prop · GR0324 · 2003-10-22 00:00:00 — 3.Bestämmelserna i direktiv /799/EEG skall tillämpas på det informationsutbyte som föreskrivs i det här direktivet, i den mån bestämmelserna i det här direktivet inte avviker från dessa. Artikel 8 i direktiv /799/EEG skall dock inte tillämpas på de uppgifter som skall tillhandahållas enligt detta kapitel. som börjar den dag som anges i artikel 17.2 och 17.3 och om inte annat följer av artikel 13.1 skall , och inte vara skyldiga att tillämpa bestämmelserna i kapitel II. Dessa länder skall emellertid erhålla information från de andra Prop. 2003/04:24 medlemsstaterna i enlighet med kapitel II. skall detta direktiv ha som mål att garantera en faktisk minimibeskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar i en medlemsstat till förmån för faktiska betalnings- mottagare som är fysiska personer med skatterättsligt hemvist i en annan medlemsstat. 2.Övergångsperioden skall upphöra att gälla vid utgången av det första hela beskattningsåret efter det senare av följande datum: Den dag då ett avtal träder i kraft mellan Europeiska gemenskapen, efter enhälligt beslut av rådet, och det sista av följande länder, nämligen , Furstendömet , Republiken , Furstendömet och Furstendömet , i vilket avtal det föreskrivs informationsutbyte på begäran i överensstämmelse med modellavtal för utbyte av information om skattefrågor av (nedan kallat modellavtal) vad avser ränte- betalningar såsom de definieras i detta direktiv från betalningsombud etablerade inom dessa länders respektive territorium till faktiska betalningsmottagare som har sitt hemvist inom det territorium där detta direktiv skall tillämpas, utöver den källskatt som dessa länder skall ta ut på sådana betalningar enligt den skattesats som fastställs för motsvarande tidsperioder i artikel 11.1. Den dag då rådet enhälligt fastslår att förenta stater har förbundit sig att utbyta information på begäran i överensstämmelse med modellavtal vad avser räntebetalningar såsom de definieras i detta direktiv från betalningsombud etablerade inom territorium till faktiska betalningsmottagare som har sitt skatterättsliga hemvist inom det territorium där direktivet skall tillämpas. 3.Vid övergångsperiodens slut måste , och tillämpa bestämmelserna i kapitel II och de skall upphöra att tillämpa källskatt och intäktsdelning enligt artiklarna 11 och 12. Om , eller väljer att tillämpa bestämmelserna i kapitel II skall landet inte längre tillämpa källskatt och intäktsdelning enligt artiklarna 11 och 12. 1.Under den övergångsperiod som anges i artikel 10 skall , och , när den faktiska betalningsmottagaren har hemvist i en annan medlemsstat än den där betalningsombudet är etablerat, ta ut en källskatt på av övergångs- perioden, och därefter. 2.Betalningsombudet skall ta ut källskatt enligt följande bestämmelser: a) När det gäller räntebetalningar enligt artikel 6.1 a: på det betalda eller krediterade räntebeloppet. b) När det gäller räntebetalningar enligt artikel 6.1 b eller d: på det ränte- eller inkomstbelopp som avses i de nämnda leden eller genom en avgift med samma verkan som påförs mottagaren för hela det belopp som intäkten från försäljningen, inlösen eller återbetalningen uppgår till. c) När det gäller räntebetalningar enligt artikel 6.1 c: på det inkomstbelopp som avses i det ledet. d)När det gäller räntebetalningar enligt artikel 6.4: på det räntebelopp som är hänförligt till var och en av de medlemmar i det subjekt som avses i artikel 4.2, vilka uppfyller villkoren i artiklarna 1.1 och 2.1. e)När en medlemsstat utövar sin rätt enligt artikel 6.5: på beloppet på den på årsbasis beräknade räntan. När det gäller leden a och b i punkt 2 skall källskatten tas ut i proportion till den tid som den faktiska betalningsmottagaren innehaft fordran. Om betalningsombudet inte kan fastställa tiden för innehavet på grundval av tillgängliga uppgifter, skall ombudet anse att den faktiska betalningsmottagaren har innehaft fordran så länge som den har existerat, om inte den faktiska betalningsmottagaren lägger fram bevis om tidpunkten för förvärvet. Även om betalningsombudets medlemsstat tar ut källskatt skall detta inte hindra den medlemsstat där den faktiska betalningsmottagaren har skatterättsligt hemvist från att beskatta inkomsterna i enlighet med den nationella lagstiftningen, under förutsättning att fördraget följs. får de medlemsstater som tar ut källskatt föreskriva att en ekonomisk aktör som betalar ränta till, eller sörjer för att ränta betalas till, ett subjekt enligt artikel 4.2 som är etablerat i en annan medlemsstat skall anses vara betalningsombud i stället för subjektet och skall ta ut källskatt på sådan ränta, såvida inte subjektet formellt har godtagit att dess namn och adress samt totalbeloppet på den ränta som betalats till eller vars betalning ombesörjts för subjektet får meddelas i enlighet med artikel 4.2 sista stycket. 1.De medlemsstater som tar ut källskatt i enlighet med artikel 11.1 skall behålla av sina intäkter och överföra av intäkterna till den medlemsstat där den faktiska betalningsmottagaren av räntan har hemvist. 2.De medlemsstater som tar ut källskatt i enlighet med artikel 11.5 skall behålla av sina intäkter och överföra av intäkterna till de andra medlemsstaterna i samma proportion som de överföringar som görs enligt punkt 1 i den här artikeln. 3.Överföringarna skall göras senast efter slutet av beskattningsåret i betalningsombudets medlemsstat, enligt punkt 1, eller beskattningsåret i den ekonomiska aktörens medlemsstat, enligt punkt 2. 4.De medlemsstater som tar ut källskatt skall vidta nödvändiga åtgärder för att se till att systemet för intäktsdelning fungerar väl. De medlemsstater som tar ut källskatt i enlighet med artikel 11 skall föreskriva ett eller båda av följande förfaranden för att de faktiska betalningsmottagarna skall kunna begära att ingen sådan skatt tas ut: a) Ett förfarande som gör det möjligt för den faktiska betalningsmottagaren att uttryckligen bemyndiga betalningsombudet att lämna uppgifter i enlighet med kapitel II. Ett sådant bemyndigande skall omfatta alla räntor som betalningsombudet betalar till den faktiska betalningsmottagaren. I detta fall skall bestämmelserna i artikel 9 vara tillämpliga. b)Ett förfarande som innebär att källskatt inte tas ut om den faktiska betalningsmottagaren för sitt betalningsombud företer ett intyg som den behöriga myndigheten i den medlemsstat där den faktiska betalningsmottagaren har skatterättsligt hemvist utfärdat i dennes namn i enlighet med punkt 2. Om den faktiska betalningsmottagaren begär det skall den behöriga myndigheten i den medlemsstat där han har skatterättsligt hemvist utfärda ett intyg som innehåller följande uppgifter: a)Den faktiska betalningsmottagarens namn, adress och skattenummer eller, om detta saknas, födelsedatum och födelseort. b)Betalningsombudets namn och adress. c)Den faktiska betalningsmottagarens kontonummer eller, om sådant saknas, värdepapperets identifieringsuppgifter. Ett sådant intyg skall gälla i högst . Det skall utfärdas till varje faktisk betalningsmottagare som begär det, efter en sådan begäran. 1.Den medlemsstat där en faktisk betalningsmottagare har skatterättsligt hemvist skall, i enlighet med punkterna 2 och 3, sörja för att sådan dubbelbeskattning som kan uppstå till följd av den källskatt som avses i artikel 11 undanröjs. 2.Om de räntor som en faktisk betalningsmottagare erhållit har källbeskattats i betalningsombudets medlemsstat skall den medlemsstat där den faktiska betalningsmottagaren har skatterättsligt hemvist bevilja honom avräkning med det uttagna skattebeloppet, i enlighet med den nationella lagstiftningen. Om det uttagna skattebeloppet överstiger det skattebelopp som skall betalas i enlighet med den nationella lagstiftningen, skall den medlemsstat där den faktiska betalnings- mottagaren har skatterättsligt hemvist återbetala det överskjutande källskattebeloppet till denne. 3.Om ränta som en faktisk betalningsmottagare erhållit beskattats med någon annan typ av källskatt, utöver den källskatt som avses i artikel 11, och om den medlemsstat där den faktiska betalningsmottagaren har skatterättsligt hemvist beviljar avräkning för denna källskatt i enlighet med den nationella lagstiftningen eller enligt skatteavtal, skall denna källskatt avräknas innan förfarandet enligt punkt 2 tillämpas. 4.Den medlemsstat där den faktiska betalningsmottagaren har skatterättsligt hemvist får ersätta den avräkning som avses i punkterna 2 och 3 med återbetalning av den källskatt som avses i artikel 11. Under den övergångsperiod som anges i artikel 10, men senast till och med , skall inhemska och internationella obligationer och andra överlåtbara skuldebrev som emitterats första gången före eller för vilka de ursprungliga emissionsprospekten har godkänts före den tidpunkten av de behöriga myndigheterna på det sätt som avses i rådets direktiv /390/EEG14 eller av de ansvariga myndigheterna i tredje land, inte anses vara fordringar enligt artikel 6.1 a, under förutsättning att inga ytterligare emissioner av sådana överlåtbara skuldebrev görs eller . den övergångsperiod som anges i artikel 10 emellertid skulle fortsätta efter skall bestämmelserna i denna artikel fortsätta att gälla endast för sådana överlåtbara skuldbrev som innehåller gross up-klausuler och klausuler om förtida inlösen, där betalningsombudet enligt definitionen i artikel 4 är etablerat i en medlemsstat som tillämpar den källskatt som anges i artikel 11 och detta betalningsombud betalar ränta eller sörjer för att ränta betalas till förmån för en faktisk betalningsmottagare som har sitt hemvist i en annan medlemsstat. Om ytterligare emissioner görs eller senare av ovan nämnda överlåtbara skuldebrev som emitterats av en regering eller ett närstående rättssubjekt som agerar som myndighet eller vars roll erkänns i ett internationellt avtal enligt definitionen i bilagan, skall emissionen i sin helhet, inbegripet den ursprungliga emissionen och eventuella ytterligare emissioner, anses vara en fordran enligt artikel 6.1 a. Om ytterligare emissioner görs eller senare av ovan nämnda överlåtbara skuldebrev som emitterats av en emittent som inte omfattas av andra stycket, skall sådana ytterligare emissioner anses vara fordringar enligt artikel 6.1 a. Denna artikel skall dock inte hindra medlemsstaterna från att beskatta inkomster från sådana överlåtbara skuldebrev som avses i punkt 1 i enlighet med den nationella lagstiftningen. ÖVRIGA BESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER Detta direktiv skall inte hindra medlemsstaterna från att ta ut andra typer av källskatt än den som avses i artikel 11 i enlighet med sina nationella bestämmelser eller skatteavtal. 1.Medlemsstaterna skall före anta och offentliggöra de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta. 2.Medlemsstaterna skall tillämpa dessa bestämmelser under förutsättning att 14 EGT L 100, , s. 1. och rådets direktiv /34/EG (EGT L 184, , s. 1). i) , Furstendömet , Republiken , Furstendömet och Furstendömet från och med samma tidpunkt tillämpar åtgärder likvärdiga med de som finns i detta direktiv i enlighet med de avtal som de ingått med Europeiska gemenskapen, enligt enhälliga beslut av rådet, och ii) alla avtal eller andra arrangemang är klara, i vilka det föreskrivs att alla berörda beroende eller associerade territorier (, Isle of Man och de beroende eller associerade territorierna i ), från och med samma tidpunkt tillämpar automatiskt utbyte av information på samma sätt som föreskrivs i kapitel II i detta direktiv, (eller under den övergångsperiod som anges i artikel 10 tillämpar en källskatt på samma villkor som finns i artiklarna 11 och 12). 3.Rådet skall senast före enhälligt besluta om huruvida det villkor som anges i punkt 2 kommer att uppfyllas med avseende på de datum då åtgärderna i fråga skall träda i kraft i de berörda tredje länderna och beroende eller associerade territorierna. Om rådet inte beslutar att villkoret kommer att uppfyllas skall rådet på förslag av kommissionen med enhällighet fastställa en ny tidpunkt för punkt 2. 4.När medlemsstaterna antar de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 5.Medlemsstaterna skall genast underrätta kommissionen om detta och till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv samt en jämförelsetabell över bestämmelserna i detta direktiv och de nationella bestämmelser som antagits. Kommissionen skall till rådet överlämna en rapport om tillämpningen av detta direktiv. På grundval av dessa rapporter skall kommissionen vid behov föreslå rådet de ändringar av detta direktiv som behövs för att bättre sörja för en faktisk beskattning av inkomster från sparande och eliminera oönskade snedvridningar av konkurrensen. Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. FÖRTECKNING ÖVER NÄRSTÅENDE RÄTTSSUBJEKT SOM AVSES I ARTIKEL 15 I enlighet med artikel 15 kommer följande organ att anses vara ett närstående rättssubjekt som agerar som myndighet eller vars roll erkänns i ett internationellt avtal: Organ inom Europeiska unionen: Région flamande (Vlaams Gewest) (regionen ) Région wallonne (regionen ) Région bruxelloise (Gewest) (Brysselregionen) Communauté française (den franskspråkiga gemenskapen) Communauté flamande (Vlaamse Gemeenschap) (den flamländska gemenskapen) Communauté germanophone (Deutschsprachige Gemeinschaft) (den tyskspråkiga gemenskapen) Xunta de (regionala regering och parlament) Junta de Andalucía (regionala regering och parlament) Junta de (regionala regering och parlament) Junta de Castilla-La Mancha (Castilla-La Manchas regionala regering och parlament) Junta de Castilla-León (Castilla-Leóns regionala regering och parlament) Gobierno Foral de (regionala regering och parlament) Govern de les (Balearernas regionala regering och parlament) Generalitat de Catalunya (regionala regering och parlament) Generalitat de (regionala regering och parlament) Disputación General de Aragón (regionala regering och Gobierno de las Islas (regionala regering och parlament) Gobierno de (regionala regering och parlament) Gobierno de (regionala regering och parlament) Gobierno de la Communidad Autónoma del País /Euzkadi (regionala regering och parlament) Disputación Foral de Guipúzcoa () Disputación Foral de Vizcaya/Bizkaya (Vizcayas Disputación Foral de Alava () Ayuntamiento de (stad) Ayuntamiento de (stad) Cabilod Insular de (gemensamma kommunstyrelse) de Crédito Oficial () Catalán de Finanzas () Valenciano de Finanzas () Οργaνιsµός Τηλepικοινωνιών Ελλάdος (kontoret för grekisk telekommunikation) Οργaνιsµός Sιdηροdρόµων Ελλάdος (grekiska järnvägsnätsorganisationen) ηµόsιa Εpιχeίρηsη Ηλeκtριsµού (allmänna elbolaget) La Caisse d'amortissement de la dette sociale (CADES) (sociala trygghetssystemets skuldsättning) L'Agence française de développement (AFD) (franska utvecklingsagenturen) Réseau Ferré de (RFF) (franska järnvägsnätet) Caisse Nationale des Autoroutes (CNA) (nationella motorvägskassan) Assistance publique Hôpitaux de (APHP) (och Charbonnage de (CDF) (kolgruvor) Entreprise minière et chimique (EMC) (gruvbolag och kemiskt bolag) Cassa Depositi e Prestiti (hypoteks- och kreditbank) Região Autónoma da (den autonoma regionen ) Região Autonóma dos Açores (den autonoma regionen ) Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling Europeiska investeringsbanken Asiatiska //IMF Internationella finansieringsbolaget social- och utvecklingsfond Euratom Europeiska kol- och stålgemenskapen Bestämmelserna i artikel 15 påverkar inte tillämpningen av några internationella åtaganden som medlemsstaterna kan ha ingått när det gäller ovan nämnda internationella organ. Organ i tredje land: De organ som uppfyller följande kriterier: 1.Organet anses klart och tydligt vara ett offentligt organ i enlighet med nationella kriterier. 2.Ett sådant offentligt organ är en icke-marknadsproducent som förvaltar och finansierar ett antal verksamheter, som huvudsakligen tillhandahåller icke-marknadsförda varor och tjänster, för det allmännas bästa och som faktiskt kontrolleras av en allmän styrelseform. 3.Ett sådant offentligt organ är en stor och regelbunden emittent av skuldebrev. 4.Den berörda staten kan säkerställa att ett sådant offentligt organ inte kommer att verkställa förtida inlösen vid fall av s.k. gross-up klausuler. Förslag till lag om ändring i lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter dels att punkt 1 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 12 kap. 3 a §, samt närmast före 12 kap. 3 a § en ny rubrik av följande lydelse. Rådets direktiv om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar Artiklarna 215 i rådets direktiv /48/EG av om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar1 gäller för betalningsombud och den behöriga myndigheten. Denna lag träder i kraft , då lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter skall upphöra att gälla. Den nya lagen skall tillämpas första gången vid taxering med följande undantag: a)2 kap. 1 § och 36 §§, 7 § 16, 8 §, 3 kap. 3 § samt 4 kap. 2 och 5 §§ tillämpas första gången vid taxering, såvitt annat inte är föreskrivet i lagen (1999:265) om särskilt grundavdrag och deklarationsskyldighet för fysiska personer i vissa fall vid taxeringar, b)2 kap. 2 § tillämpas första gången vid taxering, dock skall vid taxering procentsatsen vara 29,3 vid tillämpning av 2 kap. 2 § 1, c)2 kap. 7 § 7 tillämpas första gången vid taxering på beskattningsår som börjat eller senare, d)6 kap. 10 § tillämpas första gången vid taxering såvitt avser hänvisningen till 61 kap. 19 a och 19 b §§ inkomstskattelagen (1999:1229), 1 EUT L 157, 26.6.2003, s. 38 (Celex 32003L0048). g) 12 kap. 2 och 3 §§ tillämpas första gången vid taxering såvitt gäller skyldighet att ange mottagarens utländska skatteregistreringsnummer eller motsvarande. e) andra bestämmelser om kontrolluppgiftsskyldighet än de i 10 kap. Prop. 2003/04:24 16 §§ tillämpas första gången vid taxering såvitt de innebär en Bilaga 2 utvidgning av denna skyldighet jämfört med motsvarande äldre f) 12 kap. 1 § tillämpas första gången vid taxering såvitt gäller skyldighet att lämna kontrolluppgift för andra juridiska personer än dödsbon, och g) 12 kap. 2 och 3 §§ tillämpas första gången vid taxering såvitt gäller skyldighet att ange mottagarens utländska skatteregistreringsnummer eller motsvarande. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: I lagrådsremissen föreslås att lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter kompletteras med en ny bestämmelse i syfte att i svensk rätt genomföra rådets direktiv /48/EG av om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar. nya bestämmelsen anger att vissa artiklar i direktivet gäller för betalningsombud och den behöriga myndigheten. I remissens motiv sägs att den valda metoden för att genomföra direktiv i och för sig kan framhålls att den korta tiden från rådets beslut om direktivet till dess att detta skall vara genomfört knappast medger någon annan metod för genomförandet. också att direktivets bestämmelser skall tillämpas först från och med den eller eventuellt senare samt att regeringen avser att göra en noggrann analys av hur direktivets bestämmelser bättre kan införlivas med svensk lagstiftning och därefter återkomma med förslag till de lagändringar som behövs. Med hänsyn till att osäkerhet råder om från vilken tidpunkt direktivets bestämmelser kommer att tillämpas föreslås att regeringen ges möjlighet att bestämma lagändringen skall träda i kraft. Den sålunda föreslagna regleringen får uppfattas som en rent provisorisk lösning för att uppfylla kravet i direktivets artikel 17 om att medlemsstaterna före skall anta och offentliggöra de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att I den nya bestämmelsen föreskrivs helt kortfattat att artiklarna 215 i direktivet gäller för betalningsombud och den behöriga myndigheten. Någon beskrivning av artiklarnas innehåll görs inte. betalningsombud och den behöriga myndigheten som inte annars förekommer i den aktuella lagen används oförmedlat i lagtexten utan För att över huvud taget få en uppfattning om innebörden av bestämmelsen förutsätts ett närmare studium av direktivet. Direktivet är fogat som bilaga till lagrådsremissen men avses inte utgöra bilaga till själva lagförslaget. är givetvis publicerat i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Lagrådet ställer sig tveksamt till den valda metoden för att genomföra direktivet även om det är fråga om ett provisorium för måhända Direktivet synes bättre lämpat att införliva genom transformering än genom inkorporering bl.a. med hänsyn till att regleringen även om de skyldigheter som följer därav främst avser skattemyndigheter bör vara av stort intresse för enskilda personer. Det är inte heller självklart att enbart en inkorporering i svensk rätt av direktivets bestämmelser verkligen uppfyller kravet i artikel 17 på att nödvändiga lagar och andra författningar skall ha antagits. För att man med någon grad av säkerhet skall kunna uttala sig i den frågan krävs en analys av de redan befintliga författningarna på området, som ju efter den nu aktuella lagändringens ikraftträdande kommer att fortsätta att gälla vid sidan av direktivbestämmelserna. Att en sådan analys inte har kunnat genomföras på den korta tid som stått till departementets förfogande är fullt begripligt. Den tidsram som direktivet ger medlemsländerna för genomförandet framstår för Lagrådet som helt orealistisk. Mot bakgrund av att bestämmelserna ändå inte skall tillämpas förrän allra tidigast förefaller tidspressen dessutom vara svårförklarlig. Lagrådet förordar att det för svensk lagstiftning sedvanliga beredningsarbetet, vilket enligt vad som upplysts under föredragningen har påbörjats, får ha sin gång innan direktivet införlivas. Mot bakgrund av det anförda anser sig Lagrådet inte kunna tillstyrka en genomförandereglering av föreslagen utformning. Skulle regeringen trots detta välja att gå fram med den föreslagna lagändringen vill Lagrådet påpeka att inte enbart betalningsombud och den behöriga myndigheten torde beröras. Åtminstone artikel 14, som handlar om undanröjande av dubbelbeskattning, skulle också svenska domstolar kunna komma att behöva tillämpa. Det förefaller då säkrare att, som i lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller pålaga, säga att direktivets aktuella bestämmelser skall gälla som svensk lag utan att ange för vilka detta skall gälla. En i övrigt föreslagen justering av övergångsregleringen till lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter föranleder ingen erinran av Lagrådet. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , Andnor, Nuder, , , , Jämtin Regeringen beslutar proposition 2003/04:24 Skatteadministrativt samarbete i EU