prop · GQ03122 · 2003-05-23 00:00:00 — bör stödja utveckling av forskning och användning av forskningsresultat i utvecklingsländer. Stöd bör också fortsättningsvis lämnas till svensk utvecklingsforskning och bidrag till uppbyggnad av en resursbas i för utvecklingssamarbete. Regeringens bedömning: bör öka ansträngningarna när det gäller att underlätta för utvecklingsländerna att producera och exportera jordbruksprodukter, bl.a. genom att verka för en reformering av EU:s jordbrukspolitik. bör kraftfullt verka för att tullskydd, exportbidrag och handelsstörande subventioner avskaffas på jordbruks- och fiskeriområdena. bör fortsatt vara drivande för att åtgärder vidtas för att tillförsäkra ett hållbart nyttjande av de globala fiskebestånden, genom förstärkning av den biologiska rådgivningen och de regionala organisationerna och eliminering av olagligt fiske. Skälen för regeringens bedömning: EU:s jordbrukspolitik är ett hinder för rättvis och hållbar global utveckling. Exportbidrag från EU sänker världsmarknadspriser och konkurrerar ut produktion i utvecklingsländerna. Direktstöd och prisstöd leder till överproduktion och bidrar ytterligare till att EU avsätter subventionerade livsmedel på världsmarknaden. hindrar tullskydd fattiga länder att sälja jordbruksprodukter på EU:s marknad. totala stöd till det egna jordbruket beräknas vara värt mer än . Detta motsvarar ungefär fem gånger värdet av det samlade årliga globala utvecklingssamarbetet. är därför pådrivande, bl.a. i WTO, för en reform av EU:s och övriga jordbrukspolitik. EU-regler som syftar till att främja folkhälsa, djurhälsa och växtskydd kan försvåra de fattiga ländernas exportmöjligheter. Det är viktigt att säkerställa att reglerna är berättigade och inte utgör förtäckta handelshinder. Insatser bör göras för att underlätta för de fattigaste länderna att uppfylla kraven genom kapacitetsuppbyggnad, tekniskt bistånd och stärkt deltagande i de organisationer som fastställer internationell standard. Dessutom behövs insatser i de rika länderna för att ta bort dolda handelshinder och onödiga administrativa regler och procedurer. Landsbygdsutveckling är avgörande för utveckling i många utvecklingsländer. På landsbygden bor en majoritet av världens fattiga. Potentialen för minskad fattigdom genom höjd sysselsättning, produktion och export på jordbruksområdet är betydande. Parallellt med handelsliberaliseringar och krav på reformer av EU:s jordbrukspolitik måste satsningar ske på landsbygdsutveckling i fattiga länder. Utgångspunkten för sådana satsningar bör vara ett miljömässigt hållbart jordbruk och en ekonomiskt och socialt hållbar utveckling på landsbygden vilket kan skapa förutsättningar för en tillräcklig livsmedelsproduktion. Detta skall stödjas genom utvecklingssamarbetet. Hunger är en konsekvens av och en bidragande orsak till fattigdom. Fattigdomsbekämpning är således nära kopplat till en tryggad livsmedelsförsörjning. Flera hundra miljoner människor, främst i utvecklingsländerna, är direkt eller indirekt beroende av fiske. Ett ännu större antal är beroende av fisk som huvudsaklig proteinkälla. Exporten av fisk är central för flera utvecklingsländer och en av de viktigaste exportkällorna för de fattiga länderna. Den ekonomiska och sociala betydelsen av hållbar global fiskeriförvaltning, i synnerhet återuppbyggnaden av överexploaterade bestånd, skall inte underskattas. bör vara pådrivande i det multilaterala och regionala arbetet. Särskilt tillämpningen av försiktighetsprincipen, förstärkning av utvecklingsländernas regionala fiskeriorganisationer, förbättring av det vetenskapliga underlaget samt borttagande av subventioner som är handelssnedvridande eller bidrar till olagligt fiske och överkapacitet bör, i enlighet med slutsatserna från om hållbar utveckling i , prioriteras i detta arbete. WTO-förhandlingarna bör bl.a. resultera i kraftigt ökat marknadstillträde för utvecklingsländernas fiskeexport och minskad eskalering av tullar som gäller förädlade fiskeriprodukter, samt discipliner för handelsstörande och miljöskadliga subventioner. Regeringens bedömning: bör verka för kulturell mångfald. bör stärka kulturutbytet med utvecklingsländerna. bör fortsätta att främja utvecklingen av kulturpolitiken i samarbetsländer samt ge fortsatt stöd till oberoende media. Skälen för regeringens bedömning: I kulturen möts människor på lika villkor. Kulturutbyten har ingen givare och mottagare. De är ömsesidigt berikande. Därför har kulturpolitiken en speciell roll för att utveckla och stärka relationerna med andra länder. vill värna mångfalden inom kulturen och på medieområdet och bidra till ett kulturutbyte som berikar och som ökar förståelsen för de kulturskillnader som finns. Det är viktigt att fortsatt främja och utveckla den kulturella dialogen på alla nivåer, inte minst med och mellan utvecklingsländer. Ett utbyte på kulturområdet berikar alla parter, inte minst det svenska samhället. Det är också genom möten med människor i andra länder, antingen direkt eller indirekt via litteratur, teater, konst, musik, film och kulturarv, som kulturskillnader kan överbryggas och den ömsesidiga förståelsen mellan folk och länder kan stärkas. Här har svenskt kulturliv en given roll när det gäller att bidra till politiken för global utveckling. Kulturpolitiken har varit länkad till det internationella utvecklingssamarbetet genom insatser för ökad demokrati och social, ekonomisk och kulturell utveckling. var ett av de första länderna att ge kulturen en plats i utvecklingssamarbetet. I den handlingsplan som antogs vid (för utbildning, forskning och kultur) världskonferens i anges att Hållbar utveckling och kulturens blomstring är avhängiga varandra. Ett grundläggande mål för människans utveckling är individens sociala och kulturella förverkligande. Med globalisering ökar inte bara kulturutbyten utan Detta kan innebära ett hot mot mångfalden, Prop. 2002/03:122 särskilt i utvecklingsländer som ofta har bräckliga kulturella institutioner. Mediaområdet är en viktig del av kulturpolitiken men också av avgörande betydelse för hållbar utveckling. Yttrandefrihet och fri tillgång till media är förutsättningar för demokrati. Svenskt utvecklingssamarbete bör därför fortsatt inkludera stöd till en fri och oberoende journalistik och åtgärder för att främja oberoende medias möjligheter att bidra till allmänhetens tillgång till information och samhällsdebatt. Det bör också motverka mediakoncentration. Regeringens bedömning: bör arbeta för att begränsa klimatförändringarna, fasa ut giftiga kemikalier och säkerställa den biologiska mångfalden. Strävan mot hållbara produktions- och konsumtionsmönster bör vara en viktig del i politiken för global utveckling och bör stödja FN att utarbeta ett tioårigt ramverk för åtgärdsprogram om detta. Satsningar bör göras på utveckling av miljöteknik och förnybar energi för att möta framtida globala energi- och transportbehov. Sambandet mellan miljöförstöring, fattigdom och kvinnors villkor bör ägnas särskild uppmärksamhet. Åtgärder bör vidtas för att stärka det globala genomförandet av internationella miljökonventioner. bör verka för att relevanta internationella institutioner vidareutvecklar metoder och analyserar sin miljöpåverkan. Skälen för regeringens bedömning: Den grundläggande uppgiften för miljöpolitiken är att värna naturresurser och miljö. De miljöproblem som har global räckvidd, främst klimatförändringarna, spridningen av giftiga kemikalier, samt förlusten av biologisk mångfald bör ges ökad uppmärksamhet. Utvecklingen av det internationella miljöarbetet bedrivs främst inom FN:s miljöprogram (), och inom ramen för de internationella miljökonventionerna. Ur ett globalt utvecklingsperspektiv är det av stor betydelse att alla länder, även de fattigaste, kan delta i det multilaterala miljösamarbetet, vilket skall verka för. Deras perspektiv kan bidra till att utveckla nya synsätt och lösningar på globala problem. Ett grundläggande spänningsfält i politiken för global utveckling handlar om möjligheten att förena ekonomisk och social utveckling med miljömässig hållbarhet. Många har ifrågasatt möjligheten att framgångsrikt förena tillväxt och miljöhänsyn. Utgångspunkten för den svenska politiken är att en utvecklingsstrategi som förenar tillväxt och miljöhänsyn är både möjlig och nödvändig. Hänsyn till miljön är, i ett långsiktigt perspektiv, en förutsättning och inte ett hinder för tillväxt och välfärd. Både i fattiga och rika länder måste ekonomisk tillväxt och omsorg om miljön kunna förenas. I syfte att möjliggöra en utveckling, som är både ekonomiskt, socialt Prop. 2002/03:122 och miljömässigt hållbar, prioriterar åtgärder för att utveckla hållbara produktions- och konsumtionsmönster, nationellt och i globalt samarbete. a. energieffektivisering och miljömärkning kan en ekologiskt mer hållbar produktion och konsumtion främjas. åtaganden vid om hållbar utveckling i tydliggör sambandet mellan vårt lands roll i fattigdomsbekämpning och utvecklingen av välfärd i , inklusive frågor om klimatförändring, biologisk mångfald, avfallshantering samt kemikaliers produktion, användning och spridning. kommer att stödja FN- systemet i arbetet med att utarbeta ett tioårigt ramverk för åtgärdsprogram för hållbara produktions- och konsumtionsmönster. Näringslivets bidrag till och betydelse för miljö och hållbar utveckling slogs fast vid om hållbar utveckling i . Genomförandeplanen betonar värdet av partnerskap mellan marknadsaktörer och den offentliga sektorn. prioriterar utveckling av miljöteknik och förnyelsebar energi. I de pågående WTO- förhandlingarna driver att tullar och andra handelshinder på miljövaror och miljötjänster skall tas bort. Internationella handels- och miljöavtal skall vara ömsesidigt stödjande. Miljöpolitiken i fattiga länder behöver integreras tydligare i nationella fattigdoms- och utvecklingsstrategier. Sambandet miljö, fattigdom och kvinnors villkor behöver ges speciell uppmärksamhet eftersom kvinnor ofta är mer direkt beroende av naturresursbasen och ofta står utanför penningekonomin. Som huvudansvariga för livsmedelsförsörjning och hushåll drabbas kvinnor hårt av brister i vattentillgång och sanitet, liksom av problem som jorderosion och skogsskövling. Ett jämställdhetsperspektiv gagnar både miljö och fattigdomsbekämpning. Regeringens bedömning: Åtgärder bör vidtas för att främja ett bra investeringsklimat i utvecklingsländer. Detta bör göras i nära samarbete med svenska företag och fackliga organisationer. Arbetet mot korruption och främjandet av företagens sociala ansvar bör stärkas. Arbetet med att främja utbyggnad av och tillgång till informationsteknik bör förstärkas. Skälen för regeringens bedömning: Mycket kan göras för att förbättra företagsklimatet i utvecklingsländerna och därmed ekonomiernas möjlighet att växa. Det handlar om att utforma lagar och regelverk på ett sätt som främjar investeringar och företagande. Det gäller också att ha fungerande institutioner på rätts- och bankområdena. Den offentliga förvaltningen bör präglas av öppenhet och rättssäkerhet. Marknader måste fungera och upphandlingar ske i korrekta former. Detta gynnar både utvecklingen av det inhemska näringslivet och förutsättningarna för investeringar från utlandet. överstiger de privata kapitalflödena investeringar från de rika länderna är mycket betydelsefulla för sysselsättning, teknologiöverföring, kunskapsuppbyggnad och tillväxt i många fattiga länder. Investeringar görs dessutom i ökande grad regionalt och mellan utvecklingsländer. De länder som förmår hantera och dra nytta av dessa investeringsflöden har stora möjligheter att utvecklas. Såväl det inhemska näringslivets som de internationella investeringarnas bidrag till fattigdomsbekämpning förstärks när företag tar sitt sociala ansvar, bl.a. genom att de grundläggande mänskliga rättigheterna i arbetslivet respekteras. Korruption är ett utvecklingshinder. Korruption innebär så gott som alltid att det styrande skiktet skor sig på bekostnad av utsatta och marginaliserade grupper. riktlinjer för multinationella företag och konvention om bekämpande av bestickning av utländska tjänstemän i internationella affärsförbindelser, som trädde i kraft , utgör ett viktigt instrument när det gäller att förhindra att företag från bidrar till korruption i utvecklingsländer. För svensk del är detta arbete högt prioriterat. pågår förhandlingar om en mot korruption. Förhandlingarna avses slutföras och konventionen kommer att kunna träda i kraft därefter. Konventionen kommer sannolikt att stärka korrputionsbekämpningen och vara ett sätt att främja god samhällsstyrning på global nivå. Det är angeläget att utvecklingsländer kan utnyttja den potential som informationsteknik har för ekonomisk och social utveckling och för förverkligandet av millennieutvecklingsmålen. Informationsteknik är viktig för att skapa en global kunskapsbaserad ekonomi, påskynda ekonomisk tillväxt och främja demokratisering. De hinder som finns måste angripas, bl.a. bristande infrastruktur, investeringar och utbildning. En positiv utveckling i utvecklingsländerna gynnar inte bara dessa länder utan även företag i . Detta är ett av de områden där intressen mellan politiken för global utveckling och näringspolitiken sammanfaller. Förutsättningarna för svenskt näringsliv att engagera sig i de fattigaste länderna kan förbättras ytterligare genom stärkt samverkan mellan myndigheter och näringsliv, bättre utbyte av erfarenheter och kunskap och ett mer effektivt samspel mellan utvecklings- och näringspolitik. Insatser inom ramen för det internationella utvecklingssamarbetet, exempelvis för att stärka rättsväsendet, kan förbättra de allmänna förutsättningarna för den privata sektorn i utvecklingsländerna och därmed indirekt skapa nya möjligheter för svenskt kunnande och svenska varor. Insatser kan lägga grunden för framtida mer jämbördiga affärsmässiga relationer mellan och andra länder. 5.6 Stärkt samstämmighet i EU:s politik Regeringens bedömning: bör aktivt arbeta för bättre samstämmighet i EU:s politik i relation till utvecklingsländer och för att utvecklingsaspekter beaktas inom alla . bör verka för att internationella åtaganden för en rättvis och hållbar global utveckling följs upp effektivt och kraftfullt av EU. Globkoms förslag: Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens bedömning. Kommittén betonar framför allt att skall verka för en reformering av EU:s jordbrukspolitik och att EU:s handelspolitik inte missgynnar eller utestänger utvecklingsländernas varor från den europeiska marknaden. Kommittén framhåller även EU:s roll i produktionen av globala nyttigheter och vikten av att stärka samarbetet mellan EU:s bistånd och FN:s fonder och program. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig om stärkt samstämmighet i EU:s politik instämmer i princip i kommitténs förslag. Flera remissinstanser stödjer kommitténs förslag att skall verka för en reformering av EU:s jordbruks- och handelspolitik. Skälen för regeringens bedömning: EU har möjlighet att vara en viktig kraft för en rättvis och hållbar utveckling i världen. De grundläggande värden som binder samman EU-länderna, såsom respekt för de mänskliga rättigheterna, demokrati och rättsstatens principer, jämställdhet och strävan mot fred och hållbar utveckling, skall inte bara främjas internt eller i EU:s närområde, utan även globalt. EU är den främsta handelspartnern för många utvecklingsländer. EU:s medlemsländer står tillsammans för över hälften av allt internationellt utvecklingssamarbete. EU:s politik på utvecklingsområdet måste präglas av långsiktigt tänkande. Bredden på EU-samarbetet möjliggör en gemensam kraftsamling på många områden i syfte att främja global utveckling. Avgörande för effektiviteten i EU:s agerande är, liksom för politik, att mer görs så att bättre samstämmighet uppnås mellan olika politikområden. bör arbeta för en mer sammanhållen EU-politik för global utveckling och för att utvecklingsaspekter beaktas inom alla . EU har på utrikesområdet en rad olika instrument som kan bidra till att främja en politik för global utveckling. Dit hör bl.a. gemensamma strategier, liksom instrument som syftar till att stärka EU:s konfliktförebyggande förmåga. Några viktiga områden har berörts i avsnitt 5.5, bl.a. handelsfrågorna och EU:s jordbruks och fiskeripolitik. Viktigt är att säkerställa att global utveckling ges en framskjuten position i det nya konstitutionella fördraget, som utarbetas av Konventet om EU:s framtid och därefter beslutas av stats och regeringscheferna i kommande regeringskonferens. är ett bra exempel på hur EU:s medlemsstater, kommissionen och samarbetsländer tillsammans kan arbeta på ett samstämmigt sätt. Avtalet bildar en ram för politisk dialog, handelsutbyte och utvecklingssamarbete. Utgångspunkten är att mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer är oskiljaktiga delar av hållbar Regeringen menar att den anda och bredd som präglar i ökad utsträckning bör prägla EU:s samarbete med andra länder och regioner. Ett viktigt instrument i det arbetet är landstrategierna, som bör omfatta alla relevanta politikområden, bl.a. handel, migration, miljö och utvecklingssamarbete. Medlemsstaternas delaktighet i dessa strategier bör öka både i landet i fråga och på huvudstadsnivå. EU:s åtaganden inför konferensen om finansiering för utveckling i och om hållbar utveckling i utgör exempel på åtaganden för ökad samstämmighet. EU har åtagit sig att bl.a. minska handelshinder och att stärka utvecklingsländernas möjligheter att delta i internationellt beslutsfattande och att öka sina finansiella åtaganden. EU-länderna har förbundit sig att uppnå ett genomsnittligt bistånd om 0,av BNI (bruttonationalinkomst) och de enskilda medlemsstaterna att uppnå minst 0,av BNI . Regeringen kommer att verka för att fortsatt uppföljning sker inom EU, både i medlemsstaterna, kommissionen och rådet. EU:s nya medlemsländer kommer att spela betydelsefulla roller i de fortsatta diskussionerna om och genomförandet av EU:s samlade politik för global utveckling. Ansträngningarna för att uppnå ökad samstämmighet måste fortsätta på global nivå. Regeringen menar att EU:s dialog bör stärkas inom , med utvecklingsländer och mellan EU och andra regionala organ, som exempelvis den Afrikanska unionen, ASEAN () och Rio-gruppen. 5.7 Svenska aktörers betydelse Politiken för global utveckling kräver bred medverkan från olika aktörer i det svenska samhället. Politikens genomslag bör förstärkas genom en ökad roll för offentliga aktörer, utbildningsväsendet, enskilda organisationer, folkrörelser och näringslivet. En rättvis och hållbar global utveckling kan endast uppnås genom att många krafter verkar åt samma håll. Hela samhället måste engageras. I utvecklingsländer har särskilt enskilda organisationer, folkrörelser, kooperation, religiösa samfund, fackföreningar och näringsliv nyckelroller. Det svenska samhället bör i större utsträckning involveras, både för att utveckla idéer, bilda opinion och bidra i det konkreta genomförandet av politiken för global utveckling. En rad aktörer kan medverka. Myndigheter, kommuner, utbildningsväsendet och andra offentliga aktörer har viktig kunskap att bidra med. Fortsatt engagemang behövs från organisationer och folkrörelser. Näringslivet och fackföreningsrörelsen har en viktig roll att spela. Regeringens bedömning: Offentliga aktörer på nationell, regional och lokal nivå bör i ökad utsträckning engageras i politiken för global utveckling. Globkoms förslag: Kommittén menar bl.a. att utbyte mellan svenska kommuner och deras motsvarigheter i utvecklingsländer bör kunna inkluderas i det mellanfolkliga samarbetet. Remissinstanserna: menar att representanter för den folkvalda lokala nivån har en ytterst viktig roll att spela i den svenska biståndspolitiken. Skälen för regeringens bedömning: Arbetet för en rättvis och hållbar global utveckling kräver bred medverkan från olika samhällsaktörer och en bred förankring i det svenska samhället. Den roll som har haft i demokratiseringen och i kontakter med folkvalda i andra länder är naturligtvis viktig. Många statliga myndigheter deltar dessutom aktivt i arbetet inom internationella organisationer. Statliga myndigheter bör i tillägg till detta och inom ramen för sina respektive verksamhetsområden generellt verka för att målet för politiken uppnås. Detsamma gäller kommuner och andra offentliga aktörer på regional och lokal nivå. Kommunernas medverkan förutsätter att det sker inom ramen för kommunallagen. I förhållande till finns goda erfarenheter av samarbete mellan svenska kommuner och deras motparter i regionen. Ett utökat samarbete mellan svenska offentliga aktörer och deras motparter i utvecklingsländerna är värdefullt i sig och har positiva effekter såväl i som i samarbetslandet. Det gäller även forskare och utbildningsinstitutioner. Regeringen anser att det mellanfolkliga samarbetet mellan likvärdiga parter med fördel kan byggas ut och fördjupas. Regeringens bedömning: Ökad samverkan bör ske med svenska organisationer och folkrörelser. Organisationernas roll som internationella aktörer för solidaritet och samarbete bör stärkas. Globkoms bedömning: Kommitténs bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Kommittén menar att ett ömsesidigt folkligt samarbete för att främja de utvecklingspolitiska målen bör stimuleras. bör ge ett kraftfullt stöd till framväxten av ett starkt civilt samhälle i utvecklingsländerna. Det svenska stödet bör bygga på behov och efterfrågan från organisationer i berörda länder. Kommittén lämnar ytterligare förslag kring det civila samhällets deltagande i det globala samarbetet och arbetsgrupper kring globala nyttigheter, nätverksarbete inom utvecklingsländer, kompetens- och kapacitetsutveckling samt forskning kring organisationssamarbete och kring mellanfolkligt resonemang om att stöd skall kunna utgå Prop. 2002/03:122 direkt från UD och Sida till det civila samhällets organisationer i Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser stödjer kommitténs syn på betydelsen av enskilda organisationer för utveckling och demokratisering. Vissa remissinstanser anser dock att utredningen gett en förenklad bild av de enskilda organisationernas roll och att resonemanget kring stöd från UD och Sida direkt till det civila samhällets organisationer i utvecklingsländer inte är oproblematiskt. Skälen för regeringens bedömning: Ökad samverkan bör ske med svenska organisationer och folkrörelser. I finns en lång och stark tradition av internationell solidaritet. Folkrörelser, kyrkor och andra religiösa sammanslutningar, forskningsinstitutioner, fackliga organisationer, kooperation och många olika solidaritets- och biståndsorganisationer har haft avgörande betydelse för framväxten av internationella utvecklingssamarbete. Organisationerna är oundgängliga som opinionsbildare och folkbildare. De har haft mycket stor betydelse för den svenska befolkningens vilja att stödja det internationella utvecklingssamarbetet. Många organisationer är dessutom viktiga aktörer när det gäller praktiskt genomförande av insatser på utvecklingsområdet. Det kan dels handla om utvecklingssamarbete mellan svenska och utländska organisationer, dels om långvarig närvaro i utvecklingsländer. Här görs betydande insatser av svenska organisationer, bl.a. i krigsdrabbade länder. Organisationernas roll som internationella aktörer för solidaritet och samarbete bör stärkas. Engagemanget bland allmänheten för globala frågor är större . Detta gäller framför allt bland ungdomar. Globala nätverk av nya sociala rörelser växer fram med allt större möjligheter att genom internationellt informationsutbyte och världsomspännande mobilisering påverka den globala dagordningen. Kontakter knyts och erfarenheter utbyts. Denna trend är hoppingivande . Den medför en ökad global medvetenhet och förståelse. Den stärker den internationella solidariteten.