prop · GQ03140 · 2003-06-11 00:00:00 — har bl.a. haft i uppdrag att utreda frågan om uppe- hållstillstånd till offer för människosmuggling och handel med människor. Genom ändringar i utlänningslagen som trädde i kraft har skyddet för kvinnor i anknytningsärenden förbättrats. Ändringarna innebar en möjlighet att bevilja fortsatt uppehållstillstånd, trots att det tillståndsgrundande förhållandet har upphört inom tidsramen för den uppskjutna invandringsprövningen, om sökanden eller sökandens barn utsatts för våld eller för handlingar som innefattar allvarlig kränkning av sökandens eller barnets frihet eller frid. Det finns också en möjlighet att bevilja fortsatt uppehållstillstånd om andra starka skäl talar för detta. Vidare skall ett första uppehållstillstånd kunna nekas trots att för- hållandet i och för sig framstår som seriöst, om det finns en påtaglig risk för att sökanden kommer att utsättas för våld eller annan allvarlig kränkning i förhållandet. Regeringen har gett i uppdrag att redogöra för hur lagen tillämpats i dessa avseenden. Uppdraget skall redovisas . Enligt nuvarande lydelse i utlänningslagen kan den som känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av kön eller homosexualitet få skydd som skyddsbehövande i övrigt, dvs. inte som flykting enligt Genèvekonvention. På regeringens uppdrag gjorde Migrations- verket och en genomgång av de grunder på vilka kvinnor faktiskt beviljats uppehållstillstånd i vårt land. Regeringen beslutade att en utredare skall föreslå författningsändringar som är nödvändiga för att personer som känner en välgrundad fruktan för förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning skall kunna betraktas som flyktingar enligt (dir. 2002:49). Inom EU har kommissionen lagt fram ett direktivförslag (KOM(2001)510 slutlig) om miniminormer för när tredjelandsmed- borgare och statslösa personer skall betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning (skyddsgrundsdirektivet). Enligt ursprungs- förslaget skall förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning tolkas in under begreppet tillhörighet till viss samhällsgrupp och således omfattas av flyktingdefinitionen. Den välkomnade kommissionens förslag. har också framhållit vikten av att förföljelse på grund av kön och sexuell läggning inkluderas i flykting- begreppet. Förhandlingarna om direktivförslaget pågår alltjämt och enligt slutsatserna från i skall direktivet vara antaget senast före utgången av . Utredningen om flyktingstatus för personer som är förföljda på grund av kön eller sexuell läggning skall också följa resultatet av förhand- lingarna angående skyddsgrundsdirektivet. Utredningen skall ha slutfört sitt arbete . är handel med människor för sexuella ändamål straffbart i (se även Rättsväsendet PO 4, under rubriken rättsliga åtgärder). har bl.a. haft i uppdrag att utreda frågan om uppe- hållstillstånd till offer för människosmuggling och handel med Kommittén överlämnade sitt slutbetänkande Människosmuggling och offer för människohandel (SOU 2002:69). det gäller offer för handel med människor så har kommittén bl.a. före- slagit att det skall införas en särskild bestämmelse i utlänningslagen om att ett tidsbegränsat uppehållstillstånd får ges en utlänning, om det med hänsyn till genomförandet av förundersökning eller huvudförhandling i brottmål kan anses befogat. En lagrådsremiss är under beredning inom . Regeringen väntas besluta om lagrådsremissen , varefter en proposition kan läggas fram för . I ett internationellt perspektiv stödjer också ett stort antal insatser direkt riktade mot handel med människor. I Central- och Öst- sker det huvudsakligen genom for Migration (IOM). Det handlar bl.a. om informationsinsatser, stöd till lag- stiftningsarbete och utveckling av förmågan att lagföra förövare. sker också för att stödja offer för handel med människor med rehabili- tering, repatriering och återintegrering (se även PO 9 Samarbete med Ett svenskt besök i resulterade bl.a. i ett samarbete kring ett regionalt seminarium om sexuellt betingad handel Seminariet genomfördes i . 14 Hälso- och sjukvårdspolitik (PO 13) Det övergripande målet för politikområdet är att vårdens kvalitet och tillgänglighet skall förbättras. Hela befolkningen skall ha tillgång till en god hälso- och sjukvård på lika villkor. Vården skall ges efter behov, styras demokratiskt och vara solidariskt finansierad. Dessutom skall människor ha möjlighet att påverka och vara delaktiga i vården. Vårdens grundläggande struktur och inriktning behöver utvecklas: -trycket på vårdpersonalen skall minskas samt -nya arbetssätt med en mångfald av vårdgivare och driftsformer bör uppmuntras. En nationell handlingsplan ligger till grund för det utvecklingsarbete som har påbörjats. Primärvården, psykiatrin och sjukvårdsinsatserna i äldreomsorgen utgör prioriterade områden. Mål och utvecklingsområden den nationella handlingsplanen Regeringen presenterade 2000 en Nationell handlingsplan för utveckling av hälso- och sjukvården (prop. 1999/2000:149, bet. 2000/01:SoU5, rskr. 2000/01:53). I denna klargörs att målen för hälso- och sjukvården som de kommer till uttryck i 2 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) fort- farande är giltiga. Ett av målen, vård på lika villkor, innebär bland annat att jämställdhet mellan könen skall råda. I handlingsplanen klargörs vidare att det krävs utvecklingsinsatser inom flera områden för att målen skall uppnås. utvecklingsområdena patientinflytande, medicinsk kompetens samt forskning och utveckling, vilka redogörs nedan, uttrycks specifikt att könsperspektivet skall beaktas. I handlingsplanen fastslås att vården måste utveckla sin förmåga till kommunikation och dialog så att patienternas inflytande och delaktighet I anslutning till denna diskussion klargörs att det är viktigt att mångfalds-, integrations- och könsperspektivet uppmärksammas. annat utvecklingsområde som tas upp är den medicinska kompetensen. Regeringen gör bedömningen att avtalet om utvecklingsinsatser mellan regeringen, och , som utgör en del i den nationella handlingsplanen, bör skapa förutsättningar för att höja kvaliteten inom vården och omsorgen. Detta skall bl.a. ske genom att en ökad andel av de anställda får adekvat vårdutbildning, att fler personer med högskoleutbildning anställs och att fler sjuksköterskor erbjuds möjlighet att fördjupa sin medicinska kompetens. skriver också att en hög kvalitet förutsätter att det bland personalen, inom alla funktioner och på alla nivåer, finns personer med olika etnisk, kulturell och språklig bakgrund och att en jämn könsfördelning bör efter- I handlingsplanen diskuteras vidare behovet av forskning och Regeringen har avsatt sammanlagt under perioden 20022004 för ett fortsatt stöd till uppbyggnaden av regionala forsknings- och utvecklingscenter där landsting och kommuner till- sammans med universitet och högskolor utvecklar äldreomsorg och I anslutning till denna diskussion klargörs att det är viktigt att uppmärksamma skillnader mellan kvinnor och män. medicinska forskningen har av tradition bedrivits på yngre eller har fått i uppdrag att på nationell nivå följa upp och utvärdera den nationella handlingsplanen och det avtal om utvecklings- insatser inom vården och omsorgen som staten slutit med landstings- I en första rapport som utkom görs en sammanställning och analys av landstingens Mer än hälften av de totala kostnaderna för hälso- och sjukvård, läkemedel och äldreomsorg går till vård och omsorg av kvinnor. orsak till det är att kvinnor lever än män. värde Vad får vi för pengarna i vård och omsorg? styrelsen på att det finns flera olika faktorer, kopplade till livsvillkor, levnadsvanor och beteende, som påverkar kvinnors respektive mäns Skr. 2002/03:140 behov av vård och omsorg. Kvinnor och män har olika sjukdomsmönster. Hjärt- och kärlsjukdomar och diabetes är t.ex. vanligare bland män. Kvinnor upplever oftare psykisk ohälsa i form av ångest, oro och depressioner samt har oftare smärta och symtom från rörelseorganen. Kvinnor söker oftare vård men avstår också oftare än män på grund av kostnaderna. Kostnaden för sjukvård och läkemedel för äldre och yngre kvinnor är däremot lägre än för män. Den genomsnittliga kostnaden för sjukhusvård och primärvård för kvinnor och män som tillhör samma diagnosgrupp skiljer sig åt. Medelkostnaden för män är högre för höft- fraktur, högre för schizofreni, högre för elakartad tumörsjukdom och högre för stroke och hjärt- infarkt. Enligt går det inte att avgöra hur stor del av dessa skillnader som kan förklaras av skilda behov och hur mycket som beror på andra faktorer. anser det dock anmärkningsvärt att kostnaderna för läkemedel och sjukvård är lägre för äldre kvinnor som har högre sjuklighet än för äldre män. För att kunna bedöma om kvinnor och män får vård på lika villkor behövs mer studier och forskning om kvinnors och mäns behov, sjuklighet och lämpliga behandlingsmetoder. Regeringen gav därför, , i uppdrag (S2002/4751/HS) att i samverkan med sjukvårdshuvudmännen och berörda myndigheter analysera och redovisa könsskillnader inom hälso- och sjukvårdens och verksamhetsområden. I uppdraget ingår bl.a. att sammanställa och analysera könsspecifika uppgifter om hälso- och sjukvårdens kvalitet och tillgänglighet samt se hur dessa påverkar vården för kvinnor och män, respektive flickor och pojkar. Slutredovisning av uppdraget skall ske . Social- styrelsen skall också, i de särskilda årsrapporterna som lämnas i anslutning till årsredovisningarna, redovisa utvecklingen avseende köns- skillnader inom hälso- och sjukvårdens och verksamhets- områden med början i samband med årsredovisningen . I detta sammanhang är det också viktigt att nämna att inrättades vid . Centret skall stimulera utbildning, forskning och information med ett genusmedicinskt perspektiv. 15 Folkhälsa (PO 14) Det övergripande målet för politikområdet är att folkhälsan skall förbättras för de grupper i samhället som är mest eftersatta ur hälsosyn- punkt. Svenska folkets hälsa är generellt sett god. Vi lever och är i många fall fysiskt friskare . Framför allt bidrar nedgången i hjärt- och kärlsjukdomar och skador till den ökande medellivslängden. Det förbättrade hälsoläget gäller emellertid inte för alla. De sociala skillnaderna i hälsa består. Människor med kortare utbildning och med arbetaryrken löper betydligt större risk att drabbas av sjukdom än till exempel mer utbildade tjänstemän. Det finns även tydliga skillnader i Skr. 2002/03:140 hälsa mellan könen och mellan olika etniska grupper. Arbetet inom folkhälsoområdet är inriktat på att främja människors hälsa och förebygga sjukdom. I detta ingår att skapa goda förutsättningar för hälsa och att skydda såväl enskilda som samhället mot olika hälso- faror. Arbetet berör så gott som samtliga samhällssektorer. lade regeringen fram propositionen Mål för folk- hälsan (prop. 2002/03:35) i syfte att förbättra folkhälsan och minska skillnaderna i hälsa mellan olika grupper i befolkningen. En central del i propositionen är att motverka ojämlikheter i hälsa som bottnar i skillnader mellan kvinnors respektive mäns olika livsvillkor. I propositionen lämnar regeringen förslag till ett nationellt folkhälso- mål; att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. Målet är uppdelat i elva s.k. målområden av särskild vikt för folkhälsan. De jämställdhetspolitiska målen är centrala inom samtliga målområden. Inga övriga jämställdhetsmål är ännu antagna inom politikområdet. Regeringen har uppdragit åt () att lämna förslag på vilka indikatorer, folkhälsomålsindikatorer, som bör ingå i ett nationellt uppföljnings- och utvärderingssystem för det samlade folk- hälsoarbetet. En viktig del i uppdraget var att ta fram indikatorer som mäter ojämställdhet i hälsa. Uppdraget redovisades för regeringen och bereds nu inom . Inom ramen för den nationella narkotikahandlingsplanen (prop. 2001/02:91) är den övergripande ambitionen att alla måste ha möjlighet att få vård av god kvalitet och i detta sammanhang nämns att extra fokus bör läggas på de socialt mest utsatta missbrukarna bl.a. de prostituerade missbrukande kvinnorna, hemlösa etc. Det är regeringens bedömning att forskningen om förebyggande insatser bl.a. bör inriktas på: -missbruksutvecklingen bland flickor samt -risk- och skyddsfaktorer bakom missbruk och beroendeutveckling, samband mellan missbruk och kön. har regeringen tilldelat Stiftelsen totalt för att motverka kvinnors missbruk i enlighet med den nationella handlingsplanen för att förebygga alkoholskador. Syftet har varit att synliggöra missbrukande kvinnor och deras barn i förebyggande arbete, vård och behandling, forskning och utbildning samt verka för utveckling av insatser. När det gäller insatser för metodutveckling av tobaksprevention, har regeringen uttalat i propositionen Vissa tobaksfrågor (prop. 2001/02:64) att resurserna skall användas för att förstärka det tobakspreventiva arbetet, särskilt det riktat mot barn och unga. Inom ramen för det arbetet, skall ett jämställdhets- och målgruppsinriktat perspektiv anläggas. utgångspunkten är också central vid genomförandet av övriga delar av antog rådet och parlamentet EU:s program för gemenskaps- åtgärder på folkhälsoområdet, nedan kallat folkhälsoprogrammet, som gäller för perioden 20032008 (och rådets beslut nr 1786/2002/EG). Programmet är indelat i tre delar. Den första handlar om att förbättra information och kunskap, den andra om att förbättra möjlig- heterna att snabbt och samordnat vidta åtgärder för att hantera hälsorisker och den tredje om att främja hälsa och förebygga sjukdomar genom att beakta faktorer som påverkar hälsan i samband med all politik och alla Folkhälsoprogrammet skall bidra till att motverka ojämlikhet i Den ojämlika fördelningen av hälsa och dess bestämningsfaktorer är kopplad till social ställning och definieras ofta med hänvisning till samhällsklass eller socioekonomisk ställning. Det finns skillnader i hälsotillståndet mellan olika socialgrupper, mellan kvinnor och män, mellan unga och gamla och mellan etniska grupper, liksom mellan olika Strategier för att minska ojämlikheten i hälsa inom gemenskapen och för att dämpa dess verkningar kräver samordnade insatser på viktiga politikområden som t.ex. socialt skydd. Hälsopolitiken har dock en egen roll att spela, t.ex. när det gäller att ta fram indikatorer och att kartlägga effektiva insatser, vilket kommer att ske genom EU:s folkhälsoprogram. programmets inledningsfas kommer indikatorer för ojämlikhet i hälsa att tas fram liksom integrerad rapportering om ojämlikhet i hälsa i systemet Man skall även samla information och erfarenheter från om politik och insatser för att ta itu med de viktigaste av hälsans bestämningsfaktorer och ojämlikheten i hälsa. pilotförslag för nätverk mellan myndigheter eller i grupper för att säkerställa ett effektivt utbyte mellan länder om hur man tar itu med ojämlikhet i hälsa att arbetas fram. När det gäller främjande av hälsa och förebyggande av sjukdomar genom åtgärder i samband med avgörande faktorer för folkhälsan inom all gemenskapspolitik och alla gemenskapsinsatser är det även genom arbete med hälsokonsekvensbedömningar man kan ta hänsyn till jämlik- hetsaspekter, däribland jämställdhet. Inom programmet skall man även utarbeta och genomföra strategier och åtgärder beträffande livsstils- relaterade hälsofaktorer som matvanor, motion, tobak, alkohol, narkotika samt för mental hälsa. Barnpolitik (PO 15) Politikområdet barnpolitik omfattar insatser för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i . Med barn avses alla personer . En av de grundläggande principerna i barn- konventionen är ickediskrimineringsprincipen, vilket framgår av artikel två: Konventionsstaterna skall respektera och tillförsäkra varje barn inom deras jurisdiktion de rättigheter som anges i denna konvention utan åtskillnad av något slag, oavsett barnets eller dess föräldrars eller vårdnadshavares ras, hudfärg, kön, språk, religion, politiska eller annan åskådning, nationella, etniska eller sociala ursprung, egendom, handikapp, börd eller ställning i övrigt. Barn får inte diskrimineras för att de är just barn det är hela tanken med . Men idén om ickediskriminering och jämställdhet gäller också mellan barn; alla barn har lika värde och får inte diskrimineras exempelvis för att de tillhör ett visst kön. Statistiken om barn och unga har varit bristfällig. Att utveckla statistik som omfattar barn och deras levnadsförhållanden har därför ägnats särskild uppmärksamhet. SCB har haft regeringens uppdrag att sammanställa barnstatistik. SCB har fått särskilda medel för uppdragets genomförande. Arbetet har varit inriktat på att det skall finnas tillgång till grundläggande statistik om barn och deras familjer. SCB har gett ut tre publi- kationer. Den senaste rapporten och deras familjer 2000 (Demografiska rapporter 2002:2) redovisar exempelvis material om familjesamman- sättning, separation mellan föräldrar, boende, inkomster, barnomsorg, familjernas ekonomi, föräldraledighet och föräldrars sysselsättning. Statistiken är där det är relevant uppdelad på kön både vad gäller barnen själva och deras föräldrar. har tillsammans med SCB sammanställt boken som innehåller fakta och statistik om barn och unga . Den senaste sammanställningen gjordes 2001 och all statistik är könsuppdelad där det går. Ämnen som tas upp är t.ex. barnomsorg och skola, hälsa och livsstil, sjukdomar och skador och barn som far illa. Upp till 18 är mer lättillgänglig i sitt upplägg och har delvis ett annat fokus än ovan nämnda Barn och deras familjer samt hämtar uppgifter från en bredare uppsättning källor. Skade- och olycksmönster bland barn och ungdomar Det finns tydliga skillnader i hur pojkar och flickor lever sina liv. Det återspeglar sig i hur de drabbas av skador och olyckor. Barnsäkerhetsdelegationen har sammanställt fakta om skador så att Skr. 2002/03:140 materialet är nedbrytbart bl.a. på kön, ålder och kommun. mellan könen är små när barnen är små för att sedan öka med barnens stigande ålder. Trafikskador är den dominerande typen av skador om man ser hela populationen barn . När det gäller pojkar finns en tydlig topp när de börjar använda motorfordon dvs. Utvecklingen av skador i samband med mopedåkning är oroväck- ande. För de äldre flickornas del är det självtillfogade skador som nått en uppseendeväckande hög och oroande nivå. Barnsäkerhetsdelegationens sammanställning svarar på frågan hur många som drabbas av skada, inte på frågan varför. Ytterligare kun- skapsinsamling är nödvändig. De områden som här nämnts som problemområden är så tydliga att en diskussion om hur motåtgärder kan utformas ändå bör starta omgående. har folkgrupper från länder där kvinnor könsstympas kommit till . Könsstympning innebär ett livslångt fysiskt och psykiskt lidande för den drabbade kvinnan. Sjukligheten är stor och dödsfall förekommer. Traditionen innebär bl.a. en begränsning av kvinnors sexualitet och en fysisk förnedring. Könsstympning är därför inte förenlig med målsättningar om kvinnors frigörelse och jämställdhet. Det har funnits svensk lagstiftning mot könsstympning av kvinnor . Lagen har skärpts , . Lagen har emellertid inte prövats då man inte kunnat väcka åtal i något fall. Uppfattningen från regeringens sida är att lagen är tillräckligt tydlig i sin nuvarande utformning. Det som främst behövs är ett informations- och upplysningsarbete samt samverkan av olika slag. Regeringen gav 1998 i uppdrag att vidareutveckla och sprida metoder samt initiera projekt i syfte att förebygga könsstympning m.m. Uppdragstiden var och en budget på stod till förfogande. Som ett avstamp för det fortsatta arbetet hölls en större nationell konferens om hur könsstympning av kvinnor kan förebyggas i . Både enskilda personer och organisationer från berörda folkgrupper och personer som i sin profession på olika sätt berörs av frågor kring könsstympning av kvinnor deltog. Regeringsrepresentanter från samt barn- och familjeminister deltog i programmet. () har ett särskilt ansvar att företräda barns och ungas rättigheter och intressen utifrån åtagande enligt barn- konventionen, att driva på genomförandet och bevaka efterlevnaden av konventionen på alla nivåer i samhället. BO har där det är möjligt köns- uppdelad statistik i sina undersökningar och i sitt arbete generellt. I sin årliga rapport till regeringen fördjupar sig BO vanligtvis i ett par ämnen om barns och ungas villkor. I årsrapporten granskades jämställd- hetsfrågorna i skolan och i allmänhet i form av enkätundersökningen Tjej . 2002/03:140 eller kille spelar roll?. har även engagerat sig i frågor om förebyggandet av könsstympning av kvinnor. för internationella adoptionsfrågor () ansvarar för tillsyn, kontroll och information i frågor rörande internationella adoptioner. har en handlingsplan för jämställdhetsfrågor, vilken innebär att myndigheten skall belysa fördelningen mellan kvinnor och män inom området internationella adoptioner. Vidare skall undersöka om det är skillnad mellan kvinnor och män samt flickor och pojkar vad gäller att hos och hos adoptionsorganisationerna söka information om sitt ursprung samt att undersöka uttag av föräldraledighet bland adoptivföräldrar. I årsredovisningen redovisar att en av de sex auktoriserade adoptionsorganisationerna hade en kvinna som ordförande medan fem hade män. Av ledamöterna var 26 kvinnor och 16 män. Intresset hos de adopterade för att i vuxen ålder söka sitt ursprung är något större hos kvinnor än hos män. Det har visat sig att det i första hand är modern som är hemma med barnet och fadern under en månad. Det kan konstateras att det i huvudsak är gifta par som adopterar från andra länder. Några länder tillåter visserligen att ensamstående får adoptera med de får oftast stå tillbaka för sökande makar. Det är extremt ovanligt att ensamstående män ansöker om adoption. De sökande har i regel inte möjlighet att välja kön på det väntade barnet men i vissa fall kan de uttrycka önskemål. 17 Handikappolitik (PO 16) antog propositionen Från patient till medborgare En nationell handlingsplan för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79, bet. 1999/2000:SoU14, rskr. 1999/2000:240). Handlingsplanen sträcker sig . De övergripande målen för politikområdet är: -en samhällsgemenskap med mångfald som grund, -att samhället utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet, -jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män med funktionshinder. Personer med funktionshinder skall ha samma rättigheter och skyldig- heter som andra medborgare. För att full delaktighet och jämlikhet skall uppnås måste alla miljöer bli tillgängliga för funktionshindrade. samhet i samhället skall utformas så att var och en kan delta. på central, regional och lokal nivå skall hänsyn tas till handikappers- Skr. 2002/03:140 pektivet. Det står alltmer klart att kvinnor och män inte uppnår delaktighet på samma villkor, att möjligheterna till inflytande inte är desamma för båda könen och att självständighet och oberoende inte har samma innebörd för kvinnor som för män med funktionshinder. Kvinnors och mäns roller och livsvillkor skiljer sig på många sätt. Därför får regler, rutiner, bedöm- ningar och lagtolkningar olika konsekvenser för kvinnor respektive män. Det gäller också i hög grad flickor/kvinnor och pojkar/män med funktionshinder. Arbetet för jämställdhet har fortfarande på många sätt trängts undan av jämlikhetsarbetet där jämlikhet mellan funktionshindrade och övriga i befolkningen varit det primära. Könsdiskrimineringen har inte blivit synlig därför att diskrimineringen på grund av funktionshinder har varit mer iögonfallande. Det har medfört att samhällets insatser i första hand har inriktats på att undanröja de mest påtagliga hindren för delaktighet.