prop · GQ031d5 · 2003-01-01 00:00:00 — De skall säkerställa en balans mellan olika intressen. Lagarna skall vara lätta att förstå och svåra att kringgå eller missbruka. De skall stå sig . Intensivare reformarbete med ett medborgarperspektiv Ett omfattande utvecklingsarbete har bedrivits inom rättsväsendets myndigheter och domstolarna . Den verklighet rättsväsendet möter har i flera avseenden blivit mer komplicerad. medlemskap i , näringslivets och privatlivets internationalisering och teknikutvecklingen är några faktorer som innebär både nya krav och nya möjligheter för rättsväsendets verksamheter. Arbetet med att reformera och utveckla rättsväsendet skall därför fortsätta och intensifieras. Utvecklingen av rättsväsendet skall utgå från ett medborgarperspektiv. Medborgarna ställer berättigade krav på snabbhet, rättssäkerhet och hög kvalitet i övrigt i rättsväsendets alla verksamheter. Rättsväsendet förväntas också kunna ge en service av högsta kvalitet, tillhandahålla information och vägledning och vara tillmötesgående i kontakten med parter, brottsoffer, vittnen och allmänheten i övrigt. Det är också ett medborgarintresse att rättsväsendet använder sina resurser på ett ändamålsenligt sätt. Att medborgarperspektivet lyfts fram i målformuleringen för politikområdet rättsväsendet markerar att medborgarnas behov och intressen skall vara styrande för rättsväsendets verksamhet. I detta ligger bl.a. att förkorta tiden från brottsanmälan till dom och straffverkställighet. Utvecklingen av rättsväsendet skall utgå från en helhetssyn på verksamheten. Verksamheten skall sammantaget utgå från en genomtänkt ansvarsfördelning och en långtgående samverkan mellan rättsväsendets myndigheter. Samverkan skall alltid ske med respekt för den grundläggande rollfördelningen mellan rättsväsendets olika verksamhetsgrenar, varvid domstolarnas särskilda ställning skall understrykas. Förändringsarbetet kan omfatta organisationsförändringar, frågor om styrning, förändrade och nya arbetsmetoder, personalutbildning och annan kompetensutveckling. Samverkan kan fördjupas genom exempelvis gemensam målformulering, översyn av rutiner, harmonisering av organisationer, gemensamma utbildningsinsatser och utökad personalrörlighet mellan myndigheterna. Ledning, kompetens och teknik är nyckelbegrepp i reformarbetet För att uppnå statsmakternas mål för rättsväsendet krävs verksamhetsuppföljning och redskap för effektiv budgetkontroll. Kompetent personal är rättsväsendets viktigaste resurs. Av avgörande betydelse är förmågan att skapa förutsättningar för att rekrytera skickliga medarbetare till rättsväsendets alla verksamhetsgrenar och att stärka arbetsmiljön och arbetets attraktionskraft. I verksamheten skall finnas ett gott ledarskap. Medarbetarnas kompetens skall tas tillvara på bästa sätt och inom hela rättsväsendet skall utbildning och kompetensutveckling prioriteras. För att utnyttja rättsväsendets resurser så effektivt som möjligt, höja kvaliteten i verksamheten och skapa attraktiva arbetsplatser skall myndigheterna ges förutsättningar att utnyttja den nya tekniken. Rättsväsendets IT-strukturer skall kunna samverka med varandra för att förhindra dubbelarbete. Regeringen uppdrog åt Statskontoret att utvärdera verksamhet och organisation för samordningen av rättsväsendets informationsförsörjning. Statskontoret har redovisat uppdraget (Rapport 2000:45). Rapporten har remissbehandlats. Det råd som har inrättats för rättsväsendets informationsförsörjning, , har till regeringen kommit in med en strategisk plan för åren 20022007. Statskontorets rapport och den 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 strategiska planen bereds i . Efter avslutad beredning kommer regeringen att ta ställning till hur samordningen skall kunna utvecklas och framtida verksamhet. Organisationsutveckling ges ökad prioritet Också organisationsfrågorna är viktiga för att utveckla rättsväsendets effektivitet och verksamhetens kvalitet. Myndigheterna måste ha en struktur som ger goda förutsättningar för ledning och samordning av verksamheten, som kompetens och initiativ hos de anställda tas till vara och utvecklas. Resursfördelningen mellan operativa och logistiska funktioner måste vara effektiv inom organisationen som helhet. Det organisatoriska utvecklingsarbetet inom rättsväsendet skall mot denna bakgrund ges ökad prioritet. Jämställdhetsperspektivet skall genomsyra verksamheten All verksamhet inom rättsväsendet skall genomsyras av ett jämställdhetsperspektiv. Det gäller såväl myndigheternas verksamhet som utformningen av lagstiftning. Myndigheterna har ett självständigt ansvar för att driva arbetet för ökad jämställdhet mellan kvinnor och män. En jämn könsfördelning skall eftersträvas vid rekrytering och befordran av medarbetare. I arbetet med att utveckla arbetsformer inom rättsväsendet skall det vara en självklarhet för myndighetsledningarna att se till att strukturer och förhållningssätt bidrar till att skapa jämställdhet mellan kvinnor och män. En viktig uppgift är exempelvis att verka för att andelen kvinnor som söker befordran inom rättsväsendet ökar. En annan självklarhet är att medarbetare i rättsväsendet inte skall utsättas för sexuella trakasserier. Rättsväsendet skall verka för etnisk och kulturell mångfald Myndigheternas uppgift att fortlöpande beakta samhällets etniska och kulturella mångfald, såväl när verksamheten utformas som när den bedrivs, innebär också att åtgärder för att öka den etniska och kulturella mångfalden bland de anställda är ett viktigt inslag. Arbetsgivare skall aktivt arbeta 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 för att främja etnisk mångfald i arbetslivet. Re- geringen har uppdragit åt samtliga myndigheter att upprätta handlingsplaner för detta. Det är en viktig uppgift för rättsväsendet att verka för att andelen med annan etnisk bakgrund än den svenska ökar bland de anställda. Rättsväsendet skall höja sin kompetens om rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och homofobi Respekten för alla människors lika värde är grundläggande i en demokrati. Diskriminering och brottsliga angrepp mot personer på grund av deras ursprung eller sexuella läggning innebär ett angrepp på denna grundläggande princip. Rättsväsendets anställda skall ha god kunskap om såväl grunden för brottslighet med inslag av rasism eller främlingsfientlighet, antisemitism och homofobi som om situationen för de grupper som utsätts för sådana brott. Den kunskapen kan också motverka de fördomar som kan finnas om de grupper som utsätts för sådana brott. En förbättrad grundutbildning och ökad fortbildning i dessa frågor bör kunna medverka till ökad samverkan mellan rättsväsendets myndigheter, liksom också förbättrad metodutveckling för att förebygga och bekämpa denna brottslighet. Samtliga myndigheter inom rättsväsendet har upprättat strategier för att garantera att personalen har en god kunskap på dessa områden. har fått i uppdrag att följa upp rättsväsendets insatser mot rasistisk, främlingsfientlig och homofobisk brottslighet samt olaga diskriminering. Den internationella dimensionen ökar i betydelse Området för polisiärt och rättsligt samarbete framstår som ett av de allra mest expansiva samarbetsområdena inom EU just . Det har fattats en rad beslut i form av olika handlingsplaner för bekämpande av organiserad brottslighet och för att genomföra de bestämmelser som finns på detta område i Fördraget om den Europeiska unionen. Vid toppmötet i drevs frågorna ytterligare framåt och en rad olika uppgifter gavs till rådet för att fördjupa samarbetet och utveckla EU:s lagstiftning på dessa områden. Ett pågående arbete är att förhandla om gemensamma definitioner och gemensamma minsta straffsatser för ett flertal allvarliga gränsöverskridande brottstyper. Ett annat illustrativt exempel är rättsinstrument för Eurojust, organet för åklagarsamarbete. trädde beslutet om att inrätta Eurojust i kraft. Inom EU fortsätter också uppgiften med att förverkliga åtgärdsprogrammet om genomförandet av principen om ömsesidigt erkännande av domar och beslut genom nya initiativ från medlemsstaterna. När det gäller rättsligt samarbete bör även det viktiga arbete som sker inom och i FN, bl.a. när det gäller bekämpning av rasism och främlingsfientlighet samt korruption uppmärksammas. Den allt större vikten som läggs vid det polisiära och rättsliga samarbetet inom EU kan komma att leda till ändringar av både regelverk och arbetsmetoder för domstolarna, åklagarna och polisen. Detta ställer också allt högre krav på myndigheternas medverkan i EU-processen, både i samband med möten i och i förberedelsearbetet hemma. För att få genomslag nationellt kommer detta att ställa krav också på de centrala myndigheternas verksamhet när det gäller föreskrifter och annan normgivning. Efter terrordåden i har samarbetet inom det polisiära och straffrättsliga området intensifierats avseende terrorismarbetsfrågor och gränskontroll. Att stärka rättsstaten i andra länder I många utvecklingsländer är rättsväsendet nedgånget och lider brist på legitimitet. Oberoende och effektiva rättsväsenden är en förutsättning för att demokrati och marknadsekonomi skall kunna förverkligas fullt ut. Internationellt samarbete på rättsområdet har inom EU blivit en alltmer betydelsefull del av utrikes- och säkerhetspolitiken. Det handlar både om internationellt utvecklingssamarbete och fredsfrämjande verksamhet. Mot denna bakgrund har efterfrågan ökat på insatser av EU:s medlemsstaters rättsväsenden i det internationella samarbetet. FN och andra internationella organisationer FN spelar den centrala rollen med sin globala legitimitet. har den internationella fredsfrämjande verksamheten mött utmaningar i form av komplexa operationer där FN har ansva- rat för förvaltningen i ett konfliktområde under en övergångsfas. Bland annat i Kosovo och har FN:s operationer innehållit betydande civila komponenter. Det ökade behovet av civil personal har dock FN:s medlemsländer inte kunnat möta fullt ut. I den s.k. som lades fram lämnades förslag till hur FN kan utveckla sin kapacitet på det civila området. Härvidlag har samarbete mellan FN och regionala organisationer getts stor betydelse. Inte minst inom den framväxande internationella konfliktförebyggande verksamheten har och viktiga uppgifter. har anmält beredskap att ställa upp med upp till 40 personer, bland annat poliser och personal inom rättsväsendet, inom ramen för civila snabbinsatsstyrka REACT. EU:s deltagande i internationellt konfliktförebyggande och krishantering Mot bakgrund av den redovisade utvecklingen har också EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik utvecklats snabbt och den omfattar alltmer av internationellt samarbete på rättsområdet. Unionen utvecklar också en egen förmåga att delta i internationellt konfliktförebyggande och krishantering med civila medel. Rådgivande, utbildande och övervakande insatser är aktuella men även sådana som bedrivs under exekutiva mandat och som innebär att med polis, åklagare, domare och kriminalvård direkt ansvara för lag och ordning i konfliktområden. Vid i Feira uppställdes ett första kapacitetsmål som innebär att skall EU:s medlemsstater kunna bidra med 5 000 poliser i internationella uppdrag. har medlemsstaterna redovisat vilka polisiära resurser de kan bidra med i framtida krishanteringsinsatser. Medlemsstaternas redovisning gav vid handen att målet om 5 000 poliser uppnås. har anmält ett bidrag om upp till 170 poliser, varav upp till 50 poliser skall kunna vara på plats i ett krisområde . godkände i målsättningar för övriga delar av rättsväsendet. 2003 skall EU kunna tillhandahålla 200 domare, åklagare och kriminalvårdstjänstemän som utöver polis kan bidra till en fungerande straffrättsskipning. Denna kapacitet skall också kunna användas för att komplettera polis i missioner som tidigt sänds ut till konfliktområden 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 för att bedöma situationer och bidra till planering av vidare insatser. har redovisat en ambition att kunna bidra med upp till tio befattningshavare ur rättsväsendet och upp till två av dessa bör vara förberedda för att kunna vara på plats i ett krisområde . De förvaltningspolitiska styrningsformerna inbegripet den ekonomiska styrningen är avgörande för rättsväsendets möjligheter att möta de behov som uppstår när de polisiära och rättsliga frågorna får allt större betydelse i utrikes- och säkerhetspolitiken. gav en särskild utredare i uppdrag att analysera de krav som förutses ställas på rättsväsendets deltagande i civil krishantering och annat internationellt arbete. Utredaren har i promemorian Domare och åklagare i internationella insatser (Ds 2002:1) lämnat förslag med avseende på den försörjning av domare och åklagare för internationella uppdrag som är motiverad. Promemorian har remissbehandlats och bereds i . Arbetet inom femte samarbetsprogram med avseende perioden 20022003 (prop. 2000/01:119, bet. 2000/01:UU9, rskr. 2000/01:261) går vidare. Det bilaterala utvecklingssamarbetet på rättsområdet med kandidatländerna i närområdet fasas ut i samband med att de uppnår medlemskap i . I stället kommer EU:s finansieringsinstrument nyttiggöras. Utredningen om export av statligt förvaltningskunnande lämnade i betänkandet Export av statligt förvaltningskunnande (SOU 2000:27) förslag om tydligare styrning och kompletterande svensk finansiering vid utnyttjande av EU:s och andra multilaterala finansieringsinstrument. Betänkandet är remitterat och bereds inom . Ett arbete pågår med att inordna förvaltningsexporten i den verksamhetsstruktur som tillämpas för styrning i staten. En ökande personalförsörjning för EU-externa insatser ställer krav på ett mer konsekvent regelverk, en tydligare styrning och ett klarläggande av finansieringsfrågorna. 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 4.4.3Kriminalpolitiken utvecklas för att antalet anmälda våldsbrott ökat jämfört minska brottsligheten och öka människors trygghet Den i det närmaste linjära ökningen av antalet polisanmälda brott har och ersatts av fluktuationer kring en relativt nivå. anmäldes 1 189 393 brott vilket är cirka 26 000 () färre än 2000 och cirka 6 000 färre än 1992. har antalet anmälda brott ökat jämfört med . har andelen anmälda brott som upp pendlat kring . klarades eller cirka 315 000 brott upp. Antalet polisanmälda tillgreppsbrott (8 kap. , som utgör av alla anmälda brott) minskade jämfört med året innan, eller med cirka 37 000 brott. Nästan alla typer av tillgreppsbrott minskade . Antalet anmälda fickstölder ökade under både 1999 och 2000, var antalet anmälda brott ungefär lika stort som året innan. Diagram 4.1 Antal anmälda brott 1950 (1975)2001 Anmälda våldsbrott (här definierade som brott enligt 37 kap. , brott mot person, vilka utgör av samtliga anmälda brott) har uppvisat en annan utveckling än anmälda tillgreppsbrott. har antalet anmälda våldsbrott ökat. ökade antalet anmälda våldsbrott . minskade antalet anmälda bedrägeribrott jämfört med . Dessa brott ökade något efter att ha minskat under en följd av år. Jämfört med anmäldes 2001 drygt 24 000 färre sådana brott, en minskning . Anmälda skadegörelsebrott har ökat kontinuerligt . ökade antalet anmälda skadegörelsebrott jämfört med . Klotterbrotten svarade för den största delen av ökningen. minskade dock antalet anmälda klotterbrott jämfört med . Antalet anmälda narkotikabrott var ungefär lika många 2001 som 2000, de som gällde överlåtelse m.m. minskade , . Anmälningar av hets mot folkgrupp har ökat , men minskade , jämfört med . An- mälningar rörande olaga diskriminering minskade 2001 jämfört med . Enligt ökade det totala antalet anmälda brott med rasistiska eller främlingsfientliga inslag med sammanlagt . En positiv utveckling kunde dock konstateras avseende den anmälda brottslighet som hade koppling till den högerextrema vit makt-miljön, som minskade med . Flera andra faktorer, utöver en förändring av den faktiska brottsligheten, kan påverka antalet polisanmälda brott. Det gäller bl.a. allmänhetens anmälningsbenägenhet och polisens insatser för att upptäcka brott. Det är svårt att avgöra om de förändringar som rapporteras från till ett annat speglar utvecklingen av den faktiska brottsligheten eller enbart en förändring av andelen synliga brott. I ett längre tidsperspektiv, och framåt, är det enligt troligen så att den faktiska brottsligheten totalt sett ökat något mer än den anmälda brottsligheten. Det gäller framför allt förmögenhetsbrottsligheten. När det gäller våldsbrott (särskilt våld mellan bekanta) är det, också enligt , troligen så att den faktiska brottsligheten inte ökat lika mycket som den anmälda brottsligheten. Brottsförebyggande rådets prognoser för brottsligheten bygger på ett antal samhällsfaktorer som visat sig ha ett samband med utvecklingen av anmälda brott. Prognoserna har tidigare visat sig stämma relativt väl med den fak- minskade dock de anmälda tillgreppsbrotten respektive trots att de enligt prognosen förväntades öka både 1999 och 2000. En sådan skillnad kan bero på de åtgärder som vidtagits inom rättsväsendet och på det brottsförebyggande arbete som sker i samhället i övrigt. Brottslighet och trygghet i ett internationellt perspektiv Utvecklingen av brottsligheten har varit likartad i hela västvärlden under . Brottsligheten i ligger, enligt den internationella offerundersökningen (International Crime Victimisation Survey, ICVS), strax över genomsnittet för länder i västvärlden (sjutton länder ingick i undersökningen). Brottsligheten i är dock, i högre utsträckning än i många andra länder, koncentrerad till mindre allvarliga brott. T.ex. ligger långt över genomsnittet när det gäller cykelstölder. Skulle dessa kategorier inte räknas med skulle ligga på en genomsnittlig nivå vad gäller utsatthet för brott. När det gäller trygghet var , liksom 1992 och 1996, det land där den största andelen av invånarna kände sig trygga ute . Det beror, enligt , sannolikt på att har en relativt låg grad av ordningsproblem. Ordningsproblem såsom en hög nivå av störande beteende, narkotikapåverkade personer, fylleri eller skadegörelse är nämligen den faktor som starkast påverkar människors upplevelse av trygghet. Ett tryggare samhälle motverkar brottslighet Kriminalpolitiken omfattar samhällets åtgärder mot brott och innefattar verksamheter både inom rättsväsendet och i samhället i övrigt. som brottsligheten är ett allvarligt samhällsproblem är den också en följd av de problem som finns i samhället. Kriminalpolitiken måste utgå från kunskapen att brottsligheten påverkas av en rad faktorer i samhället. Rättsväsendet är den myndighetssfär som har det grundläggande ansvaret för att förebygga och utreda brott, men samhällets insatser mot brottsligheten måste innefatta åtgärder inom samhällets alla sfärer och på samhällets alla olika nivåer. Kriminalpolitiken måste vara en integrerad del av samhällspolitiken. En framgångsrik kriminalpolitik kan bara drivas inom ramen för en allmän 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 välfärdspolitik som innefattar mål om social trygghet, rättvis fördelning och stärkt solidaritet människor emellan. Samhällets insatser för barn och ungdomar, liksom verksamheten inom skola och socialtjänst, är centrala delar av en kriminalpolitik byggd på helhetssyn och kunskap. Ett tryggare samhälle byggs framför allt med gemensamma insatser för social välfärd, missbruk av alkohol och narkotika, genom åtgärder på arbetsmarknadspolitikens och bostadspolitikens område och genom att motverka utanförskap och segregation. Målet för kriminalpolitiken är att minska brottsligheten och öka tryggheten. Målet innefattar förutom att öka den faktiska tryggheten också att öka den upplevda tryggheten. Kriminalpolitiken skall bygga på en helhetssyn och utgå från principen om alla människors lika värde och respekt för den enskildes integritet och värdighet. Kriminalpolitiken och samtliga åtgärder som vidtas inom rättsväsendet skall bygga på kunskap om brottsligheten, dess orsaker och effekter av vidtagna åtgärder. 4.4.4Brottsförebyggande arbete och polisverksamhet i människors närmiljö utvecklas vidare Lokala insatser mot lokal brottslighet I ett öppet demokratiskt samhälle är det viktigt att människor kan känna sig trygga. En majoritet av de brott som begås drabbar människor i deras närmiljö. Sådan brottslighet påverkar i hög grad upplevelsen av trygghet och livskvalitet. Ett effektivt brottsförebyggande arbete bygger på att allmänheten engagerar sig. Självklart är det staten som har det yttersta ansvaret för att bekämpa brottsligheten men genom att människor bryr sig och tar ansvar för sin närmiljö ökar den sociala informella kontrollen, som är en viktig brottsförebyggande faktor, och tryggheten förstärks. Det brottsförebyggande arbetet måste se olika ut på olika platser och anpassas efter omständigheterna och förutsättningarna på orten. Ett framgångsrikt arbete för att minska brottsligheten vidtas därför bäst på lokal nivå. Rättsväsendets myndigheter och lagstiftningen skall i dessa frågor fungera som ett stöd för det enga- 2002/03:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 gemang som finns hos lokala myndigheter, organisationer, näringsliv och enskilda. Det lokala brottsförebyggande arbetet har kommit en god bit på väg. Nästan alla kommuner har inrättat lokala brottsförebyggande råd. Antalet lokala brottsförebyggande råd har ökat och överstiger nu regeringens mål att sådana skall finnas i två tredjedelar av landets kommuner, vilket är mycket positivt. Över 250 lokala brottsförebyggande råd existerar eller är under uppbyggnad. Aktiviteten i de lokala brottsförebyggande råden har också ökat och flera olika aktörer är aktiva i arbetet. Polisen är i stort sett alltid representerad (). Övriga vanligt förekommande aktörer är socialförvaltning (), kommunpolitiker (), skola (), fritidsförvaltning () och lokal företagsverksamhet (). Regeringen satsar på det lokala brottsförebyggande arbetet Brottsligheten måste sättas i relation till samhället i övrigt. Det är därför viktigt med insatser på flera olika områden i samhället, t.ex. i skolan, för familjen och i boendemiljön. Regeringen tar frågan om brottsförebyggande arbete på största allvar och satsar på både kunskapsmässigt och ekonomiskt stöd till brottsförebyggande verksamhet på lokal nivå. fördelar () medel som regeringen avsatt särskilt för att stimulera denna verksamhet. Av dessa medel beviljar BRÅ bidrag till lokala brottsförebyggande råd och till brottsförebyggande projekt. Regeringen satsar också på polisen, vilket får betydelse för det brottsförebyggande arbetet som pågår på lokal nivå. bedömer att antalet poliser kommer att öka så mycket att det motsvarar nästan en ny polis . Polisen spelar en aktiv och drivande roll i det brottsförebyggande arbetet och deltar i verksamheten i nästan samtliga brottsförebyggande råd ute i landet. Arbetet med att bekämpa och förebygga brottsligheten måste fortsätta och vidareutvecklas både inom rättsväsendet och i rättsväsendets samverkan med andra samhällsområden och lokala myndigheter, organisationer, näringsliv och enskilda. Inom ramen för regeringens storstadssatsning satsas det också på det brottsförebyggande arbetet i storstäderna (se avsnitt 4.5.2). En särskild satsning intensifierat samarbete med näringslivet Det är mycket viktigt att näringslivet är aktivt involverat i det brottsförebyggande arbetet på lokal nivå. En stor del av den vardagsbrottslighet, som begås i centrum- och bostadsområden, som stöld, inbrott och skadegörelse, riktas mot det lokala näringslivet. sker också brott som olaga hot, misshandel och personrån i eller i anslutning till butiker eller restauranger. Denna brottslighet drabbar inte bara näringslivet utan även enskilda personer och får konsekvenser för samhället som helhet. Regeringen satsar därför på att skapa en plattform för brottsförebyggande samarbete mellan (och dess myndigheter) och näringslivet. kommer bl.a. en serie regionala konferenser att genomföras i samverkan mellan och näringslivet. Det är naturligt att även rättsväsendets myndigheter deltar i detta arbete.