prop · GR037 · 2003-09-30 00:00:00 — 23 § lagen (1957:668) om 23 § lagen (1957:668) om utlämning för brott, eller utlämning för brott, 17 § lagen (1959:254) om 17 § lagen (1959:254) om utlämning för brott till , utlämning för brott till , , och , eller 1 kap. 2 § lagen (2003:000) och överlämnande för brott inom En behörig svensk tjänsteman får, i avvaktan på en framställning om en åtgärd enligt 4 kap. 19 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål på begäran av främmande stat, ta i beslag föremål som har omhändertagits enligt 4 § enligt de förutsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd enligt eller annan lag eller Denna lag träder i kraft . 18Förslag till lag om ändring i lagen (2002:329) om samarbete med Härigenom föreskrivs att 21 § lagen (2002:329) om samarbete med skall ha följande lydelse. I fråga om utlämning eller rättslig hjälp till med anled- ning av utredning om eller lagföring för brott som riktats mot domstolens rättskipning, tillämpas de bestämmelser om utlämning i lagen (1957:668) om utlämning för brott och om rättslig hjälp i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål och i annan lag eller författning, som gäller för en motsvarande begäran från en annan stat. Särskilda bestämmelser som gäller utlämning eller rättslig hjälp till en stat som är medlem i Europeiska unionen eller till eller skall dock inte tillämpas. I fråga om utlämning eller rättslig hjälp till med anled- ning av utredning om eller lagföring för brott som riktats mot domstolens rättskipning, tillämpas de bestämmelser om utlämning i lagen (1957:668) om utlämning för brott och om rättslig hjälp i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål och i annan lag eller författning, som gäller för en motsvarande begäran från en annan stat. Särskilda bestämmelser som gäller rättslig hjälp till en stat som är medlem i Europeiska unionen eller till eller skall dock inte tillämpas. Denna lag träder i kraft . ombudsmän, , Hovrätten för , , , , Kammarrätten i , Justitiekanslern, , , , , Brottsförebyggande Rådet, , , , , , , vid , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , , , , , , för mänskliga rättigheter, Frivilligorganisationernas fond för mänskliga rättigheter, Svenska avdelningen av . 1Förslag till lag om överlämnande enligt en europeisk arresteringsorder Härigenom föreskrivs följande. 1 kap. Allmänna bestämmelser 1 § Denna lag innehåller bestämmelser för genomförande av Europeiska unionens rambeslut av om en europeisk arresterings- order och överlämnande mellan medlemsstaterna (2002/584/RIF). Lagen tillämpas inte i förhållande till och i annat fall än som anges i 4 kap. 4 §. I detta kapitel finns allmänna bestämmelser om en europeisk arresteringsorder. I 26 kap. finns bestämmelser om överlämnande från av en eftersökt person. I 7 kap. finns bestämmelser om överförande av verkställigheten av en frihetsberövande påföljd till . I 8 kap. finns vissa bestämmelser som inte har direkt samband med ett ärende om överlämnande från . 2 § Regeringen meddelar närmare föreskrifter om tillämpningen av denna lag. I fråga om utfärdande av en europeisk arresteringsorder och om överlämnande till finns särskilda föreskrifter. 3 § Med en europeisk arresteringsorder (arresteringsorder) avses ett rättsligt avgörande, utfärdat av en rättslig myndighet i en medlemsstat i Europeiska unionen, som innebär en begäran om att en rättslig myndighet i en annan sådan stat skall gripa och överlämna en eftersökt person för lagföring eller för verkställighet av en frihetsberövande påföljd. 4 § En arresteringsorder skall vara upprättad i enlighet med formuläret i bilagan till rambeslutet och innehålla uppgifter om 1.den eftersöktes identitet och nationalitet, 2.namn, adress, telefonnummer, faxnummer och e-postadress till den utfärdande myndigheten, 3.det finns en verkställbar dom, ett häktningsbeslut eller ett annat verkställbart beslut med samma innebörd, 4.den brottsliga gärningen, med angivande av tid och plats för gärningen, en beskrivning av omständigheterna kring gärningen samt den eftersöktes delaktighet i gärningen, 5.brottsrubricering och om gärningen är sådan som anges i bilagan till denna lag, 6.straffskalan för gärningen eller, om begäran avser verkställighet av en frihetsberövande påföljd, den påföljd som har dömts ut, och 7. eventuella övriga konsekvenser av gärningen. Förutsättningar för överlämnande från 1 § Den som eftersöks enligt en arresteringsorder och som anträffas i skall, om inte annat sägs i denna lag eller följer av någon annan lag, överlämnas till den utfärdande medlemsstaten. Strafftrösklar och krav på dubbel straffbarhet 2 § Överlämnande får beviljas endast för en gärning som motsvarar brott enligt svensk lag och 1.som enligt den utfärdande medlemsstatens lagstiftning kan leda till en frihetsberövande påföljd (överlämnande för lagföring), eller 2.för vilken en frihetsberövande påföljd eller mer har dömts ut (överlämnande för verkställighet). Om det i arresteringsordern har angetts att en gärning är sådan som finns angiven i bilagan till denna lag och att gärningen enligt den utfärdande medlemsstatens lagstiftning kan leda till en frihetsberövande påföljd , skall dock överlämnande beviljas även om gärningen inte motsvarar brott enligt svensk lag. Vid överlämnande för verkställighet av en frihetsberövande påföljd som avser en sådan gärning skall påföljden vara sådan som anges i första stycket 2. Om överlämnande beviljas för en gärning som avses i första eller andra stycket får överlämnande beviljas även för annan gärning som, utan att vara sådan som anges i första stycket 1 eller 2, motsvarar brott enligt svensk lag. 3 § Överlämnande får inte beviljas 1.om en arresteringsorder, trots att den utfärdande myndigheten har beretts tillfälle att inkomma med komplettering, till form eller innehåll är så bristfällig att den inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om överlämnande, 2.om den utfärdande myndigheten inte lämnar sådana garantier som enligt 3 kap. 1 och 2 §§ krävs för att överlämnande skall få beviljas, 3.om den eftersökte enligt 5 kap. 4 § skall överlämnas till en annan medlemsstat, 4.om den eftersökte skall utlämnas för brott eller om han eller hon skall överlämnas enligt lagen (2002:329) om samarbete med Inter- nationella brottmålsdomstolen, eller 5.om det enligt 2 kap. 8 § andra stycket skulle strida mot ett villkor som har uppställts vid utlämning eller överlämnande till . 4 § Överlämnande får inte beviljas 1.för en gärning som har ägt rum innan den eftersökte fyllt , 2.om det finns skälig anledning att tro att överlämnande begärs i syfte att lagföra eller bestraffa den eftersökte på grund av dennes kön, ras, religion, etniska ursprung, nationalitet, språk, politiska uppfattning eller 3. om det finns skälig anledning att tro att den som begärs överlämnad i den utfärdande staten skulle vara i fara att utsättas för tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, eller 4. om det skulle strida mot bestämmelser om immunitet och 5 § Överlämnande får, i fråga om den eftersöktes ansvar för en gärning, inte beviljas om 1.gärningen omfattas av nåd eller ett annat beslut enligt 11 kap. 13 § regeringsformen, 2.det enligt 20 kap. 7 § eller motsvarande bestäm- melse i annan lag har meddelats beslut att inte åtala för gärningen, 3.gärningen har prövats genom lagakraftvunnen dom i en medlemsstat iEuropeiska unionen och, vid fällande dom, påföljden har avtjänats eller är under verkställighet eller kan verkställas enligt lagstiftningen i domslandet, 4.gärningen har prövats genom lagakraftvunnen dom i en annan stat än en medlemsstat i Europeiska unionen och om detta enligt 10 § tredje eller fjärde stycket lagen (1957:668) om utlämning för brott hade utgjort ett hinder mot utlämning av den eftersökte, 5.lagföring för gärningen pågår i , 6.påföljd för gärningen har bortfallit på grund av preskription eller kan dömas ut enligt svensk lag och den eftersökte är svensk medborgare, 7.påföljd för gärningen har bortfallit på grund av preskription eller kan dömas ut enligt svensk lag och gärningen helt eller delvis har ägt rum i , eller 8.gärningen helt eller delvis har ägt rum i och inte motsvarar brott enligt svensk lag. 6 § När den som eftersöks för verkställighet av en frihetsberövande påföljd är svensk medborgare får överlämnande inte beviljas om den eftersökte begär att påföljden skall verkställas i . Om den eftersökte vid tiden för gärningen stadigvarande har vistats i den utfärdande medlemsstaten gäller vad som sägs i första stycket endast om det med hänsyn till den eftersöktes personliga förhållanden eller av någon annan anledning finns särskilda skäl till att verkställigheten sker i . Särskilda villkor för överlämnande från 1 § Överlämnande för verkställighet av en frihetsberövande påföljd som har dömts ut i den eftersöktes utevaro och utan att han eller hon har kallats personligen eller på annat sätt informerats om tidpunkt och plats för rättegången, får beviljas endast om den utfärdande myndigheten lämnar garantier för att den eftersökte kommer att ges möjlighet till en förnyad prövning i den utfärdande medlemsstaten och att där bli dömd i sin närvaro. 2 § Överlämnande för lagföring av den som är svensk medborgare får, på den eftersöktes begäran, beviljas på villkor att den utfärdande myndig- heten lämnar garantier för att den eftersökte återförs till för verkställighet här av en frihetsberövande påföljd, om en sådan döms ut i den utfärdande medlemsstaten. Om den eftersökte vid tiden för gärningen stadigvarande har vistats i den utfärdande medlemsstaten gäller vad som sägs i första stycket endast om det med hänsyn till den eftersöktes personliga förhållanden eller av någon annan anledning finns särskilda skäl till att verkställigheten sker i . Det inledande förfarandet vid överlämnande från 1 § En arresteringsorder får översändas genom Schengens informations- system (SIS) eller genom ett annat system för eftersökning av personer som är misstänkta för brott. Om det är känt att den som eftersöks enligt en arresteringsorder befinner sig på en viss plats i , får arresteringsordern skickas direkt till behörig åklagare. Detta skall ske skriftligen genom post, bud eller telefax. Efter överenskommelse i det enskilda fallet får dock översändandet ske på annat sätt. Riksåklagaren bestämmer vilka åklagare som är behöriga att handlägga ärenden enligt denna lag. 2 § En arresteringsorder skall vara skriven på svenska, danska, norska eller engelska eller vara åtföljd av en översättning till något av dessa språk, samt i övrigt till form och innehåll vara sådan som anges i 1 kap. 4 §. När en arresteringsorder till form eller innehåll är så bristfällig att den inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om överlämnande, skall åklagaren ge den utfärdande myndigheten möjlighet att komplettera arresteringsordern. Åklagaren skall upplysa den utfärdande myndigheten om att ärendet kan komma att prövas i befintligt skick om någon komplettering inte sker. 3 § Om en arresteringsorder har skickats direkt enligt 1 § eller om det på annat sätt framkommer att den som eftersöks enligt en arresteringsorder befinner sig på en viss plats i , skall åklagaren utreda om det finns förutsättningar för överlämnande från . När den som begärs överlämnad för lagföring är skall det dessutom utredas om lagföringen kan ske i . Vid utredningen tillämpas bestämmelserna om förundersökning i brottmål, om inte annat sägs i denna lag. Utredningen skall bedrivas med skyndsamhet. Den tidsfrist som kan komma att gälla för tingsrätten enligt 5 kap. 3 § skall beaktas vid utredningen. 4 § Har åklagaren inlett en utredning enligt 3 § på grund av en arresteringsorder som har utfärdats av en rättslig myndighet i eller får lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och tillämpas i stället för denna lag om den utfärdande myndigheten begär det. Första stycket skall inte tillämpas efter det att åklagaren enligt 5 kap. 1 § har begärt att tingsrätten prövar frågan om överlämnande. 5 § Den eftersökte skall anhållas av åklagaren. Något anhållande får dock inte ske 1.om det kan antas att förutsättningar saknas för ett överlämnande, 2.om det inte finns risk för att den eftersökte avviker eller på annat sätt undandrar sig ett överlämnande. Även om det inte finns sådan risk som avses i första stycket 2 skall anhållande ske om det finns risk för att den eftersökte genom att undanröja bevis eller på något annat sätt försvårar utredningen av en gärning som omfattas av arresteringsordern. Den som inte har fyllt får anhållas endast om det finns synnerliga skäl. Om det finns skäl för anhållande enligt förstatredje styckena, men det är tillräckligt att den eftersökte meddelas ett reseförbud eller att det föreskrivs en anmälningsskyldighet, skall en sådan åtgärd beslutas i stället för anhållande. I fall som avses i 24 kap. 4 § skall övervakning ersätta ett anhållande. I brådskande fall får en polisman eller en tjänsteman vid eller som anträffar någon som kan anhållas gripa denne även utan ett anhållningsbeslut. 6 § När någon har gripits, anhållits, meddelats reseförbud eller anmälningsskyldighet tillämpas i fortsättningen samma regler som när motsvarande åtgärd vidtagits vid en svensk förundersökning. Förutsättningarna för sådana tvångsmedel är dock de som anges i 5 §. För rättens beslut om häktning gäller samma förutsättningar som enligt 5 § gäller för anhållande. Det som sägs i om tid för väckande av åtal skall inte tillämpas. Ett beslut om anhållande eller häktning skall upphävas, om frihets- berövandet annars skulle bli oproportionerligt långt. 7 § Innehåller en arresteringsorder en ansökan om beslag tillämpas i denna del bestämmelserna i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Om det påträffas sådana föremål som på grund av den uppgivna gärningen skulle kunna tas i beslag och överlämnas enligt 4 kap. 19 § lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål, får föremålen även utan en särskild ansökan tas i beslag genom beslut av åklagaren eller den som griper den eftersökte. Har beslag skett tillämpas 4 kap. 16 § andra stycket den lagen. Om det är fara i dröjsmål får, i samband med att den eftersökte frihetsberövas, husrannsakan göras för att söka efter föremål som får tas i beslag. 8 § Den eftersökte skall så snart det kan ske tillfrågas om han eller hon samtycker till överlämnande. I sådant fall skall den eftersökte också tillfrågas om han eller hon medger att i den utfärdande medlemsstaten lagföras eller straffas för gärningar som har begåtts före överlämnandet, men som inte omfattas av arresteringsordern. Den eftersökte skall upplysas om innebörden av att samtycke och medgivande lämnas. En återkallelse av ett samtycke eller medgivande skall beaktas om den görs innan rätten har meddelat beslut i fråga om överlämnande. 9 § En offentlig försvarare skall förordnas för den eftersökte om han eller hon begär det, är eller i annat fall bedöms vara i behov av en försvarare. 5 kap. Beslutsförfarandet vid överlämnande från 1 § Tingsrätten beslutar på åklagarens begäran i frågan om över- lämnande. Åklagaren får dock, innan han begärt rättens prövning, avslå en begäran om överlämnande med stöd av 2 kap. 3 § 1. I fråga om tingsrättens behörighet tillämpas 19 kap. . 2 § Vid rättens handläggning tillämpas reglerna om brottmål, om inte annat sägs i denna lag. Handläggningen skall ske med skyndsamhet. Tingsrätten skall för prövningen av frågan om överlämnande hålla en förhandling. En förhandling behöver dock inte hållas om det är uppenbart att överlämnande inte skall beviljas, om den eftersökte samtycker till överlämnande eller om han eller hon begär att ärendet avgörs på handlingarna. Till förhandlingen skall åklagaren och den eftersökte kallas. Är den eftersökte anhållen eller häktad skall han eller hon inställas. 3 § Tingsrätten skall meddela beslut i fråga om överlämnande senast efter det att den eftersökte gripits. Samtycker den eftersökte till ett överlämnande, skall beslutet meddelas från det att samtycket har avgetts. Tingsrätten får, om det finns särskilda skäl, meddela sitt beslut senare än vad som sägs i första eller andra stycket. 4 § Om två eller flera medlemsstater har utfärdat arresteringsorder beträffande samma person, skall ärendena prövas i ett sammanhang vid den tingsrätt som skall handlägga det först inkomna ärendet. Inkommer en ny arresteringsorder efter rättens beslut får, om beslutet inte har vunnit laga kraft, hovrätten eller på yrkande av åklagaren besluta att tingsrätten skall pröva ärendena i ett sammanhang. Prövningen av vilken av flera arresteringsorder som skall beviljas skall ske med särskild hänsyn till gärningarnas beskaffenhet och platsen där de ägt rum, tidpunkterna för när varje arresteringsorder utfärdades samt om de avser lagföring eller verkställighet av en frihetsberövande påföljd. 5 § Om det beträffande den eftersökte pågår ett ärende om utlämning för brott eller om överlämnande enligt lagen (2002:329) om samarbete med skall prövningen av frågan om överlämnande enligt denna lag anstå till dess att beslut har meddelats i det andra ärendet. Andra frågor som tas upp i rättens beslut 6 § Om garantier som avses i 3 kap. 1 och 2 §§ har lämnats av en utländsk myndighet, skall rätten i beslutet om överlämnande ange att det är ett villkor för överlämnandet att garantierna uppfylls. Beslut i fråga om överlämnande av föremål som enligt 4 kap. 7 § har tagits i beslag bör meddelas av rätten i samband med beslutet i fråga om överlämnande av den eftersökte. Föremål skall överlämnas utan hinder av att den eftersökte har avvikit eller avlidit. 7 § Har den som skall överlämnas medgett att han eller hon i den utfärdande medlemsstaten får lagföras eller straffas för gärningar som har begåtts före överlämnandet, men som inte omfattas av arresteringsordern, skall rätten i beslutet om överlämnande förklara att sådan lagföring eller bestraffning får ske. 8 § Om rätten beslutar att den eftersökte skall överlämnas skall den pröva om beslut om tvångsmedel skall gälla till dess att beslutet om överlämnande har verkställts. Om rätten med stöd av 2 kap. 6 § avslår en begäran om överlämnande skall den pröva om beslut om tvångsmedel skall gälla till dess att beslutet i fråga om överlämnande vinner laga kraft. Rätten kan även besluta i fråga om tvångsmedel än när den prövar frågan om överlämnande. Kostnader för offentlig försvarare 9 § Kostnaderna för en offentlig försvarare skall stanna på staten. 10 § Ett beslut av tingsrätten får överklagas till hovrätten. Den som har samtyckt till överlämnande får inte överklaga ett beslut om överlämnande. 6 kap. Verkställighet av beslut om överlämnande från och vissa efterföljande beslut 1 § Ett beslut om överlämnande skall verkställas från det att beslutet vann laga kraft. Verkställighet sker, om inte annat har överenskommits, genom att den som skall överlämnas avhämtas av de personer som den utfärdande medlemsstaten har utsett. Rätten får i samband med beslutet om överlämnande bestämma att verkställigheten skall ske vid en viss senare tidpunkt 1.om det behövs för att den som skall överlämnas skall kunna lagföras iSverige eller, om dom redan fallit, här avtjäna en påföljd som bestämts för en annan gärning än den som beslutet om överlämnande avser, eller 2.om det finns starka humanitära skäl. I stället för att skjuta upp verkställigheten i fall som avses i andra stycket 1 får rätten besluta att överlämnandet till den utfärdande staten sker på sådana villkor om återförande som fastställs i samförstånd med den utfärdande myndigheten. 2 § Åklagaren kan genom överenskommelse med den utfärdande myndigheten bestämma att verkställigheten skall ske vid en viss senare tidpunkt än den som följer av 1 § 1.om omständigheter som ligger utanför någon av de berörda staternas kontroll hindrar ett överlämnande, eller 2.om det efter rättens beslut om överlämnande har tillkommit starka humanitära skäl. 3 § Den som skall överlämnas och är underkastad tvångsmedel kan begära att en förhandling för prövning av tvångsmedelsfrågan skall äga rum i tingsrätten från det att beslut i den frågan senast har meddelats. 4 § Om den som skall överlämnas avger en förklaring om att han eller hon avstår från överklagande och medger att beslutet om överlämnande får verkställas, får verkställighet ske utan hinder av att beslutet inte har vunnit laga kraft. I fråga om sådan nöjdförklaring tillämpas 4 och 68 §§ lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. 5 § Ett beslut om överlämnande verkställs av polismyndigheten. Om den som skall överlämnas är på fri fot, får han eller hon, om det bedöms vara nödvändigt för att överlämnandet skall kunna genomföras, omhändertas och tas i förvar av polismyndigheten, dock längst . 6 § Är den som skall överlämnas frihetsberövad och sker inte verkställig- heten inom den tid som följer av 1 § eller, när en överenskommelse enligt 2 § har träffats, från den tidpunkt som har överenskommits, skall han eller hon försättas på fri fot. Detsamma gäller om den utfärdande myndigheten återkallar arresteringsordern. 7 § Den domstol som har meddelat ett lagakraftvunnet beslut om överlämnande skall på begäran av åklagaren upphäva beslutet 1.om det, av annan anledning än att den som skall överlämnas håller sig undan, inte har verkställts från den tidpunkt som följer av 1 § eller, när en överenskommelse enligt 2 § har träffats, från den tidpunkt som har överenskommits, eller 2.om den utfärdande myndigheten återkallar arresteringsordern. Tillstånd till utvidgat överlämnande 8 § Har överlämnande beviljats enligt denna lag och gör en rättslig myndighet i den medlemsstat dit överlämnande har skett en framställning till åklagaren om tillstånd 1.att lagföra eller straffa den som har överlämnats även för gärningar som inte omfattades av den tidigare arresteringsorder, eller 2.att till en annan medlemsstat i Europeiska unionen överlämna den som har överlämnats från , prövar den tingsrätt som beslutade om överlämnande framställningen med tillämpning av 25 kap. Vad som där sägs om tvångsmedel och frister skall dock inte tillämpas. Offentlig försvarare skall förordnas för den som har överlämnats. Tingsrätten behöver inte hålla någon förhandling för ärendets prövning, men den som har överlämnats skall av rätten ges tillfälle att själv yttra sig över framställningen. 9 § En framställning om rätt att till en stat utanför Europeiska unionen utlämna den som har överlämnats från till en medlemsstat i Europeiska unionen prövas av regeringen med tillämpning av 24 § lagen (1957:668) om utlämning för brott. Överförande av verkställighet av en frihetsberövande påföljd till 1 § Har rätten med stöd av 2 kap. 6 § avslagit en begäran om överlämnande, skall den ansvariga myndigheten i besluta om överförande av verkställigheten av påföljden hit. Ett sådant beslut skall fattas så snart beslutet i fråga om överlämnande har vunnit laga kraft mot den eftersökte. Den ansvariga myndigheten får besluta att den eftersökte skall tas i förvar av polismyndigheten i avvaktan på ett beslut som sägs i första stycket. Den eftersökte får tas i förvar om det behövs för att verk- ställigheten av påföljden skall kunna påbörjas i . 2 § När någon som har överlämnats från skall återföras i enlighet med ett sådant villkor som avses i 3 kap. 2 §, skall den ansvariga myndigheten i besluta om överförande av verkställigheten av påföljden hit. Om återförandet sker innan den ansvariga myndigheten har fattat sitt beslut, får den myndigheten besluta att den som har återförts skall tas i förvar av polismyndigheten i avvaktan på beslutet. Den som har återförts får tas i förvar om det behövs för att verkställigheten av påföljden skall kunna påbörjas i . 3 § Om det i ett fall som avses i 1 eller 2 § krävs för att verkställigheten av en påföljd skall kunna ske i får den ansvariga myndigheten, när den beslutar om överförande av verkställigheten av påföljden till , 1.själv meddela de närmare föreskrifter som behövs, eller