medlemsstaterna. Redovisningen under detta avsnitt är en relativt detaljerad genomgång av vilka åtgärder respektive medlemsstat har vidtagit på olika områden. Bland annat redogörs för viktigare lagstiftning för egna medel, jordbruksutgifter samt strukturåtgärder samt samordningen och samarbetet mellan olika myndigheter på dessa områden. Dessutom finns en redovisning av varje medlemsstats juridiska och administrativa system för återkrav av medel och hur det kan förbättras. I det tredje och sista avsnittet i rapporten redovisas resultaten av bedrägeribekämpningen . Där framgår bl.a. att nivån på bedrägerier och oegentligheter som rapporterats in från samtliga medlemsstater minskat jämfört med . Antalet inrapporterade fall föll från 2 2000 till 1 2001. var antalet fall 2 535. Fallens samlade värde sjunker också med . För enskilda medlemsstater finns både upp- och nedgångar. När det gäller finns i rapportens andra avsnitt inget särskilt att notera. Där redovisas bara förhållandena i såsom den inrapporterat dem. När det gäller resultaten av bedrägeri- bekämpningen bör det dock noteras att för del har antalet fall ökat (från 17 till 18 fall) och har fallens samlade värde ökat . I rapporten framgår också att nivån framgångsrikt återkrävda medel har sjunkit i . Det förklaras i stort sett av ett enda fall där berört företag gått i konkurs. har tidigare genomfört av återkraven. 13.2Åtgärder för förbättrad styrning och kontroll präglades av beredningen av förslaget till en ny budget- förordning. Förslaget är av stor betydelse för reformeringen av den finansiella styrningen och kontrollen som bl.a. syftar till att effektivisera genomförandet av de EU-finansierade programmen. Beslutet om den nya förordningen (EG) nr 1605/2002 fattades . Förordningen ska tillämpas fr.o.m. . Den nya förordningen föreskriver att mål och resultatindikatorer ska Skr. 2002/03:60 fastställas för varje verksamhet som finansieras från EU-budgeten. ska sedan följas upp med årliga resultatredovisningar. Därtill fastslås att budgetförslaget ska motiveras utifrån måluppfyllelse och resultat. Generaldirektörerna inom kommissionen får tydligt ansvar för budget- medlen inom det egna verksamhetsområdet. Det gamla systemet med förhandsgodkännande av alla utgifter från ett särskilt direktorat, som i praktiken innebar att ingen var ansvarig, avvecklas. En oberoende intern- revision har införts som komplement till kontrollfunktionerna i resp. direktorat. De operativa och administrativa utgifterna integreras i den nya budgeten som indelas i verksamhetsområden. Därmed kommer de totala kostnaderna för EU:s verksamhet att tydliggöras vilket också underlättar prioriteringar. Takten i genomförandet av EU-programmen sätts i fokus. Beslutade projekt måste leda till utbetalningar inom , och tidsgränser sätts också för när slutreglering måste ske. Detta ska förhoppningsvis råda bot på de stora fördröjningar som finns , där program ligger kvar , med tillhörande budgetära åtaganden, utan att något händer. Möjligheter ges att delegera ansvar för genomförande av gemenskaps- program till nya myndigheter under kommissionen eller, om effekti- vitetsskäl talar för det, lägga ut (externalisera) verksamhet till nationella eller internationella organisationer. 13.3Beviljande av ansvarsfrihet för kommissionens genomförande av EU:s budget för ska, på rekommendation av rådet, besluta om ansvarsfrihet för kommissionen för berört budgetår. Beslutet baseras på redovisningen mot budgeten samt på revisionsrättens rapporter. beslutade att rekommendera Europaparla- mentet att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för . Samtliga medlemsstater stod bakom den rekommendation som presen- terades för . Rådets rekommendation kompletterades med kommentarer till de viktigaste iakttagelserna i revisionsrättens rapporter och krav på åtgärder från kommissionens sida för att överkomma de brister som rätten uppdagat. beslutade, i enlighet med rådets rekommendation (beslut /444/EG, EKSG, Euratom), att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för . Regeringen informerade i Årsredovisningen för staten 2001 (Regeringens skrivelse 2001/02:101) om innehållet i revisionsrättens årsrapport . offentliggjorde revisionsrätten sin årsrapport om kommissionens genomförande av EU:s budget för . Rapporten presenterades för . I rapporten för kritiserar revisionsrätten bl.a. att EU- Skr. 2002/03:60 budgeten för uppvisar ett mycket stort överskott, lite drygt 15 miljarder euro, vilket motsvarar av EU-budgeten. Överskottet beror framför allt på förseningar i genomförandet av strukturfonds- programmen men även vad gäller förmedlemskapsstödet. Förutom att detta är ett generellt disciplinproblem så är det för otillfreds- ställande eftersom det innebär att , liksom övriga medlemsstater, måste betala in en högre EU-avgift än nödvändigt för det aktuella året. får visserligen tillbaka överskottet året efter men förskotterar medel helt i onödan. Revisionsrätten konstaterar vidare att det kvarstår svagheter när det gäller kontrollen på såväl jordbruks- som strukturfondsområdet. Trots att detta påpekats tidigare ser inte revisionsrätten att förhållandena har förbättrats. En del av problemen på strukturfonds området beror på oklarheter i ansvarsfördelningen mellan kommissionen och medlemsstaterna. Ytterligare ett problem är, liksom tidigare, komplexiteten i systemen såväl när det gäller programmen som administrationen. Revisionsrätten anser också att kommissionen har gjort framsteg på området externa åtgärder även om det är nödvändigt att stärka övervakningssystemen, särskilt i ljuset av delegeringen av upp- gifter utanför kommissionen. pekas inte särskilt ut i rapporten, men har fått några få synpunkter på bland andra egna medel (EU-budgetens inkomster). Beredningen av årsrapporten inleds i rådet och ligger till grund för rekommendation till om kommissionen bör beviljas ansvarsfrihet för . Det är gemenskapens behov av statistiska underlag som styr harmoni- seringsarbetet (artikel 285 i EG-fördraget). Statistiken har en central roll för beslut om gemenskapens budget och dess fördelning samt bedömning av hur medlemsstaterna klarar sina åtaganden när det gäller inflation och offentliga finanser. Statistik krävs också för att upprätta en betalnings- balans för euroområdet. Sedan den gemensamma valutan infördes har behovet av en uppsnabbning av EMU-statistiken också präglat harmoni- seringsarbetet. Statistiken spelar dessutom en allt viktigare roll som underlag för att följa och utvärdera olika politikområden. Efter Europeiska rådets möte i kom EU:s statschefer överens om en ny strategi som inom ska göra EU till världens mest konkurrens- kraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi. har utvecklats för att följa i vilken utsträckning de politiska ambitionerna Skr. 2002/03:60 uppnås, den s.k. öppna samordningsmetoden. Man har vidare kommit överens om att ta fram ett begränsat antal strukturella indikatorer för att följa framstegen i att nå det strategiska målet. Därutöver har en mängd indikatorer skapats för att följa upp de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och enskilda politikområden inom EU. För att få jämförbara siffror mellan medlemsstaterna har indikatorarbetet resulterat i nya krav på harmonisering av statistiken. Det är huvudsakligen genom ramförordningar som kraven på stati- stikens inriktning och omfattning styrs. Dessa förordningar kompletteras sedan med omfattande detaljregler som beslutas i ett förfarande där kommittén för det statistiska programmet deltar. bereddes flera förslag till nya förordningar, och många framsteg gjordes. Med- lemsstaterna har även lyckats komma överens om gemensamma stånd- punkter på några viktiga områden som t.ex. skapandet av en gemensam nomenklatur för territoriella enheter och en förordning om arbetskost- nadsindex. 14.2Beslut på statistikområdet fattade En ny plan för gemenskapens statistiska program antogs (beslut /2367/EG). Programmet avser åren 20032007 och prioriterar statistik för ekonomiska och monetära unionen, utvidgningen samt konkurrenskraft, hållbar utveckling och den sociala agendan. Jämfört med tidigare planer har prioriteringarna nu fått en större följsamhet till gemenskapens satsningar. Kopplingen till den öppna samordningsmetoden och de strukturella indikatorerna har t.ex. blivit tydligare. Vidare har svenska synpunkter om kvalitén i statistiken och möjligheten att bryta ner statistik på kvinnor och män beaktats. För att anpassa statistiken till och krav togs beslut genom förordning (EG) nr 1991/2002 om att ändra rådets tidigare förordning om arbetskraftsundersökningar. En ny förordning om kvar- talsräkenskaperna i offentlig sektor, (EG) nr 1221/2002, antogs också av samma skäl. Arbetskraftsundersökningarna kommer att genomföras kontinuerligt i alla länder och kvartalsräkenskaper ska tas fram efter varje kvartals utgång. Vidare har en ändring av förordningen om statistik rörande företags- strukturer, beslut nr 2002/2056/EG, antagits. Ändringen innebär att även kreditinstitut, pensionsfonder m.m. kommer att omfattas av förord- ningens krav på uppgifter som rör strukturen i företagen. I beslutet ingår även ett tillägg till förordningen när det gäller uppgifter om kostnader för miljöskydd. Sedan Europeiska kol- och stålgemenskapen upphörde vid halvårs- skiftet skulle även den omfattande statistik som reglerats med stöd av detta fördrag avvecklats. Ett beslut om att förlänga insamlingen av stålstatistiken till att omfatta hela 2002 togs (förordning (EG) nr 1840/2002). Nya förslag lades om att även i fortsätt- ningen producera delar av denna statistik. Beslut togs vidare om en ny förordning om Skr. 2002/03:60 avfallsstatistik (förordning (EG) nr 2150/2002) och om en ny förordning om järnvägstransporter (förordning (EG) nr 91/2003). Dessa förordningar redovisas under avsnitt 40.2.3 respektive avsnitt 34.2.3. 14.3Svenskt agerande på statistikområdet Samarbetet på statistikområdet sker huvudsakligen mellan kommis- sionens statistikkontor () och statistikansvariga myndigheter i medlemsstaterna. Det är i kommittéer och arbetsgrupper som huvuddelen av det statistiska utvecklingsarbetet sker. Arbetet styrs av prioriteringar inom löpande femårsprogram. Utöver det löpande arbetet med att utveckla det europeiska statistiska systemet, inriktade sina insatser särskilt på uppsnabb- ningen av den kortperiodiska ekonomiska statistiken, regelförenkling och utvecklingen av strukturindikatorer. tog i nära samarbete med Europeiska central- banken och generaldirektoratet för ekonomiska och finansiella frågor fram och godkände ett 20-tal indikatorer (Principal European Economic Indicators) för att dels snabba upp statistiken, dels höja dess kvalitet i övrigt. Detta utvecklingsarbete bygger på ett tidigare svenskt initiativ och leds av en högnivågrupp där deltagit aktivt. Kommissionen presenterade också ett meddelande (KOM (2002) 661) där nödvändigheten att förbättra den officiella statistiken i allmänhet och den kortperiodiska ekonomiska statistiken i synnerhet understryks. I detta arbete tog man även fasta på principen först, vilket reflekterar den betydelse som statistik på europanivån tillmäts. Det europeiska statistiska systemet har efterhand kommit att spela huvudrollen som leverantör av jämförbara data till de strukturindikatorer som används för den öppna samordningen enligt den s.k. Lissabon- strategin. höjdes successivt kvalitén i de existerande indika- torerna. inriktades arbetet på att förbereda de ändringar av indikatorer som föreslagits inom olika rådsformationer. bidrog med en nationell expert för att inom arbeta med kommissionens handlingsplan för en bättre och enklare lagstiftning på statistikområdet. De olika åtgärder som föreslås i hand- lingsplanen ska byggas in i de arbetsplaner som fastställs för varje generaldirektorat, varav är ett. Detta arbete hade bl.a. resulterat i en kartläggning och prioriteringslista över rättsakter som behöver revideras och förenklas. Inom ramen för arbetet med att modernisera och effektivisera förvaltningen inom EU agerade också för att åstadkomma en bättre samordning av statistikkraven. En ökad samordning behövs för att begränsa kostnader för uppgiftslämnare och statistikproducenter samt för att förbättra kvalitén i statistiken. DEL 4 RÄTTSLIGA OCH INRIKES FRÅGOR Arbetet på det civilrättsliga området är omfattande. Det mesta och kanske viktigaste civilrättsliga arbetet sker inte som en del av samarbetet i rättsliga och inrikes frågor utan görs i stället inom det ekonomiska och sociala samarbetsområdet. Detta samarbete syftar till att harmonisera medlemsstaternas lagar så att den inre marknaden kan upprättas. Olika civilrättsliga regler i medlemsstaterna kan i vissa fall utgöra hinder för den fria rörligheten för t.ex. varor och tjänster, och det kan därför finnas skäl att försöka komma fram till mera likartade regler. kan subsidiaritetsprincipen göra sig mer gällande här än annars, bl.a. eftersom det rör sig om regler som griper in i enskildas förhållanden. Efter Amsterdamfördragets ikraftträdande finns ytterligare möjligheter till samarbete i civilrättsliga frågor. Detta arbete är än så länge till största delen inriktat på den internationella privat- och processrätten, dvs. frågor om lagval, domstolars internationella behörighet och erkännande och verkställighet av utländska domar. Genom Amsterdamfördragets ikraftträdande inrättades en särskild kommitté för det civilrättsliga samarbetet. Kommittén utgörs av en grupp som behandlar allmänna frågor och olika arbetsgrupper i särskilda sammansättningar som behandlar särskilda frågor. Gruppen för allmänna frågor har behandlat en rad övergripande frågor. I övrigt har sammanträtt i särskilda sammansättningar, t.ex. i fråga om obestridda fordringar (se avsnitt 15.3), rättshjälp (se avsnitt 15.4) och föräldraansvar (se avsnitt 15.5). 15.2Domstolars behörighet samt erkännande och verkställighet av domar Den s.k. I-förordningen (förordning (EG) nr 44/2001) om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område trädde i kraft och ersatte Bryssel- konventionens regler på detta område. Denna konvention gällde mellan EU:s medlemsstater. Den parallella och i stort sett lika- lydande gäller även i förhållande till , , och . I-förordningen innehåller ändringar som överenskommits i en tidigare översyn av dessa konventioner. Verkställighetsförfarandet blir enklare och snabbare. Ett standardiserat förfarande införs för utfärdande i ursprungsstaten av intyg om domar. Flera av reglerna om domstols Skr. 2002/03:60 behörighet blir tydligare och enklare att tillämpa. Genom I-förordningen har behörigheten att ingå internationella avtal som innehåller regler om domstolars behörighet samt om erkännande och verkställighet av domar övergått från medlemsstaterna i EU till gemenskapen (EG). Enskilda medlemsstater får inte längre på egen hand ingå internationella avtal som påverkar tillämpningen av I-förordningen. Brysselkonventionen gäller fortfarande i förhållandet till , eftersom har ett undantag från avsnittet i EG-fördraget om bl.a. det civilrättsliga samarbetet och därmed inte omfattas av I- förordningen. Kommissionen presenterade ett förslag som syftar till att bestämmelserna i även ska gälla i förhållande till . Förslaget innebär att kommissionen ska inleda förhand- lingar med om ett avtal som utvidgar tillämpningsområdet för I-förordningen. Beredningen av förslaget kommer att ske . Inom för internationell privaträtt har ett arbete pågått med att förhandla fram en global domsrättskonvention på det privaträttsliga området. En framtida konvention kommer att ha stor betydelse för internationell tvistlösning. Inför ett sammanträde i antog rådet nya förhandlingsdirektiv beträffande gemenskapens hållning till det fortsatta arbetet. Vid mötet beslutades att konferensen skulle tillsätta en särskild arbetsgrupp för att förbereda ett reviderat konventionsutkast som förhoppningsvis ska kunna behandlas vid en ny diplomatkonferens . Arbetet med att revidera (se avsnitt 15.2) avbröts under arbetet med I-förordningen. presenterade kommissionen ett förslag till förhandlingsmandat för slutförande av förhandlingarna. Behandlingen av förslaget har främst handlat om den gemenskaps- behörighet som finns beträffande är exklusiv eller om även medlemsstaterna har behörighet att förhandla om och tillträda en ny konvention. Enighet har uppnåtts om att behörighetsfrågan tills vidare ska lämnas öppen och att förhandlingsdirektiven inte ska innehålla något ställningstagande till frågan om enbart gemenskapen eller även medlemsstaterna ska bli parter till den nya konventionen. Kommissionen bemyndigades mot den bakgrunden av rådet att inleda förhandlingar om en ny Luganokonvention. Medlemsstaterna enades om att behörighetsfrågan ska besvaras genom att EG- domstolen avger ett yttrande enligt artikel 300.6 i EG-fördraget.