prop · GQ0369 · 2003-03-19 00:00:00 — Länsrätten i har prövat överklaganden i flera ärenden där beslutat om återbetalningsskyldighet för tillfälligt ekonomiskt bistånd. I flertalet fall har överklagandet avslagits. I de fall länsrättens dom överklagats har kammarrätten som regel inte meddelat prövningstillstånd. Ett av de ärenden i vilka länsrätten gjort en annan bedömning än gällde om en kvinna skulle betala tillbaka bistånd uppgående till som hon fått för hemtransport av sitt svårt sjuka barn. Försäkringsbolaget lämnade inte någon ersättning. I detta ärende fann domstolen att det fanns särskilda skäl för eftergift av betalnings- skyldigheten vid en samlad bedömning av omständigheterna när bistån- det lämnades och biståndstagarens nuvarande ekonomiska förhållanden (länsrättens dom i mål nr 4080-00). I ett annat ärende kom domstolen fram till motsatt beslut. Skulden uppgick här till och avsåg bistånd för hemresa. Det förhållandet att biståndstagaren var beroende av socialbidrag ansågs inte utgöra något hinder för återbetalningsskyldighet. Familjens totala inkomster (bostadsbidrag, barnbidrag, föräldrapenning och socialbidrag) överskred något kronofogdemyndigheternas förbehållsbelopp vid löneutmätning (länsrättens dom i mål nr 9428-00). I ytterligare ett ärende gjorde rätten den bedömningen att skulden, som uppgick till , skulle jämkas med två tredjedelar. Länsrätten ansåg att det var ett starkt vägande intresse att biståndstagaren kunde se ett slut på skuldsättningen inom räckhåll och fann därför att det fanns särskilda skäl att jämka skulden. Som utgångspunkt för bedömningen av vilken ekonomisk nivå biståndstagaren ansågs ha rätt till och hänvisade länsrätten till den riksnorm som gäller för försörjningsstöd enligt socialtjänstlagen (1980:620), då denna kunde anses som en miniminivå för ett uthärdligt liv. för sjukvård utomlands som inte ersattes av försäkringsbolaget eftersom vistelsen utomlands översteg (länsrättens dom i mål nr 15019-00). Handläggningen i av ärenden om återkrav handlägger ärenden om återkrav i enlighet med förordningen (1993:1138) om hantering av statliga fordringar. ningen gäller för myndigheter under regeringen och tillämpas på sådana fordringar som inte omfattas av lagen (1993:891) om indrivning av stat- I förordningen finns bestämmelser om hur myndigheterna skall driva in fordringarna. Den som ansöker om allmänt ekonomiskt bistånd får fylla i en särskild blankett och förbinda sig att återbetala biståndsbeloppet samt betala fastställd avgift inom efter mottagandet av en faktura på Vid återkrav skickas först en faktura på biståndsbeloppet och avgiften Om betalning sker inom föreskriven tid är ärendet Vid utebliven betalning skickas en påminnelse med uppmaning att betala. Efter att biståndstagaren på dessa sätt har uppmanats att betala, och antingen avhörts med invändningar eller andra synpunkter eller inte avhörts, fattas ett formellt beslut om återbetalningsskyldighet, vilket skickas rekommenderat med mottagningsbevis. antingen att biståndstagaren skall betala hela beloppet eller att återbetalningsskyldigheten jämkas eller efterges. departementet kan också ge anstånd med betalningen och komma överens med biståndstagaren om en avbetalningsplan. tagaren begär att få anstånd med betalningen kan detta medges under högst med stöd av förordningen om hanteringen av statliga Innan anstånd beviljas kontrollerar handläggaren på de uppgifter personen lämnat om sina inkomster med skattemyndigheten respektive . När det gäller bistånd i brottmål skickar handläggaren en blankett till biståndstagaren med begäran om inkomst- och förmögenhetsuppgifter. Efter beredning meddelas ett beslut. Beslutet kan gå ut på antingen att biståndstagaren skall betala hela beloppet eller att återbetalningsskyldigheten jämkas eller efterges. kan också ge anstånd med betalningen och komma överens med biståndstagaren om en avbetalningsplan. Om biståndstagaren därefter inte betalar men inte heller överklagar beslut överlämnas ärendet till kronofogdemyndig- Om biståndstagaren överklagar utan att detta leder till att betalnings- skyldigheten upphävs överlämnas ärendet till kronofogdemyndigheten när domen vunnit laga kraft. En tjänsteman på den konsulära enheten sysslar på heltid med återkrav Antalet ärenden är i genomsnitt ca 200 . slutbetalade 26 personer sina skulder och gjorde 42 En ungefärlig uppskattning är att får tillbaka av biståndet. På förs en särskild förteckning över de personer som inte har betalat tillbaka tidigare beviljat ekonomiskt bistånd eller som missbrukat detta, den s.k. kravlistan. Förteckningen skickas ut till utlandsmyndigheterna med jämna mellanrum. Enligt 3 § lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m., som också gäller andra fordringar avseende allmänna medel, preskriberas fordran från utgången av det kalenderår då den förföll till Om helt eller delvis medger anstånd med betalningen preskriberas fordran tidigast efter utgången av det kalenderår då anståndet upphörde att gälla. Av fordringar avseende ekonomiskt bistånd preskriberades följande belopp : Följande belopp har av överlämnats till kronofogdemyndigheten för indrivning angivna år: i har inregistrerat 106 inkomna ärenden från , 81 ärenden 1998, 20 ärenden och 27 ärenden . ärenden har alltså minskat betydligt . någon redovisning av hur mycket pengar kronofogdemyndigheten lyckas De pengarna återförs till statsbudgeten utan någon återredo- 5.4Konsulärt samarbete inom EU och Enligt artikel 20 i EG-fördraget skall varje unionsmedborgare ha rätt att inom ett tredje lands territorium, där den medlemsstat i vilken han eller hon är medborgare inte är representerad, få skydd från varje annan medlemsstats diplomatiska eller konsulära myndigheter på samma villkor som medborgarna i den staten. En svensk utlandsmyndighet i ett land utanför EU skall bistå en medborgare i ett annat medlemsland, om det i verksamhetslandet inte finns en fast representation eller en honorärkonsul från unionsmedborgarens hemland eller från ett land som stadigvarande företräder detta. I föreskrifter (UF 1996:9) om bistånd åt med- borgare i medlemsländerna i Europeiska unionen anges att en utlands- myndighet i ett land utanför EU skall bistå en medborgare i ett medlems- land i EU i följande ärenden: 1.bistånd i samband med dödsfall, 2.bistånd i samband med allvarlig olyckshändelse eller allvarlig sjukdom, 3.bistånd i samband med gripande eller anhållande, 4.bistånd till offer för våldsbrott, 5.hjälp till och hemsändning av nödställda. får efter begäran även bistå i andra angelägen- heter. får inte lämna något ekonomiskt bistånd utan att först ha inhämtat tillstånd från utrikesministeriet i det land där den biståndssökande är medborgare eller hos detta lands närmaste utlands- myndighet. Detta gäller dock inte om det föreligger synnerliga skäl att inte begära tillstånd. I regel skall den biståndssökande förbinda sig att betala tillbaka kost- naderna för biståndet till sitt eget lands myndigheter. I praktiken innebär förfarandet att den svenska utlandsmyndigheten fungerar som ombud för utrikesministeriet i sökandens hemland. Medlemsländerna i EU fattade ett beslut om riktlinjer för en gemensam strategi för samarbetet mellan medlemsstaternas beskickningar och kontakterna med tredje land i konsulära frågor. Den gemensamma strategin går ut på att ge skydd åt unionsmedborgarnas intressen och rättigheter i tredje land. Vad gäller kontakterna med tredje land betonas att om konsulära förbindelser skall tillämpas på ett enhetligt sätt, i enlighet med principerna om respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt demokratin och principen om rättsstaten. Medlemsländerna i EU fattade beslut om riktlinjer för konsulärt bistånd till medborgare i unionen vid kriser i tredje land. Riktlinjerna, som inte är bindande, utgör en vägledning för medlemsstaternas lokala praktiska samarbete i krissituationer i tredje land. De är tillämpliga vid politiska kriser eller naturkatastrofer i tredje land, som kan föranleda en säkerhetsrisk för medlemsstaternas Prop. 2002/03:69 medborgare. Hur de skall omsättas i praktiken överlåts åt utlandsmyndig- Bilaga 1 heternas chefer att avgöra beroende på de lokala förhållandena. Utlandsmyndigheterna i medlemsländerna bör enligt riktlinjerna försöka förbättra och finna de bästa och mest effektiva formerna för lokalt praktiskt samarbete med målet att förse sina medborgare med ett effektivt skydd i händelse av en krissituation. Det konsulära samarbetet inom EU behandlas inom rådsarbetsgruppen Cocon. Cocon har genom beslut fått mandat att diskutera det konsulära samarbetet inte bara i tredje land utan även inom unionen. Nya gemensamma lösningar kan därmed komma att utarbetas inom Cocon. Nordiskt konsulärt samarbete i tredje land En instruktion om nordiskt konsulärt samarbete i tredje land utarbetades efter överläggningar mellan arbetsgrupper från de nordiska länderna. På grund av , och EU-medlemskap tillämpas denna numera bara gentemot och . Instruktionen är mer långtgående än motsvarande reglering mellan EU- länderna, och biståndet kan också omfatta t.ex. praktiskt bistånd i form av råd och upplysningar om lokala förhållanden. Det framgår av Utrikes- departementets föreskrifter (UF 2000:7) om bistånd åt medborgare i och . I praktiken handlar det om få ärenden. 6 Överväganden och förslag Lagen (1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. har inte moderniserats eller anpassats till nya förhållanden på ett mera genomgripande sätt. I direktiven till kommittén om konsulärt bistånd pekade regeringen på bl.a. följande omständigheter som motiverade en översyn av lagen. Den ökade internationaliseringen och migrationen har lett till att anta- let svenskar som tillfälligt eller befinner sig utom- lands har ökat avsevärt jämfört med förhållandena vid lagens tillkomst. Ett stort antal svenskar väljer numera att bosätta sig utom- lands för att arbeta eller studera. Många bosätter sig också utomlands efter pensioneringen. Turistresandet ökar ständigt. Framför allt har resan- det till vad som tidigare uppfattades som udda resorter ökat. Detta inne- bär också att kraven och förväntningarna på bistånd och andra former av service från svenska utlandsmyndigheter har ökat. Socialtjänstlagen och rättshjälpslagen har ändrats och anpassats efter nya förhållanden. Reglerna för omhändertagande av psykiskt sjuka har Den nya lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap innebär att dubbelt medborgarskap kan komma att bli vanligare än . Kommitténs uppdrag var att utreda och lämna förslag på vilket stöd genom ekonomiskt bistånd eller på annat sätt staten genom sina ut- landsmyndigheter skall ge svenska medborgare som befinner sig i utlan- det, samt att lämna förslag till en ny eller omarbetad lag för sådant stöd. Kommittén har genomfört en omfattande kartläggning av utlands- myndigheternas arbete med det konsulära biståndet och har behandlat olika förekommande problem i detta arbete. har inte, så vitt gäller lagregleringen, lett fram till förslag om stora för- ändringar i sak men kommittén har ändå valt att lägga fram förslag till en ny lag att ersätta lag. Remissinstanserna har tillstyrkt eller lämnat utan erinran kommitténs förslag i detta hänseende. Också regeringen anser det lämpligt att lag ersätts med en ny lag även om ändringarna i sak är begränsade. Utöver lagförslaget har kommittén lämnat ett antal övriga förslag, vilka regeringen berör i det följande. 6.2 Information till allmänhet och medier Regeringens bedömning: Ett övergripande mål bör vara att minska klyftan mellan vad allmänheten förväntar sig och vad som verkligen gäller enligt svensk lag i fråga om rätt till bistånd. Regeringen avser därför att brett informera medier, allmänhet och myndigheterna under om reglerna för det konsulära biståndet. Så många som möjligt av de personer som är bosatta i och som står i begrepp att resa utomlands skall ha kunskap om vad svenska ambassader och konsulat kan bistå dem med i form av service, stöd och hjälp, och vilka egna förebyggande åtgärder de kan, och förväntas, vidta inför en utlandsresa. De skall även ha kunskap om att de som EU-medborgare i en nödsituation kan vända sig till ett annat EU-lands ambassad eller konsulat på platser där svensk utlands- representation saknas. Kommitténs förslag: och utlandsmyndigheterna bör pröva nya vägar att nå ut med information, t.ex. text på baksidan av biljetter eller en folder i stolsfickan på flygplan, bussar och tåg. Möjligheten att ytterligare använda Internet bör undersökas. Kommittén föreslår också att anordnar återkommande journalistseminarier om biståndskonsulära frågor. (Se betänkandet sid. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser ställer sig positiva till förslaget om ökad information till allmänhet och medier om vilka regler som gäller för bistånd till svenskar i utlandet, om ambas- saders och konsulats begränsade möjligheter att bistå och ge hjälp och om vad individen själv måste ta ansvar för, t.ex. genom egen försäkring. Skälen för regeringens bedömning: Svenskar som reser utomlands har ofta en felaktig uppfattning om vad och utlandsmyndigheterna kan och inte kan hjälpa till med, vilket leder till ilska och besvikelse och ibland även till onödigt mänskligt lidande. Genom okunnighet försätter sig många resenärer i situationer som de får stora svårigheter att ta sig ur när den hjälp de räknat med från ambas- saden eller konsulatet uteblir. Kommittén anser att det är nödvändigt att öka allmänhetens kunskap om vad rätten till konsulärt bistånd innebär. AB har på kommitténs uppdrag gjort en intervjuundersökning om allmänhetens kunskaper vad gäller rätten till konsulärt bistånd. Undersökningen visar att allmänheten utgår ifrån att rätten till bistånd utomlands är betydligt större än som faktiskt är fallet. Det är därför viktigt att resenärerna i större omfattning än blir medvetna om sina faktiska rättigheter och skyldigheter när de reser Resultatet bör rimligen bli att fler t.ex. skaffar sig adekvata reseförsäkringar och inte ställer helt ogrundade anspråk på utlands- 6.3 Försäkringsskyddet för resenärer Regeringens bedömning: Ökade ansträngningar bör göras för att genom information påverka resenärer att förbättra sitt försäk- ringskydd. En särskild arbetsgrupp bör tillsättas för att öka risk- medvetandet och kunskapen hos allmänheten om behovet och möjligheterna av att ha ett försäkringsskydd under en utlandsvistelse. I arbetsgruppen bör ingå representanter för , Kon- sumentverket, , försäkringsbranschen och researrangörerna. En obligatorisk reseförsäkring är däremot inte en lämplig lösning för att förbättra försäkringsskyddet för resenärer. Kommittens förslag överenstämmer med regeringens bedömning (se betänkandet sid. 327). Remissinstanserna instämmer i kommittens förslag. Skälen för regeringens bedömning: Det övervägande flertalet av resenärerna är försäkrade och försäkringsbenägenheten ökar. Regeringen delar kommitténs bedömning att införandet av en obligatorisk rese- försäkring inte är en lämplig åtgärd. En sådan försäkring skulle kräva uppbyggnadet av en dyrbar administration och alla resenärer, t.ex. de som reser med bil, skulle ändå inte omfattas. Det är därför mer ändamålsenligt att i första hand pröva andra vägar för att minimera antalet oförsäkrade resenärer. Ökade ansträngningar för att genom information påverka beteendet i fråga om försäkringsskyddet framför allt i de grupper som ofta reser oförsäkrade är ett sådant sätt. 6.4 Resenärer med psykiska och sociala problem Regeringens bedömning: Ett samarbete bör inledas mellan Utrikes- departementet, , och med målet att utarbeta en gemensam strategi för att försöka förebygga att personer råkar i svåra situationer utomlands till följd av akuta psykiska sjukdomstillstånd, samt att personer som ändå har råkat ut för detta omhändertas och repatrieras på ett tillfredsställande Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens bedömning i denna del (se betänkandet sid. 260). Remissinstanserna instämmer i kommitténs förslag. förbundet, , och välkomnar förslaget om en gemensam strategi för att förebygga situationer som kräver konsulära insatser. Skälen för regeringens bedömning: I likhet med kommittén har regeringen noterat de växande problemen med resenärer som har psykiska och sociala problem av varierande grad och slag. tycks vara likaratade för de flesta EU-ländernas utlandsmyndigheter. Resenärer med psykiska och/eller sociala problem är knappast någon enhetlig eller lätt avgränsad grupp. Ur konsulär biståndssynpunkt handlar det om en grupp resenärer för vilken grundprincipen om hjälp till själv- hjälp inte går att tillämpa. Det är viktigt att kompetenta myndigheter uppmärksammar de allvarliga problem som ofta uppkommer för dessa Regeringens bedömning: Det konsulära biståndet utgör en kärnverksamhet för utrikesförvaltningen och måste ges den kompetens, det utrymme och de resurser som arbetet kräver. Det är därför viktigt att all personal fortlöpande ges en god utbildning. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens bedömning (se betänkandet sid. 169). Remissinstanserna instämmer i kommitténs förslag. Skälen för regeringens bedömning: En viktig förutsättning för att den konsulära verksamheten sköts på ett effektivt och professionellt sätt är att berörda tjänstemän får en grundutbildning i form av kurser i departementets regi samt vidareutbildning i att arbeta praktiskt med frågorna på departementet och på utlandsmyndigheterna. Det är också viktigt att de konsulära tjänstemännen kontinuerligt får möjlighet att uppdatera sina kunskaper genom olika utbildningsmoment. har därför haft fokus på frågor gällande utbildning och datorisering. Utbildningen för tjänstemän med ansvar för konsulära frågor har reformerats och moderniserats. Den som har det övergripande ansvaret för den konsulära verksamheten på en utlandsmyndighet är chefen för myndigheten. har därför utbildning för tillträdande chefer för utlandsmyndigheterna introducerats. En speciell genomgång med handläggare under utbildning har också införts. Utbildning av ett stort antal lokalanställda från 15 myndigheter i Central- och har Utbildning av tjänstemän vid utlandsmyndigheter har också skett i och med goda resultat. blev att växeltjänstgöring mellan utlandsmyndighet och departement är viktig och bör omfatta både utsänd personal och Regeringens bedömning: har mängden konsulära ärenden ökat och handläggningen blivit alltmer komplicerad som resurserna har minskat. För att klara detta med fortsatt acceptabel servicenivå måste det konsulära arbetet moderniseras och ett globalt IT-stöd införas, ett arbete som redan har påbörjats. Kommitténs förslag: Kommittén har inga förslag i denna del. Remissinstanserna berör inte direkt dessa frågor. Skälen för regeringens bedömning: Andelen svenskar som drabbas av olika händelser och blir nödställda utomlands ökar. Detta beror på flera faktorer såsom ökad svensk turism till utlandet, arbetsrörlighet och ökad bosättning av svenskar utomlands. Det informationssamhälle vi lever i ökar också kraven på snabb och tillgänglig information i den konsulära verksamheten. hänt en olycka, när en naturkatastrof eller ett terroristdåd har inträffat eller när oroligheter har uppstått i ett område förväntar sig media och allmänheten men framför allt anhöriga att genast få relevant information. För att framgent klara den ökande mängden av konsulära ärenden som personalresurserna inte kommer att kunna ökas i jämförbar takt, och ändå kunna hålla en acceptabel servicenivå, måste effektiviteten Detta görs genom att arbetsmetoderna förändras och modern En arbetsgrupp inom arbetar med hur en sådan moderniseringsprocess skulle kunna genomföras. Vad som behövs är ett "on-line"-datasystem av en typ som redan existerar på marknaden. utrikeförvaltning använder sig av ett sådant system sedan flera år tillbaka och den brittiska utrikesförvaltningen håller just på att ta i bruk delar av ett sådant system. Det rör sig om ett mjukvaruprogram som består av olika moduler som kan användas inom ramen för den infrastruktur som för närvarande håller på att bygga ut, NOVA-UM, och som beräknas omfatta samtliga utlandsmyndigheter. Systemet går ut på att moduler upprättas för olika slag av arbetsmoment inom det konsulära ärendehantering för sjuka, avlidna, frihetsberövade m.m., lista över frihetsberövade, lista över sjömansläkare, register för provisoriska pass, modul för föreskrifter, och konsulära handböcker, moduler för informationsunderlag för mediakontakter, reserekommen- dationer, adressregister samt uttag av statistik. Systemet kan även utnyttjas för ärenden beträffande olovligt bortförda Permanenta byrån vid avser att inleda en för- söksverksamhet med systemet. har utvalts att delta i ett pilot- Rationaliseringseffekten genom ett sådant "on-line"-datasystem är att en större mängd ärenden kan hanteras utan att dagens personalresurser på utlandsmyndigheterna eller här hemma behöver utökas. Den brittiska utrikesförvaltningen, som håller på att ta i bruk delar av ett "on-line"-system räknar med att kunna klara en tioprocentig ökning av ärendemängden eller utan att utöka Man anser även att det inte bara är fråga om ett datasystem, utan om ett helt nytt sätt att arbeta. 6.6 Det varaktiga ekonomiska biståndet Regeringens förslag: Det varaktiga ekonomiska biståndet möjligheten för utomlands bosatta svenska medborgare att få varaktigt konsulärt ekonomiskt bistånd för sin försörjning avskaffas. Genom en övergångsbestämmelse möjliggörs att de personer som upp- bär varaktigt ekonomiskt bistånd kan beviljas fortsatt sådant bistånd. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet sid. 196). Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: lag skiljer mellan två typer av allmänt ekonomiskt bistånd, tillfälligt ekonomiskt bistånd och varaktigt ekonomiskt bistånd. Tillfälligt ekonomiskt bistånd kan lämnas av beskickningar och konsulat i akuta nödsituationer till den som tillfälligt vistas utomlands. Varaktigt ekonomiskt bistånd kan enligt 1 § andra stycket lag lämnas av till svenska medborgare som är bosatta i utlandet och som på grund av ålder, sjukdom eller andra omständigheter är ur stånd att försörja sig själva. De svenska reglerna om konsulärt ekonomiskt bistånd bygger generellt på att det är bosättningen i som är avgörande för om bistånd skall lämnas. Huvudsyftet med det tillfälliga ekonomiska biståndet är att göra det möjligt för en svensk medborgare som är bosatt i att återvända hem efter en tillfällig utlandsvistelse. En svensk medborgare som är bosatt utomlands kan därför normalt inte få något sådant bistånd. Inom EU och EES-området finns ett detaljerat system för samordning av ländernas regler för social trygghet. En EU/EES-medborgare som bosätter sig i ett annat EU/EES-land har rätt att ta med sig intjänade förmåner från hemlandet och att få vård och social omsorg på samma villkor som medborgarna i det land där han eller hon bosatt sig. I praktiken är det dock inte alltid lätt för en utlänning att få tillgång till sociala förmåner på samma villkor som landets egna medborgare. Det händer att äldre svenskar, som är bosatta i ett annat EU/EES-land, söker bistånd från svenska utlandsmyndigheter för hemresa. Många vill dock hellre bo kvar i de länder dit de har flyttat, och vill därför i stället att svenska myndigheter skall subventionera äldrevård för dem i deras nya hemland. Argumenten för detta är dels hänsyn till dem som inte vill flytta tillbaka till , dels ekonomiska, dvs. det hävdas att det blir billigare för det svenska samhället att subventionera dessa personers vård utomlands än att de kommer hem och tas om hand i . Som kommittén har anfört är det angeläget att svenska utlands- myndigheter hjälper och stöder svenska medborgare, bosatta i ett annat EU/EES-land, att hävda sin rätt till vård och social service på samma villkor som landets egna medborgare.