prop · GR037 · 2003-09-30 00:00:00 — 1.om en förundersökning har avslutats utan att åtal väckts med anledning av misstanken, 2.om åtal som har väckts med anledning av misstanken har lagts ned, 3.om domstol har meddelat dom eller beslut som vunnit laga kraft med anledning av misstanken eller den misstänkte har godkänt strafföreläggande som har utfärdats i anledning av misstanken eller 4. när en begäran om utlämning har avgjorts. Vad som sägs i första stycket skall i tillämpliga delar gälla även uppgifter om talan om förvandling av böter. 4. när en begäran om överläm- nande eller utlämning har av- slagits eller, om den har bifallits, överlämnandet eller utlämningen har verkställts. Vad som sägs i första stycket skall i tillämpliga delar gälla även uppgifter om talan om förvandling av böter. Denna lag träder i kraft . 2.13Förslag till lag om ändring i lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder skall ha följande lydelse. Bestämmelserna i 2 § tillämpas också då någon på grund av en svensk myndighets efterlysning för brott eller begäran om an- hållande eller utlämning för brott har varit utsatt för ett motsvarande frihetsberövande utomlands. Bestämmelserna i 2 § tillämpas också då någon på grund av en svensk myndighets efterlysning för brott eller begäran om anhållande, överlämnande eller utlämning för brott har varit utsatt för ett motsvarande frihets- berövande utomlands. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2000:343) om Härigenom föreskrivs att 4, 5 och 8 §§ lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete skall ha följande lydelse. Om det i en stat som avses med Om det i en stat som avses med bestämmelsen i 1 § första stycket bestämmelsen i 1 § första stycket pågår en utredning om ett brott pågår en utredning om ett brott som kan föranleda utlämning, får som kan föranleda överlämnande utländska tjänstemän fortsätta en i eller utlämning, får utländska sin stat påbörjad övervakning av tjänstemän fortsätta en i sin stat en misstänkt gärningsman in på påbörjad övervakning av en miss- svenskt territorium, om en behörig tänkt gärningsman in på svenskt territorium, om en behörig svensk myndighet samtycker till det. Övervakningen får ske utan föregående samtycke, om saken är så brådskande att samtycke inte kan inhämtas i förväg och den utländska utredningen avser misstanke om sådana brott som sägs i artikel 40.7 i , nämligen mord, dråp, våldtäkt, mordbrand, penningförfalskning, grov stöld och grovt häleri, utpressning, människorov och tagande av gisslan, olaglig människohandel, olaglig handel med narkotika och psykotropa ämnen, brott mot lagbestämmelser angående vapen och sprängämnen, ödeläggelse genom användande av sprängämnen samt olaglig transport av giftigt och skadligt avfall. För att övervakningen skall få ske utan föregående samtycke krävs också att överskridandet av gränsen i samband med övervakningen anmäls till en behörig svensk myndighet så snart det kan ske, och att den utländska myndigheten utan dröjsmål begär bistånd i utredningen. Övervakningen skall genast upphöra om en behörig svensk myndighet begär det. Övervakning som sägs i andra stycket skall även upphöra om samtycke inte har lämnats från gränsöverskridandet. Om en person har upptäckts på bar gärning i färd med att begå ett brott som kan föranleda utlämning, eller om någon som är häktad eller som avtjänar frihets- straff har rymt, får utländska tjänstemän fortsätta ett i sin stat påbörjat förföljande av personen över en landgräns in på svenskt territorium, om en behörig svensk myndighet samtycker till det. Om en person har upptäckts på bar gärning i färd med att begå ett brott som kan föranleda överläm- nande eller utlämning, eller om någon som är häktad eller som avtjänar frihetsstraff har rymt, får utländska tjänstemän fortsätta ett i sin stat påbörjat förföljande av personen över en landgräns in på svenskt territorium, om en behörig svensk myndighet samtycker till 1 Paragrafen ändrad, se prop. 2002/03:66, bet. 2002/03:JuU18, rskr. 2002/03:226. Förföljandet får ske utan föregående samtycke om det på grund av sakens brådskande natur inte har varit möjligt att underrätta en behörig svensk myndighet i förväg, eller om svenska tjänstemän inte har kunnat ta över förföljandet . De förföljande tjänstemännen skall anhålla om bistånd av en behörig svensk myndighet senast för Förföljandet skall genast upphöra om en behörig svensk myndighet En person som har omhändertagits enligt 6 § får tas i förvar av en svensk polismyndighet under högst , tid mellan midnatt och oräknad. Därefter skall personen friges, om det inte har kommit in en begäran om en åtgärd som avses i 1.23 § lagen (1957:668) om utlämning för brott, 2.17 § lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och , 3.25 c eller 25 d § lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, 5 b § lagen 5 b § lagen straff m.m., eller ställighet av beslut om vård eller ställighet av beslut om vård eller kommer från en dansk myndighet. kommer från en dansk myndighet, 6.6 § lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt, 7.6 § lagen (2002:329) om samarbete med , eller 8.1 kap. 3 § lagen (2003:000) om överlämnande från enligt en europeisk arresterings- order. En svensk polisman får, i avvaktan på en framställning om sådan åtgärd som avses i 4 kap. 19 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, ta i beslag föremål som har omhändertagits enligt 7 § enligt de förutsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd enligt eller annan lag eller författning. 2 Senaste lydelse 2000:574. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2000:344) om Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (2000:344) om Schengens informationssystem skall ha följande lydelse. Registret skall innehålla framställningar om 1. omhändertagande av person som efterlysts för över- lämnande eller utlämning, 2.att en person skall nekas tillträde till eller uppehållstillstånd i Schengenstaterna (spärrlista), 3.lämnande av uppgift om uppehållsort för en person som har anmälts försvunnen, 4.tillfälligt omhändertagande av en person med hänsyn till dennes eller någon annans säkerhet, 5.lämnande av uppgift om uppehållsort för en person som har förelagts att inställa sig för att höras vid domstolsförhandling i brottmål, eller som skall dömas till påföljd för brott eller som skall inställa sig för verkställighet av frihetsberövande, 6.dold övervakning eller särskilda kontrollåtgärder, och 7.omhändertagande eller annan åtgärd beträffande fordon eller före- mål som har efterlysts för att tas i beslag eller för att användas som bevismaterial vid en rättegång i brottmål. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål skall ha följande lydelse. Rättslig hjälp enligt denna lag omfattar följande åtgärder: 1.förhör i samband med förundersökning i brottmål, 2.bevisupptagning vid domstol, 4.förhör genom videokonferens, 5.kvarstad, beslag samt husrannsakan och andra åtgärder som avses i 28 kap. , 6.hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning, 8.överförande av frihetsberövade för förhör m.m., och 9.rättsmedicinsk undersökning av en avliden person. Lagen hindrar inte att hjälp lämnas med annan åtgärd än sådan som anges i första stycket om det kan ske utan tvångsmedel eller annan I fråga om utlämning och I fråga om överlämnande, delgivning finns särskilda be- särskilda bestämmelser om rättslig hjälp i brottmål åt vissa rättslig hjälp i brottmål åt vissa Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2002:331. 23 § lagen (1957:668) om utlämning för brott,2. 17 § lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och ,3. 6 § lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt,4. 6 § lagen (2002:329) om samarbete med , eller 2.17Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete Härigenom föreskrivs att 3 kap. 2 och 5 §§ lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete skall ha följande lydelse. Om en person har upptäckts på Om en person har upptäckts på bar gärning i färd med att begå ett bar gärning i färd med att begå ett sådant brott som sägs i 1 § och sådant brott som sägs i 1 § och som kan föranleda utlämning, får som kan föranleda överlämnande utländska tjänstemän fortsätta ett i eller utlämning, får utländska sin stat påbörjat förföljande av tjänstemän fortsätta ett i sin stat personen in på svenskt territorium, påbörjat förföljande av personen in om eller en annan på svenskt territorium, om Tull- verket eller en annan behörig samtycker till det. svensk myndighet samtycker till Förföljandet får ske utan föregående samtycke om situationen är så brådskande att samtycke inte kunnat inhämtas i förväg, eller om svenska tjänstemän inte har kunnat ta över förföljandet . De förföljande tjänstemännen skall anhålla om bistånd av behörig svensk myndighet senast för gränsöverskridandet. Förföljandet skall genast upphöra om en behörig svensk myndighet begär det. En person som har omhändertagits enligt 3 § får tas i förvar och placeras i häkte eller polisarrest under högst , tid mellan midnatt och oräknad. Därefter skall personen friges, om det inte har kommit in en sådan begäran om åtgärd som avses i 23 § lagen (1957:668) om utlämning för brott, eller 17 § lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och . 1 kap. 3 § lagen (2003:000) Prop. 2003/04:7 om överlämnande från enligt en europeisk arresterings- order. En behörig svensk tjänsteman får, i avvaktan på en framställning om en åtgärd enligt 4 kap. 19 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål på begäran av främmande stat, ta i beslag föremål som har omhändertagits enligt 4 § enligt de förutsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd enligt eller annan lag eller författning. Denna lag träder i kraft . Ett beslut om överlämnande till skall verkställas av polismyndig- heten. Om den som skall över- lämnas är på fri fot, får han eller hon, om det är nödvändigt för att överlämnandet skall kunna genom- föras, omhändertas och tas i förvar av polismyndigheten, dock längst . 2.18Förslag till lag om ändring i lagen (2002:329) om samarbete med Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2002:329) om samarbete med dels att 8 § skall upphöra att gälla, dels att 9 och 21 §§ skall ha följande lydelse. 9 § Ett beslut om överlämnande till skall verkställas av polismyndig- heten. Den som skall överlämnas och är på fri fot får omhändertas av polismyndigheten, dock längst . I fråga om utlämning eller rättslig hjälp till med anled- ning av utredning om eller lagföring för brott som riktats mot domstolens rättskipning, tillämpas de bestämmelser om utlämning i lagen (1957:668) om utlämning för brott och om rättslig hjälp i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål och i annan lag eller författning, som gäller för en motsvarande begäran från en annan stat. Särskilda bestämmelser som gäller utlämning eller rättslig hjälp till en stat som är medlem i Europeiska unionen eller till eller skall dock inte tillämpas. I fråga om utlämning eller rättslig hjälp till med anled- ning av utredning om eller lag- föring för brott som riktats mot domstolens rättskipning, tillämpas de bestämmelser om utlämning i lagen (1957:668) om utlämning för brott och om rättslig hjälp i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål och i annan lag eller författning, som gäller för en motsvarande begäran från en annan stat. Särskilda bestämmelser som gäller rättslig hjälp till en stat som är medlem i Europeiska unionen eller till eller skall dock inte tillämpas. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning I slutsatserna från Europeiska rådets möte i angavs att det formella utlämningsförfarandet borde avskaffas mellan medlemsstaterna när det gäller personer som är på flykt undan rättvisan efter att ha fått sin slutgiltiga dom (nr 35). Ett enkelt förfarande för överförande av dessa personer borde ersätta utlämning. brådskande utlämningsärenden borde övervägas. uppmanades att lägga fram förslag i frågan. Vidare föreslogs ett ökat ömsesidigt erkännande av rättsliga avgöranden och domar samt nödvändig tillnärmning av lagstiftningen för att underlätta samarbetet mellan myndigheter och det rättsliga skyddet av enskildas rättigheter (nr 33). Principen om ömsesidigt erkännande borde, enligt rådet, vara en hörnsten i det rättsliga samarbetet på både de civilrättsliga och dels i inför det nya årtusendet om förebyggande och bekämpning av organiserad brottslighet (EGT C 124, , s. 1), dels i åtgärdsprogrammet för genomförande av principen om ömsesidigt erkännande av domar i brottmål (EGT C 12 E, , s. 10). Kommissionen presenterade ett förslag till rambeslut om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (EGT C 332 E, 27.11.2001, s. 305). föregåtts av omfattande kontakter mellan kommissionens tjänstemän och nationella experter samt med medlemsstaternas justitiedepartement, däribland det svenska. Innebörden av förslaget var att i princip all utlämning inom EU ersätts med ett förenklat och snabbare förfarande, där rättsliga myndigheter i en medlemsstat efter en begränsad prövning skall överlämna en efterlyst person till en annan medlemsstat för lagföring eller verkställighet av ett redan utdömt straff. 2001 bedrevs ett omfattande förhandlingsarbete inom EU med anledning av kommissionens förslag. kunde vid sitt möte i Laeken konstatera att det fanns en politisk överenskommelse kring ett rambeslut om en europeisk arresteringsorder. I sitt yttrande godkände parlamentet rådets förslag till rambeslut utan förslag till ändringar. godkände det inom EU upprättade utkastet till rambeslut om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (prop. 2001/02:118, bet. 2001/02:JuU29, rskr. 2001/02:256). Rambeslutet antogs vid för rättsliga och inrikes frågor (EGT L 190, , s. 1). godkännande krävdes för att skulle kunna rösta för ett antagande av rambeslutet, och då medlemsstaterna enligt artikel 34.1 i rambeslutet skall ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att genomföra bestämmelserna i rambeslutet, lade regeringen inte i det sammanhanget fram något förslag till lagändringar för genomförande av åtagandena. Däremot lämnades i propositionen en utförlig redogörelse för på vilket sätt rambeslutet ställer krav på Inom har därefter utarbetats en departements- promemoria, Lag om europeisk arresteringsorder och överlämnande för inom EU (Ds 2002:62). förslag till de lagändringar som bör vidtas för att skall uppfylla åtagandena enligt rambeslutet. finns i bilaga 4. Promemorian har remissbehandlats. remissinstanserna finns i bilaga 5. remissyttrandena finns tillgänglig i (Ju 2003/111/BIRS). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga Lagrådet har i huvudsak godtagit förslagen. Lagrådet har dock förordat att några av bestämmelserna i den remitterade lagtexten ändras. Regeringen följer i propositionen i allt väsentligt Lagrådets förslag. vissa frågor har regeringen dock funnit skäl att avvika från vad Lagrådet Det gäller främst frågorna om vilken myndighet som beslutar om överlämnande (avsnitt 8.1), vilken myndighet som beslutar i verk- ställighetsfrågor (avsnitt 8.6), utformningen av systemet med villkor för överlämnande (avsnitt 7.5) och frågan om ett samtycke till överlämnande bör kunna återtas ända fram till dess att beslutet verkställs (avsnitt 8.4.1). Regeringen återkommer till Lagrådets synpunkter och förslag i berörda avsnitt samt i författningskommentaren till de lagrum som Lagrådet lämnat synpunkter på. Vidare har vissa redaktionella ändringar gjorts i Lagrådet har i sitt yttrande kritiserat den beredning som föregick propositionen om godkännande av rambeslutet om en europeisk Lagrådet har även ansett att det finns anledning att på ett mer generellt plan överväga hur systemet med rambeslut lämpligen bör hanteras från svensk sida. Dessa överväganden bör enligt Lagrådet gälla inte bara formerna för beredning i av godkännande av rambeslut och av sådan lagstiftning som ett rambeslut kan kräva, utan också de därmed sammanhängande frågorna om vilka formella krav som bör ställas för att godkänna ett rambeslut liksom i vilken utsträckning det bör accepteras att rambeslut inledningsvis genomförs med stöd av lagstiftning av mer provisorisk karaktär. Regeringen har i propositionen Straffansvar för terroristbrott bemött liknande synpunkter från Lagrådet i frågan om beredningen av det rambeslutet (prop. 2002/03:38 s. 25 ff.). Vad regeringen anförde där gäller i lika hög grad i detta lagstiftningsärende. den propositionen att rambeslut är mellanstatliga överenskommelser som är bindande för . På några punkter skiljer sig emellertid formerna för antagande av rambeslut från andra mellanstatliga överenskommelser. Rambeslut blir bindande för EU:s medlemsstater så snart de antagits av regeringarnas företrädare i ministerrådet. I de fall ett rambeslut förutsätter att lag ändras eller upphävs eller att ny lag stiftas eller om rambeslutet i övrigt gäller ett ämne i vilket skall besluta, krävs därför enligt 10 kap. 2 § regeringsformen att regeringen inhämtar godkännande innan regeringen samtycker till att rambeslutet skall bli bindande för . Det finns ingen möjlighet att vid antagande av ett rambeslut göra förbehåll för ratifikation. hänvisade också till den ändring av 10 kap. 2 § regeringsformen som Prop. 2003/04:7 trädde i kraft där det tydliggjordes att kan godkänna en internationell överenskommelse som ingås inom ramen för samarbetet i EU, t.ex. ett rambeslut, innan den föreligger i slutligt skick (prop. 2001/02:72, bet. 2001/02:KU18, prot. 2001/02:124, bet. 2002/03:KU6, rskr. 2002/03:15). Sammanfattningsvis konstaterade regeringen i propositionen om terroristrambeslutet att en ordning där godkännande av rambeslut prövas som förslag till nödvändiga lagändringar i praktiken ofta inte är möjligt att upprätthålla. Även om en sådan ordning i och för sig är värd att eftersträva måste, mot bakgrund av vad bl.a. anfört, den form för behandling av rambeslut och därav föranledd lagstiftning som används, enligt regeringens mening, anses väl uppfylla de krav som gäller vid lagstiftning i anledning av internationella överenskommelser (prop. 2002/03:38 s. 25 ff.). Liksom i fallet med terroristrambeslutet kan regeringen instämma i att tiden för genomförande blev knapp. Det kan emellertid noteras att det numera inte bestäms någon genomförandetidpunkt i utkast till rambeslut (se t.ex. prop. 2002/03:67). I de rambeslut som beslutats efter rambeslutet om en europeisk arresteringsorder har i stället en genomförandetid satts ut i samband med att rambeslutet antas. Regeringen kommer i arbetet med framtida rambeslut att vara uppmärksam på att genomförandetiden blir så avpassad att det finns tillräckligt med tid för att genomföra rambeslutet i . tillämpas också en ordning där utkast till godkännandeproposition remitteras för att inhämta synpunkter på om ett rambeslut bör antas (se bl.a. bet. 2002/03:KU10, avsnitt 7). Regeringen kommer noga att följa dessa frågor och vid behov vidta de åtgärder som krävs för att rambeslut även i fortsättningen skall kunna antas och genomföras på ett ändamålsenlighet och konstitutionellt riktigt sätt. Det bör här också nämnas att beslutsformerna i den tredje pelaren kommer att bli föremål för översyn i den nära förestående regeringskonferensen om EU:s grund- fördrag. 4Internationellt utlämningssamarbete och svensk lagstiftning om utlämning Samarbetet inom utlämningsområdet har det senaste halvseklet bedrivits antogs den grundläggande konven- tionen på utlämningsområdet, den europeiska utlämningskonventionen av (utlämningskonvention), SÖ 1959:65. Alla EU:s medlemsstater har anslutit sig till konventionen. staterna har ett utlämningssamarbete som grundar sig på harmoniserad lagstiftning, som innebär ett mindre komplicerat och därmed effektivare samarbete än enligt utlämningskonvention. har utvecklingen beträffande utlämning huvudsakligen skett inom ramen för EU:s straffrättsliga samarbete. EU har utarbetats konventionen om ett förenklat förfarande för utlämning mellan Europeiska unionens medlemsstater (utlämnings- Prop. 2003/04:7 konvention), SÖ 1998:43, och konventionen om utlämning mellan Europeiska unionens medlemsstater (utlämningskonvention), SÖ 2001:49. , som flertalet medlemsstater inklusive redan tillämpar, innebär i förhållande till utlämningskonvention att utlämningssamarbetet förenklas och förbättras. Även innehåller bestämmelser om utlämning (artikel 5966) som i huvudsak motsvaras av bestämmelser i 1995 och utlämningskonventioner. Utöver nämnda konventioner har ingått bilaterala utlämningsavtal med bl.a. (SÖ 1974:3, 1985:64, 1989:49), (SÖ 2001:42) och (SÖ 1963:17, 1984:64). Dessutom är förpliktat att i utlämningsfrågor samarbeta med FN:s tribunaler för brott i f.d. och i och med (SÖ 2002:59). 4.2Svensk lagstiftning om utlämning Bestämmelser om utlämning för brott från finns i lagen (1957:668) om utlämning för brott (utlämningslagen) och lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och (nordiska utlämningslagen). I lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt (tribunallagen) och i lagen (2002:329) om samarbete med finns dessutom bestämmelser om utlämning och överlämnande till dessa domstolar. Förordningen (1982:306) med vissa bestämmelser om utlämning för brott innehåller bestämmelser om utlämning för brott till och från . Utlämningslagen innehåller bestämmelser om utlämning till utomnordiska stater. I lagen finns särskilda bestämmelser om utlämning till andra EU-stater som har tillkommit som en följd av tillträde till 1995 och utlämningskonventioner. De särskilda EU- bestämmelserna innehåller färre avslagsgrunder än vad som finns vid utlämning till en stat utanför EU. I en särskild avdelning i utlämningslagen regleras möjligheten att tillämpa ett förenklat förfarande för utlämning till en annan EU-stat. Genom tillträde till utlämningskonvention infördes bl.a. en möjlighet att utlämna svenska medborgare till en annan EU-stat som möjligheten att vägra utlämning på grund av preskription och politiska brott slopades. I den nordiska utlämningslagen finns bestämmelser om förutsättningar för och förfarandet vid utlämning till de nordiska länderna. Lagen innehåller få avslagsgrunder och utlämning kan ske även för gärningar som inte motsvarar brott enligt svensk lag. Svenska medborgare kan utlämnas under vissa i lagen angivna förutsättningar. Beslut om utlämning till andra nordiska länder fattas som regel av åklagare eller av Riksåklagaren. Vid utlämning enligt och utlämningskonventioner samt enligt de bilaterala utlämningsavtal som har ingått tillämpas Lagen är tillämplig även i de fall där det inte finns ett särskilt avtal om utlämning mellan och den andra staten. 2003/04:7 utlämning eller överlämnande till de internationella tribunalerna och den tillämpas i stället de särskilda lagarna om samarbete med dessa domstolar. 5Rambeslutet om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna Rambeslutet innebär att i princip all utlämning inom EU skall ske genom att den europeiska arresteringsordern används. Utlämningskonventioner- na , 1995 och 1996 samt andra bestämmelser om utlämning som gäller inom EU skall således inte längre tillämpas mellan medlemsstaterna (artikel 31.1). Rambeslutet innehåller åtskilliga bestämmelser om förfarande och om förutsättningar för överlämnande, som motsvarar bestämmelserna i dessa konventioner.