prop · GQ0360 · 2003-03-13 00:00:00 — presenterade kommissionen sina förslag till reformering av den gemensamma fiskeripolitiken. informerades om förslagen i faktapromemorior (2001/02:FPM107 och 108). fattade rådet beslut om regelverket genom att anta förordning (EG) 2371/02. Regeringen agerade i enlighet med samråd med . Beslutet innebär att man förstärker reglerna kring långsiktiga förvaltningsplaner, tillträde till vatten och resurser, fiskerikontroll som möjligheterna till ekonomiskt stöd till fiskeflottan begränsats. Beslut om nyttjande av fiskeresurserna fattas såväl internt inom gemen- skapen som inom regionala fiskeriorganisationer där gemenskapen deltar som part. Två av de instrument gemenskapen använder sig av är totalt tillåtna fångstmängder (TAC) och tekniska förvaltningsåtgärder för fisket. Gemenskapen använder i allt större utsträckning även långsiktiga förvaltningsstrategier för bevarande av fiskbestånden. Att genomföra en mer miljöanpassad resursförvaltning samt tillämpning av försiktighets- principen är viktiga prioriteringar för . Inom Nordostatlantiska (), inom Nord- atlantiska laxorganisationen () samt inom ramen för EU:s avtal med fortskrider arbetet med den praktiska tillämpningen av för- Bestånden av torsk och kummel befinner sig fort- farande i en kritisk situation och för att förbättra beståndssituationen för dessa arter har EU antagit en återhämtningsplan. kraftigt sänkta kvoter har också fattats inom ramen för avtalet mellan EU Skr. 2002/03:60 och . har för (IBSFC) fattat en rad viktiga beslut för förvaltningen av torskbeståndet i Öster- sjön. Bland annat har ytterligare regler om selektiva redskap i trålfisket efter torsk i införts. Under kunde strandstaterna runt även enas om att införa höjt minimimått för den torsk som får säljas. Vid detta möte verkade för torskstopp i . Detta förslag vann dock inte gehör bland de övriga strand- staterna. , , har bl.a. behandlat han- delsliberalisering och fortsatt genomförandet av olika delar av Upp- förandekoden för ansvarsfullt fiske. Inom har en omfattande studie slutförts om handelsliberalisering med hög relevans för pågående WTO-förhandlingar på fiskområdet. Miljötoppmötet i resulterade bl.a. i ett åtagande om återuppbyggnad av världens överut- nyttjade fiskbestånd. har det bedrivits ett framåtsyftande förändringsarbete inför det pågående reformarbete som genomförs inom ramen för den gemen- samma fiskeripolitiken. Vidare har i samband med Norgeförhandlingarna ett aktivt kontrollarbete bedrivits om bl.a. elektronisk rapportering och vägning av pelagisk fisk, dvs. Något beslut har ännu inte tagits i dessa frågor. Kommissionen har i samband med förslaget till reformering av den gemensamma fiskeripolitiken utarbetat en handlingsplan för att integrera miljöskyddskraven i den gemensamma fiskeripolitiken (KOM (2002) 186 slutlig). Åtgärdsplanen för biologisk mångfald, miljöintegration i vattenbrukssektorn, genomförandet av habitat och fågeldirektivet, teknis- ka åtgärder för att minska andelen fisk som kastas överbord nämns särskilt. har arbetet med ramdirektivet för vatten bedrivits i syfte att konkretisera direktivets effekter för fiskesektorn. Kommis- sionens meddelande om en strategi för att skydda och bevara haven (KOM (2002) 539 slutlig) är ett första steg mot en marin strategi som syftar till att skapa en gemensam politik för den miljön. I detta sammanhang lyfts vikten av ett hållbart fiske fram. En stor del av livsmedelsområdet är totalharmoniserat, vilket innebär att det inte är tillåtet för de enskilda medlemsstaterna att ha vare sig strängare eller mer liberala bestämmelser. Det pågående arbetet inom gemenskapen innefattar såväl nyreglering som modernisering av det befintliga regelverket på området. Grunden för livsmedelslagstiftningen är skydd av konsumenternas hälsa och underlättande av handeln genom att alla medlemsstater har samma regler. I förordning (EG) 258/97 om nya livsmedel och livsmedelsingredienser finns regler om godkännande och vetenskaplig utvärdering av livsmedel som inte fanns på gemenskapsmarknaden före . beslutade kommissionen att, i enlighet med förordningen, godkänna utsläppande på marknaden av konjugerat potatisprotein som en ny livsmedelsingrediens. har kommissionen också presenterat ett diskussionspapper om förordningen om nya livsmedel. Detta dokument ska leda fram till den utvärderingsrapport över förordningen som kom- missionen ska förelägga och rådet. 39.2Genmodifierade livsmedel och foder yttrade sig över förslaget till en ny förord- ning om genetiskt modifierade livsmedel och foder som kommissionen presenterade (KOM (2001) 425 slutlig). informera- des om detta förslag i en faktapromemoria (2001/02:FPM134). Förslaget omfattar bl.a. en ny godkännandeprocedur. Den nya proceduren innebär att den nyinrättade Europeiska livsmedelssäkerhetsmyndigheten, med inflytande från nationella myndigheter, genomför en vetenskaplig bedömning av de genetiskt modifierade produkterna innan de godkänns och släpps ut på den gemensamma marknaden. Enligt förslaget ska också livsmedel och foder som är genetiskt modifierat eller innehåller ingredi- enser från genetiskt modifierade organismer (GMO), märkas så att kon- sumenten kan göra ett medvetet val. Märkning av produkter ska ske trots att det inte alltid går att analysera att en ingrediens kommer från en GMO. För att säkerställa detta presenterade kommissionen ett förordningsförslag om spårbarhet och märkning av GMO som harmoni- serar märkningssystemet på EU-nivå (KOM (2001) 182 slutlig). I det förslaget föreskrivs att en dokumentation ska följa med den modifierade organismen eller den produkt som innehåller en modifierad ingrediens genom hela produktionskedjan. Regeringen har efter samråd med stött de båda förslagen och rådet beslutade om en gemensam ståndpunkt respektive för de båda förslagen. Rådets gemensamma ståndpunkter Skr. 2002/03:60 kommer att lämnas till för en andra behandling enligt medbeslutandeproceduren. De nya förordningarna beräknas träda ikraft . (För GMO hänvisas även till 40.3.3). Ett formellt beslut fattades om att inrätta den Europeiska livsmedelssäkerhetsmyndigheten (EFSA) och att skapa en allmän livs- medelslag genom att förordning (EG) nr 178/2002 antogs. Rådet utsåg och styrelsen valde inom sig till en ordförande som är ställföreträdande generaldirektör för . utsågs , hittillsvarande chef för i UK till verkställande direktör för . Han kommer att tillträda . Lokaliseringsfrågan är fortfarande olöst och tillsvidare är därför EFSA placerad i . 39.4Gemensamma regler för hygien och offentlig kontroll presenterade kommissionen ett förslag till gemensamma regler om livsmedelshygien (KOM (2000) 438 slutlig). Syftet med förslaget är att samordna, uppdatera och förenkla gällande regelverk. Generellt är positivt till omarbetningen som är nödvändig med hänsyn till den inre marknadens utveckling och ett gott konsumentskydd. anser vidare att helhetssynen från jord till bord är riktig och ställer sig bakom principen om producentens ansvar för både produktion och produkt. har arbetat för att omarbetningen ska ge regler som är entydiga och enkla att förstå och tillämpa för alla typer av företag. Förslaget som går under namnet hygienpaketet består av fem delar: Allmänna regler som gäller för alla livsmedel inklusive primärproduk- tion, regler för livsmedel av animaliskt ursprung, regler för offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung, djurhälsoregler samt ett direktiv som upphäver tidigare direktiv på området. lämnade sina synpunkter efter första behandlingen av del 1, 2 och 4 . uppnåddes en politisk överenskommelse om del 1, allmänna regler. På jordbruks- och fiskerådet träffades sedan en överenskommelse om del 4 och en politisk överenskommelse om del 2 gjordes . Denna överenskommelse innebär bl.a. rådet ställer sig bakom att användning av mobila slakterier tillåts. Vid båda råden agerade regeringen i enlighet med samråd med . Genom överenskommelserna om del ett och två läggs försäljning av primärprodukter, vilt och kött från fjäderfä och kaniner i små mängder, direkt till konsument eller lokal detaljhandel utanför de gemensamma reglerna. Detta ska istället regleras nationellt. I båda dessa förordningar ges dessutom nationella möjligheter till undantag för företagare som bedriver exempelvis traditionell produktion eller finns i områden med geografiska begränsningar. Arbetet med reglerna om offentlig kontroll av animaliska livsmedel Skr. 2002/03:60 fortsätter. Det arbetet kommer att löpa parallellt med arbetet med kom- missionens väntade förslag till regler för kontroll av livsmedel och foder. Förslaget, som väntades , kommer troligen att presen- teras . Rådet antog kommissionens förslag till ändring av märkningsdirektiv /13/EG när det gäller uppgifter om ingredienser i livsmedel (KOM (2002) 464 slutlig). Regeringen agerade i enlighet med samråd med . Förslaget innebär framför allt två förändringar som gör att konsumenter med allergibesvär kommer att kunna känna sig säkrare på innehållet i de livsmedel de konsumerar. För det första tar man genom det nya förslaget bort den s.k. 25-procent-regeln för märkning av sam- mansatta livsmedel. Regeln ersätts av en bestämmelse som innebär att enskilda ingredienser i en sammansatt ingrediens över en nivå på måste anges i ingrediensförteckningen. I förslaget finns för det andra inkluderat en lista med ingredienser som alltid ska deklareras under sitt specifika namn. Listan innehåller några av de mest förekommande allergenerna såsom exempelvis nötter, gluten, mjölk, ägg och kräftdjur. Värt att nämna är också att i och med antagandet av förslaget ställs det krav om att de allergena ingredienserna som finns med på listan också ska märkas på alkoholhaltiga drycker. Dessa drycker har varit helt undantagna kravet på ingrediensförteckning. 39.6Främmande ämnen i livsmedel Gränsvärden för olika främmande ämnen i livsmedel är ett sätt att se till att de livsmedel som konsumeras är säkra. Det finns gränsvärden för t.ex. olika metaller, organiska miljögifter, bekämpningsmedelsrester och naturliga gifter exempelvis olika mögelgifter. Många medlemsstater inom EU har eller har haft nationella gränsvärden. För att alla konsu- menter ska garanteras samma skyddsnivå och för att underlätta för handeln, pågår det ett arbete med att sätta gemensamma gränsvärden för hela EU. Som exempel kan nämnas att det har fastställts ett 30-tal gemensamma gränsvärden för växtskyddsmedel samt nya gräns- värden för tungmetaller i fisk, för nitrater i spenat och sallat samt för aflatoxin i spannmål och nötter. EU:s miljöpolitik ska bidra till att bevara, skydda och förbättra miljön, skydda människors liv och hälsa, utnyttja naturresurserna varsamt och rationellt samt främja åtgärder på internationell nivå. Hållbar utveckling är, sedan Amsterdamfördraget trädde i kraft , ett övergripande mål för alla politikområden i EU. Ytterligare steg för att utveckla de grundläggande principerna för skyddet av miljön har tagits . I det globala perspektivet präglades året av arbetet med förberedelser och uppföljningen av världstoppmötet om hållbar utveckling som hölls i 2002. för hållbar utveckling var en utgångspunkt i arbetet och kommer att utvecklas i ljuset av världstoppmötets resultat. tog vid sitt möte i de första konkreta stegen för att integrera miljöfrågorna i Lissabonprocessen. Stats- och regeringscheferna slog fast, bl.a. på svenskt initiativ, att kommissionen skulle presentera en handlingsplan för miljövänlig teknik. Rådet enades om långtgående regler för spårbarhet och märkning av produkter som innehåller genetiskt modifierade organismer (GMO). Rådets beslut att ratificera Kyotoprotokollet till Klimatkonventionen innebar ett viktigt steg när det gäller klimatfrågor. Rådet enades därtill om att införa ett EU- direktiv för handel med utsläppsrätter. Nya återvinningsmål för för- packningar fastställdes. Enighet uppnåddes om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckhändelser där farliga ämnen ingår (Seveso II). Rådet kunde även enas om inriktningen på arbetet med en kemikaliestrategi samt strategier dels för hantering av bekämpnings- medel och dels för markskydd. 40.1Hållbar utveckling och integration av miljö i andra politikområden Den strategi för hållbar utveckling som antogs av i syftar till att kunna garantera EU:s medborgare ekonomisk stabilitet, social trygghet och en ren och hälsosam miljö. Alla nya viktiga förslag till beslut inom större politikområden i EU ska bedömas när det gäller deras ekonomiska, sociala och miljömässiga effekter. Miljödimensionen lades till den s.k. Lissabonstrategin om unionens ekonomiska och sociala utveckling för hållbar tillväxt och full sysselsättning. I strategin för hållbar utveckling prioriteras fyra områden: bekämpa Skr. 2002/03:60 klimatförändringar, säkerställa hållbara transporter, undanröja hot mot folkhälsan samt förvalta naturresurser på ett mer ansvarsfullt sätt. Ett antal mål och åtgärder fastställs inom varje område. EU:s stats- och regeringschefer ska vid sina årliga vårtoppmöten, i samband med översynen av Lissabonprocessen, följa upp hur unionens arbete med hållbar utveckling framskrider. Detta gjordes första gången vid toppmötet i . Klimat och transportfrågor belystes särskilt. Stats- och regeringscheferna slog fast att ekonomiska, sociala och miljömässiga hänsyn måste beaktas i lika stor utsträckning, och att tillväxten absolut inte fick äventyra möjligheterna till tillväxt för kommande generationer. Rådets uppföljning av hållbarhetsstrategin inriktades på en fortsatt strävan att integrera miljöaspekter med andra politikområden. Vikten av att få fram bra indikatorer för utvecklingen i miljön betonades. Likaså behovet av ytterligare åtgärder för att genomföra hållbarhetsstrategin, bl.a. vad gäller klimatförändringar, biologisk mångfald och transporter. Arbetet med förberedelser inför vårtoppmötet speglas i de rådsslutsatser som antogs . Slutsatserna tar bl.a. upp behovet att förstärka miljödimensionen av Lissabonprocessen och att fortsätta arbetet med Cardiffprocessen om integrering av miljö i andra politikområden. När det gäller uppföljningen av världstoppmötet i betonas vikten av framsteg i fråga om hållbar utveckling inom alla politikområden. Rådet uppmuntrade till reformer av sådana subventioner som har avsevärda negativa miljökonsekvenser och är oförenliga med en hållbar utveckling. Rådet enades om att integrera resultatet från toppmötet i på miljöområdet i EU:s interna och externa arbete. Hållbar produktion och konsumtion samt förnyelsebar energi identifierades som nyckel- områden för EU att arbeta vidare med, liksom målen när det gäller vatten, kemikalier, biologisk mångfald och fiske. Integration av miljö i andra politikområden Europeiska rådets möten i och i innebar början på ett arbete med att ta fram strategier för integration av miljö i syfte att uppnå hållbar utveckling inom alla politikområden. Mål- sättningen var att integrera miljöhänsyn i samtliga politikområden, som ett sätt att skapa helhetssyn och arbeta förebyggande för att uppnå en hållbar utveckling. i konstaterade att arbetet med sektorsintegreringen måste fortsätta, med beaktande av målen i hållbarhetsstrategin och i det sjätte miljöhandlingsprogrammet. Behandlingen av hur miljöhänsyn ska integreras i verksamheten har inletts inom sektorerna för jordbruk, fiske, inre marknad, utvecklings- frågor, allmänna frågor och utrikespolitik, transport, ekonomiskt och finansiellt samarbete, energi och industri. Därigenom har det arbete som bl.a. på svenskt initiativ startades vid toppmötena i och tagit ett avgörande steg framåt. Vid rådets möte enades miljöministrarna om att föreslå att stärka och ytterligare utvidga Cardiffprocessen till att omfatta följande politik- områden: utbildning, hälso- och sjukvård, konsumentfrågor, turism, Skr. 2002/03:60 forskning, sysselsättning och socialpolitik. enades och rådet om ett nytt miljöhandlings- program för unionen (nr 1600/2002/EG). Programmet är det sjätte i ordningen och ersätter det femte som gällde för 90-talet. Det nya programmet sätter upp riktlinjer för EU:s miljöpolitik . Framtagandet har varit en prioriterad fråga för , inte minst under det svenska ordförandeskapet 2001. Det sjätte miljöhandlingsprogrammet ska bidra till att miljöhänsyn integreras i alla gemenskapens politikområden och bidra till att hållbar utveckling uppnås. Det innehåller ett gemensamt åtagande att förbereda åtgärder och det kommer att leda till utarbetandet av ny gemenskaps- lagstiftning och ändringar av gällande lagstiftning när så är lämpligt. I programmet anges fyra prioriterade områden för gemenskaps- åtgärder; natur och biologisk mångfald, miljö, hälsa och livsmiljö, naturresurser och avfall. För varje område anges mål för vad som ska uppnås inom program- perioden. Sju tematiska strategier ska dessutom tas fram av kommis- sionen för att fastställa ytterligare mål och åtgärder när det gäller luft- kvalitet, marin miljö, resursanvändning, bekämpningsmedel, avfalls- återvinning, mark samt stadsmiljö. Dessa ska presenteras senast efter antagandet av programmet. I programmet betonas även det globala ansvaret bland annat genom att miljöhänsyn ska integreras i unionens samtliga externa relationer. De mål som fastställs ska tillgodoses bland annat med hjälp av vissa prioriterade åtgärder; utveckling av förbättrade mekanismer, allmänna regler och principer för god förvaltning, ökad medverkan av de icke-statliga miljöorganisationerna, bättre utformning av politiken genom utvärdering på förhand av de tänkbara konsekvenserna och i efterhand av åtgärdernas effektivitet när det gäller att nå miljömålen, se till att miljön och i synnerhet de prioriterade områdena som identifieras i handlingsprogrammet utgör huvudprioriteringar i gemenskapens forskningsprogram, se till att det regelbundet tillhandahålls miljöinformation, vilket kommer att underlättas genom Europeiska miljöbyråns och andra relevanta organs regelbundna rapporter. Utveckling på de av prioriterade områdena EU fattade beslut om handel med utsläppsrätter Förhandlingar mellan medlemsstaterna har pågått i syfte att ta fram ett europeiskt system för handel med utsläppsrätter. Vid rådsmötet nåddes, efter långa förhandlingar, en politisk överens- kommelse om en gemensam ståndpunkt till innehållet i förslaget till direktiv (KOM (2001) 581 slutlig). Förslaget innebär att ett tak sätts för de totala utsläppen som tillåts från det system av anläggningar som avgränsas i direktivet. Anläggningar som inte klarar att reducera sina utsläpp i enlighet med de utsläppstak som ställts upp kan således köpa utsläppsrätter från andra anläggningar i EU. Anläggningar som däremot till relativt sett låga kostnader kan minska sina utsläpp i högre utsträckning än vad som krävs, kan sälja utsläppsrätter till andra anläggningar i EU. På så sätt kommer utsläppsreduktioner att ske där de är billigast inom unionen. Handelssystemet innefattar i ett första skede koldioxidutsläpp från energiintensiv industri och från kraft- och värme- verk men föreslås senare kunna utvidgas till ytterligare sektorer och växthusgaser. Handeln inleds på EU-nivå för att systemet ska länkas samman med det internationella handels- systemet inom ramen för Kyotoprotokollet. Systemet föreslås vara bindande , varför anläggningar utifrån fastställda kriterier kan undantas tillfälligt i perioden 20052007. Varje medlemsstat beslutar om sitt nationella mål och fördelar på basis av detta utsläppsrätter till berörda företag. Tilldelningen föreslås vara gratis i perioden mellan 20052007 medan man i perioden 20082012 tillämpar gratis tilldelning med en möjlighet att auktionera en del av utsläppsrätterna. Förslaget har överlämnats av rådet till för en andra behandling. Direktiv om elektriska och elektroniska produkter färdigställs Efter förlikningsförhandlingar har rådet, och kommissionen kommit överens om innehållet i förslaget till direktiv om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska och elektroniska produkter (WEEE-direktivet 2002/96/EG) och förslag till direktiv om begränsning av användningen av vissa farliga ämnen i elektriska och elektroniska produkter (RoHS-direktivet 2002/95/EG). Den snabbt växande mängden elektriska och elektroniska avfall samt förekomsten av farliga ämnen i denna typ av produkter utgör ett tungt vägande skäl för gemensamma regler på området. WEEE-direktivet har till huvudsyfte att skydda mark, vatten och luft från föroreningar som uppstår genom hantering av elektronikavfall. Förslaget omfattar därför regler om Skr. 2002/03:60 tillverkarnas ansvar, kostnadsfri inlämning, omhändertagande, hantering och återvinning av uttjänt utrustning. RoHS-direktivet syftar till att begränsa användningen av bly, kvicksilver, kadmium, sexvärt krom och flamskyddsmedlen PBB och PBDE i nytillverkade elektriska och elektroniska produkter. Fortsatt arbete med en integrerad produktpolitik (IPP) På rådsmötet enades miljöministrarna om riktlinjer för det fortsatta arbetet med IPP utifrån kommissionens förslag till grönbok (KOM (2001) 68 slutlig). Syftet med IPP är att minska den negativa påverkan på miljö och människors hälsa som orsakats av produkter genom spridning av farliga substanser samt att effektivisera resurs- användningen. Kommissionen har försenats i sitt arbete och planerar ett meddelande om fortsatt arbete med IPP till . engagerat sig i och deltagit i det Europeiska informella IPP nätverk som bildades på svenskt initiativ 2000. Syftet med nätverket är att arbeta för ett utvecklande och genomförande av en IPP och att driva på processen inom kommissionen och i medlemsstaterna. nätverksarbetet och ingår i en styrgrupp. påbörjat en översyn över behovet av en mer formell grupp och har tillfrågat och fått in en rad synpunkter från de i nätverket deltagande ställer sig positivt till en formell grupp, men anser att ett informellt nätverk också bör finnas. Fortsatt begränsning av tungmetaller i fordon. Enligt och rådets direktiv /53/EG om uttjänta fordon ska komponenter med bly, kadmium, kvicksilver och sexvärt krom vara förbjudet i fordon. I bilaga II till direktivet anges undantag Kommissionen ska regelbundet se över undantagen mot bakgrund av den tekniska och vetenskapliga utvecklingen. sionen beslutade om ändring av denna bilaga. bland annat att bly i beläggningar för bränsletankar ska vara förbjudet. arbetar i enlighet med miljömålet om Giftfri miljö för att användningen av ovanstående tungmetaller avvecklas eller i andra hand begränsas så långt det är möjligt. Undantag bör tidsbegränsas och endast gälla om användning inte kan undvikas. Den planerade revideringen av batteridirektivet har ännu inte kommit verkar dock, genom kontakter på olika nivåer, för skärpta begränsningar av användningen av kadmium i batterier. presenterade kommissionen ett förslag till reviderat direktiv om förpackningar och förpackningsavfall (direktiv /62/EG). Förslaget innehåller bland annat förslag på nivåer för återvinning och materialutnyttjande av förpackningsavfall . för återvinning som föreslås är lägre än dagens svenska regler och även Skr. 2002/03:60 lägre än vad de svenska producenterna uppnår. Översynen av direktivet är en prioriterad fråga för , eftersom det reviderade förslaget omfattar bl.a. utfasning av tungmetaller, producentansvar och förebyggande åtgärder. Rådet nådde en politisk överenskommelse om ändringarna vid rådsmötet . Ändringarna innebär att medlemsstaterna ska vidta åtgärder för att uppnå de höjda målen för återvinning och materialutnyttjande, samt de numera materialspecifika minimimålen för materialutnyttjande, före utgången av , och ges en frist . Arbetet fortsätter med bl.a. andra EU fattade beslut om gemensamma regler för avfallsstatistik (förordning (EG) nr 2150/2002). Huvudsyftet med förslaget till och rådets förordning om avfallsstatistik är att upprätta ett harmoniserat informationssystem som rör generering och hantering av avfall i gemenskapen. Förslaget ska säkerställa att