prop · GQ0380 · 2003-03-17 00:00:00 — Om den ena parten bestrider att ett samboförhållande föreligger eller har förelegat trots att parterna har gemensam folkbokföringsadress, torde det dock ankomma på den parten att redovisa omständigheter som stödjer bestridandet. Av bety- delse som bevisning kan t.ex. hyresavtal och bidragsansökningar vara. Om någon av parterna skulle vara folkbokförd på en annan adress än den där paret bor, krävs ifall de inte har gemensamma barn att en helhetsbedömning av deras förhållande utvisar att de har en gemensam permanentbostad och gemensamt hushåll och att detta förhållande varat en inte alltför . Ett riktmärke kan vara att de har bott tillsammans . Andra omständigheter, t.ex. förekomsten av ett inbördes testamente, kan ge anledning till att godtas. Vid en sådan helhetsbedömning kan utöver förekomsten av testamente också beaktas sådana faktorer som att folkbokföringsreglerna ibland kan leda till att folkbokföring sker på en annan adress än bostadsadressen, att ett avtal mellan parterna om vissa ekonomiska familjeangelägenheter kan tyda på att fråga är om ett stadigvarande förhållande samt att gemen- samma bankkonton och liknande kan peka i samma riktning. Det förekommer att den som flyttar in hos någon för att bo tillsammans med denne ändå behåller sin föregående bostad. Om den som flyttar in hos den andra folkbokför sig hos honom eller henne, torde den omstän- digheten att den förutvarande bostaden behålls inte innebära att förut- sättningarna för ett samboförhållande därmed inte skulle vara uppfyllda. I annat fall kan däremot den omständigheten vara en faktor som vid en helhetsbedömning talar emot att i vart fall den ena parten avser att samboendet skall ha en sådan fasthet och varaktighet som krävs. Den andra förutsättningen för ett samboförhållande är att parterna bor tillsammans i ett parförhållande. Härmed avses att de skall bo till- sammans i ett förhållande vari normalt ingår sexuellt samliv. Den tredje förutsättningen är att partnerna har ett gemensamt hushåll. Med gemensamt hushåll avses att de som bor ihop delar på sysslor och utgifter, alltså samarbetar om vardagliga göromål i hemmet och har gemensam ekonomi, i vart fall ett sådant ekonomiskt samarbete att man kan tala om en hushållsgemenskap. Av andra stycket första meningen framgår att definitionen i första stycket skall tillämpas också när begreppet sambor används i andra för- fattningar. Definitionen på sambor är således tillämplig även utanför sambolagens tillämpningsområde. Förutom bor tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden skall även vissa andra begrepp för att beteckna samboförhållanden anses avse sambor enligt första stycket och därmed alltså innefatta också homosexuella sambor. Med liknande uttryck avses bl.a. sammanbor under förhållanden som liknar makars, sammanlever under äktenskapsliknande förhållanden och samman- lever under äktenskapsliknande former. Också uttryck som inte talar om personer utan om man och kvinna omfattas av regleringen (se t.ex. Prop. 2002/03:80 förordningen [1990:1361] om lån till hemutrustning för flyktingar och vissa andra utlänningar). Förutsätts i annan författning att samborna skall vara ogifta eller uppställas andra särskilda villkor, gäller givetvis detta (se t.ex. 3 kap. 7 § och 4 kap. 19 § utsökningsbalken). I andra meningen klargörs att den lagstiftning som rör insemination och befruktning utanför kroppen gäller endast sambor av olika kön. I tredje stycket anges sambolagens tillämpningsområde. Sambolagen gäller endast för sådana sambor som är ogifta. Om någon av parterna gifter sig under samboförhållandet, är lagen dock tillämplig på förhållan- det fram till den tidpunkten, se 2 §. Av tredje stycket framgår vidare att lagen omfattar sambors gemensamma bostad och bohag. Dessa begrepp definieras i 57 §§. I fjärde stycket erinras om att vad som i sambolagen sägs om äktenskap gäller också registrerat partnerskap. Fråga är endast om ett förtydligande. Eftersom sambolagen kommer att vara tillämplig även på sambor av samma kön, har en påminnelse om vad som gäller enligt lagen om registrerat partnerskap ansetts motiverad. När ett samboförhållande upphör 2 § Ett samboförhållande upphör 1.om samborna eller någon av dem ingår äktenskap, 2.om samborna flyttar isär eller 3.om någon av samborna avlider. Ett samboförhållande skall också anses upphöra om en sambo ansöker om förordnande av bodelningsförrättare enligt 26 § eller om rätt att få bo kvar i bostaden enligt 28 § eller om en sambo väcker talan om övertagande av bostad enligt 22 §. (Jfr 2 § i SOU 1999:104.) Av paragrafen framgår när ett samboförhållande upphör. finns i avsnitt 5. Bestämmelserna gäller vid tillämpningen av sambo- lagen, men de kan vara till ledning också när sambor regleras i andra Vad som sägs i första stycket följer delvis redan av definitionen på I första punkten klargörs således att ett samboförhållande enligt sambolagen upphör om samborna eller någon av dem gifter sig (eller registrerar partnerskap, se 1 § fjärde stycket). Så är naturligtvis fallet om samborna gifter sig med varandra, men samboförhållandet upphör också om en av dem gifter sig med någon annan. Dagen för äktenskapet är avgörande för när samboförhållandet upphör. Som ovan påpekats kan paragrafen vara till ledning också utanför I anledning av att sambobegreppet i andra författningar även kan omfatta samboförhållanden där en av parterna är gift med någon annan kan påpekas att detta inte utesluter att det samboförhållandet anses upphöra om någon av samborna ingår Genom en sådan åtgärd får en sambo ju klart anses ha gett uttryck för att det tidigare förhållandet inte längre består. I andra punkten klargörs att samboförhållandet upphör om samborna Det kan ibland vara svårt att avgöra när parterna flyttat isär. normalfallet bör detta kunna anses ske när någon av samborna bosätter Prop. 2002/03:80 sig på annat håll. Det gäller även om den nya bostaden inte kan betraktas I vissa fall kan det diskuteras om sambor har flyttat isär eller inte, t.ex. om den ena parten vistas på sjukhus eller annan vårdinrättning. I en sådan situation får samboförhållandet i princip anses bestå såvida parterna inte avsett något annat (jfr rättsfallen NJA 1994 s. 61 och RH 1997:98). Även i en del andra situationer bör hänsyn kunna tas till parternas avsikter, t.ex. om samborna vistas på olika håll till följd av att en av dem i sitt arbete har fått en placering på annan ort. I den tredje punkten klargörs att samboförhållandet upphör om en av samborna avlider. Om båda samborna avlider, är lagen inte tillämplig. Påkallande av bodelning, övertagande av bostad och rådighetsinskränk- ningar gäller ju endast till förmån för efterlevande sambo. Av andra stycket framgår att samboförhållande skall anse upphöra också om någon av samborna eller båda ansöker om förordnande av bodelningsförrättare eller om rätt att få bo kvar i bostaden till dess att bodelning har gjorts eller väcker talan om övertagande av bostad som inte utgör samboegendom. I och med att en ansökan inkommer till domstolen skall samboförhållandet anses upphört. Även om personerna efter en sådan åtgärd fortsätter att bo tillsammans, är utgångspunkten alltså att samboförhållandet skall anses ha upphört. I vissa fall kan samboförhållandet dock anses ha återupptagits. Detta får avgöras efter en helhetsbedömning av omständigheterna i det enskilda fallet och med utgångspunkt i definitionen av sambor i 1 § och lagstiftningens syfte. Detsamma gäller om t.ex. ett ärende om bodelningsförrättare avskrivs. Regleringen av upphörande av samboförhållanden i förevarande paragraf är avsedd att vara så uttömmande som möjligt, men det kan inte helt uteslutas att ett samboförhållande även annars kan anses ha upphört. 3 § Sambors gemensamma bostad och bohag utgör samboegendom, om egendomen förvärvats för gemensam användning och inte annat följer av 4 eller 9 §. (Jfr 7 § i SOU 1999:104.) I paragrafen anges vad som är samboegendom. Övervägandena finns i avsnitt 6. Gemensam bostad och bohag kan utgöra samboegendom. Det är emellertid inte tillräckligt att ett egendomsobjekt ingår i denna egen- domskrets. Objektet skall dessutom ha förvärvats för gemensam använd- ning. I 4 § görs undantag för egendom som en sambo fått med villkoret att den skall vara enskild. Av 9 § följer att samborna kan avtala om att egendom inte skall vara samboegendom. 4 § I samboegendomen ingår inte 1. egendom som en sambo har fått i gåva av någon annan än den andra sambon med det villkoret att egendomen skall vara mottagarens enskilda, 2. egendom som en sambo har erhållit genom testamente med det villkoret att egendomen skall vara mottagarens enskilda, 3. egendom som en sambo har ärvt och som enligt testamente av arvlåtaren skall vara Prop. 2002/03:80 mottagarens enskilda och 4. vad som har trätt i stället för egendom som avses i 13, om inte annat har föreskrivits genom den rättshandling på grund av vilken egendomen är enskild. (Jfr 8 § i SOU 1999:104.) Paragrafen innehåller bestämmelser om egendom som skall vara enskild till följd av föreskrifter av tredje man (jfr 7 kap. 2 § ). Övervägandena finns i avsnitt 6. Egendom som har tillfallit den ena sambon genom gåva, testamente eller arv med föreskrift om att egendomen skall vara mottagarens enskilda utgör inte samboegendom och ingår alltså inte i en bodelning mellan samborna. Bestämmelserna skall inte tolkas så att egendom som erhållits i gåva, på grund av testamente eller i arv utan föreskrift om att egendom skall vara enskild normalt anses ha förvärvats för gemensam användning (jfr prop. 1986/87:1 s. 105). Möjligheten för den andra sambon att få överta en gemensam bostad som inte utgör samboegendom regleras i 22 §. När det gäller över- taganderätten till egendom som är enskild till följd av föreskrifter från tredje man kan hänvisas till prop. 1986/87:1 s. 264. 5 § Med sambors gemensamma bostad avses i denna lag, om inte annat följer av 7 §, 1.fast egendom som samborna eller någon av dem äger eller innehar med tomträtt, om det finns en byggnad på egendomen som är avsedd som sambornas gemensamma hem och egendomen innehas huvudsakligen för detta ändamål, 2.fast egendom som samborna eller någon av dem innehar med nyttjanderätt i förening med byggnad på egendomen som samborna eller någon av dem äger, om byggnaden är avsedd som sambornas gemensamma hem och egendomen innehas huvudsakligen för detta ändamål, 3.byggnad eller del av byggnad som samborna eller någon av dem innehar med hyresrätt, bostadsrätt eller annan liknande rätt, om byggnaden eller byggnadsdelen är avsedd som sambornas gemensamma hem och innehas huvudsakligen för detta ändamål och 4.byggnad eller del av byggnad som samborna eller någon av dem har rätt att förvärva med bostadsrätt enligt förhandsavtal som sägs i 5 kap. bostadsrättslagen (1991:614), om rätten gäller en lägenhet som när avtalet träffades var avsedd att bli sambornas gemensamma hem och att innehas huvudsakligen för detta ändamål. Samborna får i en av dem undertecknad handling anmäla till inskrivningsmyndigheten att en fastighet som är lagfaren för en av dem eller en tomträtt för vilken en av dem är inskriven som innehavare är gemensam bostad för dem båda. (Jfr 3 § i SOU 1999:104.) Paragrafen, som definierar sambors gemensamma bostad, motsvarar 2 § sambolag. Första stycket motsvarar 7 kap. 4 § första stycket . I andra stycket ges samborna möjlighet att sinsemellan skapa klarhet om bostadens karaktär inför en eventuell framtida tvist. Anmälan skall vara skriftlig och undertecknad av båda samborna. Handlingen behöver inte bevittnas. 6 § Med sambors gemensamma bohag avses i denna lag, om inte annat följer av 7 §, möbler, hushållsmaskiner och annat inre lösöre som är avsett för det gemensamma hemmet. Till gemensamt bohag räknas inte sådant bohag som används uteslutande för den ena Prop. 2002/03:80 sambons bruk. (Jfr 4 § i SOU 1999:104.) Paragrafen, som definierar sambors gemensamma bohag, motsvarar 3 § sambolag. Bohagsbegreppet har samma innebörd som i 7 kap. 4 § andra stycket . 7 § Till sambors gemensamma bostad och bohag räknas inte egendom som används huvudsakligen för fritidsändamål. (Jfr 6 i SOU 1999:104.) Paragrafen reglerar gränsdragningen kring sambors gemensamma bostad och bohag. Den motsvarar 4 § sambolag. 8 § När ett samboförhållande upphör av annat skäl än att samborna ingår äktenskap med varandra, skall på begäran av någon av samborna samboegendomen fördelas mellan dem genom bodelning. Bodelningen skall göras med utgångspunkt i egendomsförhållandena den dag då samboförhållandet upphörde. Begäran om bodelning skall framställas senast efter det att samboförhållandet upphörde. Om samboförhållandet upphör genom att en sambo avlider eller om en sambo avlider från det att samboförhållandet upphörde, skall dock begäran framställas senast när bouppteckningen förrättas. (Jfr 9 § i SOU 1999:104.) Paragrafen innehåller de centrala bestämmelserna om rätt till delning vid ett samboförhållandes upplösning. Första stycket första meningen motsvarar 5 § första stycket första meningen sambolag. Bodelningen skall enligt andra meningen göras med utgångspunkt i förhållandena den dag då samboförhållandet upphörde. Av 2 § framgår när ett samboförhållande upphör. Ifall ett samboförhållande upphör därför att samborna flyttar isär kan det uppkomma situationer där det är svårt att mera exakt avgöra när förhållandet upphörde. Det torde dock vara ganska sällan det nödvändigt att förhållandets upphörande anges till en viss bestämd dag. Ett sådant fall kan vara om en sambo skuldsatt sig i samband med att samboförhållandet upphörde och skulden kan komma att avräknas på samboegendom. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. I andra stycket första meningen finns en frist för när en begäran om bodelning under sambornas livstid skall framställas. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. För att bedöma om tiden för påkallande av bodelning löpt ut eller inte kan det krävas att samboförhållandets upphörande fastställs till en viss dag. Vid oenighet mellan samborna får detta avgöras med ledning av 2 §. Andra meningen i andra stycket, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, motsvarar 5 § första stycket andra meningen sambolag. Bestämmelsen gäller om samboförhållandet upphört genom en sambos död. Den gäller också om en sambo avlider efter det att samboförhållandet upphört men innan bodelning gjorts (jfr prop. 1986/87:1 s. 373), om inte den i första meningen angivna ettårsfristen har löpt ut vid dödsfallet. I båda fallen skall den efterlevande sambon begära bodelning senast när bouppteckningen förrättas. 9 § Sambor eller blivande sambor får avtala om att bodelning inte skall ske eller att viss egendom inte skall ingå i bodelningen. Genom ett nytt avtal får de ändra vad som tidigare överenskommits. Avtalet skall upprättas skriftligen och undertecknas av samborna eller de blivande samborna. Detta gäller även om någon av dem är underårig eller om avtalet avser egendom som till någon del omfattas av förvaltarskap enligt . I så fall skall dock förmyndarens eller förvaltarens skiftliga medgivande inhämtas. Om ett villkor i avtalet är oskäligt med hänsyn till avtalets innehåll, omständigheterna vid avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt, får det jämkas eller lämnas utan avseende vid bodelningen. (Jfr 10 § i SOU 1999:104.) Paragrafen innehåller bestämmelser om möjligheten för sambor att avtala bort sambolagens bodelningsregler. Den motsvarar delvis 5 § andra stycket sambolag. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. Mot- svarande bestämmelser beträffande makar och äktenskapsförord finns i 7 kap. 3 § första och andra styckena samt 12 kap. 3 § första stycket . Samborna kan avtala såväl att bodelning över huvud taget inte skall ske som att viss egendom inte skall ingå i bodelningen. Genom ett nytt avtal kan samborna ändra vad de tidigare kommit överens om. Har samborna avtalat att bodelning inte skall ske eller att viss egendom inte skall ingå i bodelningen, är denna egendom inte samboegendom. I tredje stycket har på förslag av Lagrådet en uttrycklig bestämmelse om jämkning av villkor i ett avtal tagits in. Bestämmelsen är utformad efter mönster av 36 § avtalslagen och bygger på samma grunder. Oskäligheten kan ha funnits från början eller vara en följd av senare inträffade förhållanden. Jämkningen kan avse ett visst villkor i avtalet eller innebära att lämnas utan avseende vid bodelningen. Någon inom vilken talan om jämkning skall väckas för att rätten därtill inte skall förloras har inte föreskrivits. 10 § Sambor får inför ett förestående upphörande av samboförhållandet avtala om den kommande bodelningen eller om annat som har samband med denna (föravtal). Över avtalet skall upprättas en handling som undertecknas av samborna. Vad som sägs i 9 § tredje stycket om villkor i avtal rörande bodelning gäller även villkor i föravtal. (Jfr 12 § i SOU 1999:104.) Paragrafen innehåller bestämmelser om s.k. föravtal. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. Motsvarande bestämmelser för makar finns i 9 kap. 13 § och 12 kap. 3 § andra stycket . I enlighet med Lagrådets förslag har bestämmelserna om föravtal lagts direkt efter bestämmelserna om avtal rörande bodelning. skall enligt första stycket ingås inför ett före- stående upphörande av samboförhållandet. i förväg är alltså utan verkan. Inte heller godtas att föravtal ingås utan att Prop. 2002/03:80 det är aktuellt med ett upphörande av förhållandet. skall vara skriftligt och undertecknat av båda samborna. Om formkravet inte iakttagits, är avtalet ogiltigt. Muntliga avtal godtas alltså inte som föravtal. Avtalet behöver inte bevittnas. gäller endast mellan samborna. Det har således ingen sakrättslig verkan. Ett föravtal behöver inte endast reglera hur vissa tillgångar skall fördelas. Det kan också reglera andra frågor som hänger samman med bodelningen, t.ex. hur värderingen av egendomen skall göras eller vilka andelar som vid bodelningen skall tillkomma samborna. Av andra stycket framgår att jämkningsbestämmelsen i 9 § tredje stycket skall gälla också villkor i ett föravtal. Oskäligheten kan ha funnits från början eller vara en följd av senare inträffade förhållanden. är emellertid av kortvarig inriktning. Här får också särskilt beaktas att en sambo i det känsliga läge som ofta råder inför ett upphörande av samboförhållandet kan ha varit utsatt för obehörig påverkan av den andra sambon. 11 § Varje sambo är skyldig att tills bodelningen görs, eller frågan om bodelning fallit, redovisa för sin samboegendom, för sådan gemensam bostad som kan övertas enligt 22 § och för sådan samboegendom som sambon har haft hand om men som tillhör den andra sambon. (Jfr 11 § i SOU 1999:104.) Paragrafen innehåller bestämmelser om redovisningsskyldighet. Över- vägandena finns i avsnitt 8. Motsvarande bestämmelser för makar finns i 9 kap. 3 § . Redovisningsskyldigheten är motiverad av att en part fortfarande råder över egendom även efter det samboförhållandet har upphört. Den inträder alltså den dag då samboförhållandet upphör och varar till dess bodelning görs eller frågan om bodelning fallit. Redovisningsskyldig- heten gäller också en avliden sambos arvingar och universella testa- mentstagare. Redovisningsskyldigheten omfattar sambons samboegendom och sådan bostad som den andra sambon kan ha rätt att överta enligt 22 §. Den omfattar också samboegendom som sambon har haft hand om men som tillhör den andra sambon. Detta gäller även om egendomen innehas utan stöd av något avtal med den sambo som äger egendomen, t.ex. när en sambo har fått rätt av domstol att bo kvar i den gemensamma bostaden och använda där befintligt bohag (jfr 29 §). 12 § Vid bodelningen skall först sambornas andelar i samboegendomen beräknas. (Jfr 13 § i SOU 1999:104.) Paragrafen, som för makars vidkommande motsvaras av 11 kap. 1 § , motsvarar 6 § sambolag. Sambolagen, liksom , gör skillnad mellan andels- bestämning och lottläggning. Bodelningen mellan sambor begränsar sig Närmare bestämmelser om andelsberäkningen ges Prop. 2002/03:80 i de närmast följande paragraferna. 13 § Vid beräkningen av sambornas andelar i samboegendomen skall från vad en sambo äger av egendomen så mycket avräknas att det täcker de skulder som den sambon hade när samboförhållandet upphörde. För sådana fordringar mot en sambo som inte är förenade med särskild förmånsrätt i samboegendomen och som inte heller på annat sätt är att hänföra till sådan egendom skall sambon få täckning ur samboegendomen endast i den mån betalning inte kan erhållas ur (Jfr 14 § i SOU 1999:104.) Paragrafen, som innehåller bestämmelser om skuldavräkning, motsvarar 7 § sambolag. Eftersom bodelning mellan sambor begränsar sig till viss egendom, får inte alla skulder räknas av, i vart fall inte utan vidare. Om en skuld inte är hänförlig till någon särskild egendom, skall den i första hand täckas med egendom som inte ingår i bodelningen. Först om den egendomen inte räcker till för att täcka skulderna, får samboegendom tas i anspråk. En skuld anses hänförlig till viss egendom främst om den är förenad med särskild förmånsrätt i egendomen. Även andra former av samband kan dock tänkas, t.ex. att skulden har uppkommit genom att ett lån tagits för att finansiera inköp av viss samboegendom. Det ankommer på den part som begär skuldavräkning att styrka att skulden är hänförlig till samboegendom eller att skulden visserligen inte är hänförlig till samboegendom men ändå avräkningsgill eftersom den inte kan täckas med annan egendom som sambon har. 14 § Det som återstår av samboegendomen, sedan avdrag gjorts för att skulderna skall täckas enligt 13 §, skall läggas samman. Värdet därav skall därefter delas lika mellan (Jfr 15 § i SOU 1999:104.) Paragrafen motsvarar i sak 8 § sambolag. Den ger uttryck för den s.k. likadelningsprincipen. Endast frågan om likadelning av värdet Hur de enskilda egendomsobjekten skall fördelas behandlas i lottläggningsreglerna i 16 och 17 §§. Att det bodelningsresultat som en likadelning skulle medföra kan jämkas framgår av 15 §. kan också sättas ur spel genom den s.k. lilla basbeloppsregeln i 18 § 15 § I den mån det med hänsyn särskilt till samboförhållandets längd men även till sambornas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är oskäligt att en sambo när samlevnaden upphör skall lämna egendom till den andra i den omfattning som följer av 1214 §§, skall bodelningen i stället göras så att den förstnämnda sambon får behålla mer av sin egendom. Är en sambo försatt i konkurs när bodelningen skall förrättas eller finns det andra särskilda skäl att inte dela sambornas egendom, skall varje sambo behålla sin egendom som sin andel. (Jfr 16 § i SOU 1999:104.) Paragrafen motsvarar 9 § sambolag. Den ger möjlighet att göra avsteg från likadelningsprincipen. Den har utformats efter mönster av motsvarande bestämmelse för makar i 12 kap. 1 § men gäller även vid bodelning med anledning av den enes död. 16 § Med ledning av de andelar som har beräknats för samborna skall samboegendomen fördelas mellan dem på lotter. Den sambo som bäst behöver bostaden eller bohaget har rätt att få denna egendom i avräkning på sin lott eller, om värdet är ringa, utan avräkning. En förutsättning för att en sambo skall få överta bostad eller bohag som tillhör den andra sambon är dock att ett sådant övertagande även med hänsyn till omständigheterna i övrigt kan anses skäligt. Svarar egendomen för fordran som är förenad med särskild förmånsrätt i egendomen, är en ytterligare förutsättning för ett övertagande att den andra sambon befrias från ansvar för fordringen eller att medel till att betala denna har satts under särskild vård. (Jfr 17 § i SOU 1999:104.) Paragrafen, som innehåller regler för lottläggningen, motsvarar 10 § sambolag. I första stycket finns den grundläggande lottläggningsregeln. Andels- beräkning och lottläggning är skilda delar av bodelningsförfarandet. När sambornas andelar har räknats fram med hjälp av reglerna i lagen, skall de egendomsobjekt som ingår i samboegendomen fördelas mellan samborna.