prop · GQ03150d2 · 2003-09-12 00:00:00 — Medel i värdepappersfonder får slutligen placeras även i andelar i vissa andra utländska fonder. Det kan t.ex. vara fonder som är registrerade i ett EES-land, men som inte i alla delar följer UCITS-direktivet (oharmoniserade fonder), men det kan också vara fonder registrerade någon annanstans i världen. För dessa utländska fonder fordras emellertid att de uppfyller vissa grundkrav. Inte heller dessa fonder behöver vara registrerade eller anmälda i , men skall uppfylla de krav som anges i 1 kap. 9 § för försäljning här i landet. En förutsättning för placeringar i fondandelar är dock enligt andra stycket att den andra fonden, oavsett om det är en värdepappersfond eller inte, själv enligt sina fondbestämmelser, sin bolagsordning eller motsvarande grunddokument inte får investera av sina medel i andelar i andra fonder. Genom den bestämmelsen förhindras fondandelsfonder som i sin tur placerar medel i andelar i andra fondandelsfonder. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 10.8.1. Paragrafen motsvarar de nya reglerna i artikel 24.1 och 24.2 första stycket i UCITS-direktivet. I första stycket finns en riskspridningsregel som begränsar värdepappersfondens exponering mot en och samma fond. Den innebär att en fondandelsfond, som placerar medel enbart i andelar i andra fonder, måste fördela placeringarna på minst fem andra fonder. Bestämmelsen i andra stycket inskränker möjligheten att placera medel i andelar i andra fonder än värdepappersfonder eller sådana fondföretag från ett EES-land som uppfyller kraven i UCITS-direktivet. Andelar i sådana andra fonder eller fondföretag får inte tillsammans uppgå till av värdepappersfondens värde. Bestämmelserna behandlas även i avsnitt 10.8.2. Paragrafen motsvarar de nya reglerna i artikel 24.2 andra stycket i UCITS-direktivet. Enligt paragrafen får det i en värdepappersfond ingå andelar i andra fonder även om värdepappersfonden därigenom tar för stor exponering mot en enskild emittent jämfört med vad som tillåts enligt de allmänna begränsningsreglerna. Förvaltaren behöver således inte av den anledningen hålla reda på vilka innehav som finns i den andra fonden. Det kan ju också vara svårt att få tillgång till sådan information annat än i efterhand. Bestämmelserna behandlas även i avsnitt 10.8.3. Första stycket, som motsvarar artikel 24.3 andra stycket i UCITS-direk- tivet, innehåller särskilda krav på information som skall lämnas av fonder som placerar en betydande del av medlen i andelar i andra fonder eller Det är fråga om uppgifter om hur stora kostnaderna kan bli som mest för förvaltningen av fonden och de fonder i vilka medel placeras. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Andra stycket, som motsvarar artikel 24.3 första stycket i UCITS- direktivet, anger vad som gäller för placering av medel i andelar i närstående fonder. Placeras medel som ingår i en värdepappersfond i andelar i en annan fond som förvaltas av samme förvaltare eller ett närstående bolag får inte någon avgift för transaktionerna i den andra fonden tas ut. Ett sådant förbud minskar således risken för att illojala förvaltare genom omfattande affärer ökar sina intäkter på bekostnad av andelsägarna. Förbudet mot debitering av avgifter (22 § andra stycket lagen om värdepappersfonder) för förvärv, förvaltning eller inlösen av andelar har tagits bort i UCITS-direktivet vilket torde ha samband med att förvaltningen av en fond genererar kostnader som en förvaltare rimligen bör få ersättning för. I stället finns det informationskrav som anges i första stycket. Vidare har det tidigare kravet på tillstånd för att inneha andelar i närstående fonder tagits bort i UCITS-direktivet (jfr 22 § första stycket lagen om värdepappersfonder). Bestämmelserna behandlas även i avsnitten 10.8.4 och 10.8.5. Paragrafen motsvarar till viss del 23 § lagen om värdepappersfonder. Som tidigare får i en värdepappersfond inte ingå alltför stor del av de fondpapper m.m. som getts ut av en emittent. Denna regel skall inte förväxlas med de begränsningar som relateras till fondens värde. Här är det i stället emittentens eller den andra fondens storlek som är relevant. I första stycket 1 finns en bestämmelse som tar sikte på aktier utan rösträtt. En sådan regel fanns redan tidigare intagen i artikel 25.2 i UCITS-direktivet, men inte i 23 § lagen om värdepappersfonder. Den typen av aktier förekommer inte i , men eftersom det är möjligt att placera medel i värdepappersfonder i aktier i utländska bolag bör regeln få sin motsvarighet i svensk fondlagstiftning. Första stycket 2 anger att obligationer och andra skuldförbindelser inte får överstiga av emittentens instrument. Undantag görs dock för instrument som är utgivna eller garanterade av vissa angivna emittenter. Lagtexten har justerats jämfört med 23 § första stycket 2 lagen om värdepappersfonder i syfte att förtydliga att undantaget avser instrument som emitterats eller garanteras av stater, oavsett om det är fråga om EES- stater eller inte. Så är nämligen fallet enligt artikel 25.3 i UCITS-direkti- vet. Med hänsyn till de nya bestämmelserna om placeringar i penningmarknadsinstrument och i fondandelar föreskrivs i första stycket 3 och 4 begränsningar för dessa typer av finansiella instrument. Ändringarna i förhållande till 23 § första stycket lagen om värdepappersfonder motsvarar de som gjorts i artikel 25.2 i UCITS-direktivet. I andra stycket finns en bestämmelse som motsvarar artikel 25.2 andra stycket i UCITS-direktivet, men som inte har införlivats med Bestämmelsen avser de fall där det på förhand är svårt att avgöra t.ex. hur många obligationer som kommer att ges ut. Bestämmelserna behandlas även i avsnitt 10.12. Paragrafen motsvarar till viss del 23 § lagen om värdepappersfonder. Enligt i 23 § första stycket 1 lagen om värdepappersfonder får en fond inte förvärva aktier som representerar av det samlade röstvärdet för ett bolags samtliga aktier. Den bestämmelsen ersätts med en ny bestämmelse i första stycket i förevarande paragraf. Den tidigare femprocentsregeln har kritiserats för att vara strängare än motsvarande regel i UCITS-direktivet (artikel 25.1). Den gjorda ändringen innebär att den svenska bestämmelsen i princip får samma lydelse som regeln i direktivet. Andra stycket motsvarar 23 § andra stycket lagen om värdepappersfonder. Lagrådet har i sitt yttrande anfört att det finns anledning att överväga om bestämmelserna i 19 och 20 §§ i stället bör tas in under rubrikerna Fondpapper och penningmarknadsinstrument respektive Fondandelar i kapitlet. Bestämmelserna i 19 och 20 §§ utgör emellertid begränsningsregler av ett annat slag än de som finns under nämnda rubriker. Bestämmelserna bör därför stå kvar i anslutning till de övriga bestämmelser som begränsar en fonds inflytande över och generella exponeringar mot enskilda emittenter eller företagsgrupper. Bestämmelserna behandlas även i avsnitt 10.12. Paragrafen motsvarar artikel 22.2 andra stycket i UCITS-direktivet. I paragrafen finns en bestämmelse som avser att komplettera de i paragrafen angivna lagrummen. I dessa finns allmänna begränsningar för vilken exponering en fond får ta mot en och samma motpart. En fond kan emellertid med en kombination av placeringar i olika tillgångsslag få en större exponering mot ett enskilt företag än vad som formellt sett är möjligt enligt begränsningsreglerna för respektive placering. Denna bestämmelse tar sikte på att begränsa möjligheterna till sådana kombinationer. Riskexponeringen får således inte överstiga totalt av fondens värde. Ingår i en fond t.ex. aktier i tillsammans med penningmarknadsinstrument som banken gett ut samt utnyttjas möjligheten att ha medel insatta på ett konto i banken, får dessa placeringar tillsammans inte överstiga av fondens värde. Paragrafen motsvarar artikel 22.5 andra stycket i UCITS-direktivet. I likhet med närmast föregående paragraf kompletterar bestämmelsen andra begränsningsregler i lagen. Denna regel omfattar fler lagrum än 21 § och anger att sådana placeringar som avses i de uppräknade lagrummen tillsammans aldrig får överstiga av fondens värde. Denna gräns sammanfaller med indexfondernas maximala riskexpone- ring under exceptionella marknadsförhållanden och 35-procentspärren Prop. 2002/03:150 kan därför med fog ses som den absolut högsta möjliga exponeringen mot ett enskilt företag. Paragrafen motsvarar 13 § första stycket 2-4 och andra stycket lagen om värdepappersfonder samt artiklarna 41 och 42 i UCITS-direktivet. Förbudet mot s.k. oäkta blankning i första stycket punkten 3 ändras dock till att även omfatta de uppräknade finansiella instrumenten. Denna bestämmelse behandlas även i avsnitt 10.10. Undantag för nya fonder Bestämmelsen motsvarar artikel 26.1 andra stycket i UCITS-direktivet och huvudsakligen 21 § lagen om värdepappersfonder. Det kan vara svårt att hålla nystartade fonder inom de gränser som anges i de bestämmelser som räknas upp i paragrafen och fatta välgrundade och ekonomiskt riktiga placeringsbeslut. Det finns därför praktiska skäl att tillåta tillfälliga avvikelser från dessa gränser under startfasen. får för en enskild värdepappersfond besluta att avvikelse får ske från begränsningsreglerna från det verksamheten påbörjats, under förutsättning att fonden har en lämplig fördelning av placeringar med hänsyn till den riskspridning som är förenad med fondens placeringsinriktning enligt fondbestämmelserna. I enlighet med ändringarna i UCITS-direktivet får besluta om avvikelser från bestämmelserna om placeringar i fondpapper och penningmarknadsinstrument, inklusive dem för indexfonder, om placeringar på konto hos kreditinstitut samt om placeringar i s.k. OTC-deri- vat och i fondandelar. Bestämmelsen motsvarar 19 § andra stycket lagen om värdepappersfonder och artikel 26.2 i UCITS-direktivet. En värdepappersfond kan av flera olika orsaker komma att överskrida de gränser som anges i detta kapitel. Inträffar detta skall fondbolaget rätta till förhållandet. Inlösen och förvärv av fondandelar Som framgår redan av definitionen i 1 kap. 1 § 19 behöver en specialfond inte nödvändigtvis rikta sig till allmänheten. Häri ligger en skillnad jämfört med vad som gäller för värdepappersfonder. Det kan finnas skäl att inte neka, men begränsa möjligheten att förvärva andelar. Det kan t.ex. vara fråga om specialfonder där fondmedlen placeras i sådana instrument eller i enlighet med sådana modeller som fordrar viss kontinuitet. På samma sätt kan det finnas skäl att ange när en andelsägare kan få sina andelar inlösta. Härigenom kan fondverksamheten drivas mer effektivt och framför allt till lägre kostnader än annars. En specialfond för vilken belåning tillåtits kan därvid ges förmånligare villkor om det investerade kapitalet förblir orört . Bestämmelsen har delvis utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Den första meningen i Lagrådets förslag har dock i stället placerats som ett nytt andra stycke i 2 § i anslutning till de övriga placeringsbestämmelserna. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 11.6. Enligt första stycket skall vid godkännande av fondbestämmelserna för en specialfond pröva om en fond har en lämplig fördelning av placeringar med hänsyn till de krav som bör uppställas på riskspridning. Principen om riskspridning skall alltid tillämpas för alla specialfonder. Detta innebär att skall göra en sådan prövning såväl när inspektionen godkänner ursprungliga fondbestämmelser för en specialfond som när inspektionen godkänner ändringar av fondbestämmelser. Bestämmelsen motsvarar 1 § första meningen i Lagrådets förslag. Vad som gäller för förvaltning av värdepappersfonder anges i 5 kap. Det fordras inte lika detaljerade bestämmelser för specialfonderna. Utgångspunkten är nämligen enligt andra stycket att bestämmelserna i 5 kap. gäller även specialfonder om inte särskilt undantag har medgetts. Möjligheten att få undantag från samtliga bestämmelser i 5 kap. ger utrymme för många olika fondtyper och en dynamisk fondmarknad. Exakt vilka undantag som kan komma i fråga bör inte låsas fast i lagen. Utgångspunkten är att undantag från samtliga bestämmelser i 5 kap. kan komma i fråga. Specialfonder måste dock alltid tillämpa principen om riskspridning. får i sin tillståndsgivning inte medge undantag som skulle strida mot de allmänna bestämmelserna i lagen. Andelsägarnas gemensamma intresse fordrar t.ex. att placeringsinriktningen kan beskrivas på ett fullgott sätt och göras tydlig för de som investerar i fonden. Vill ett fondbolag exempelvis bilda och förvalta en fondandelsfond där fondmedlen placeras i andelar i andra fonder än de som godkänns i 5 kap., är förutsättningen att en godtagbar och synbar Prop. 2002/03:150 avgränsning kan göras i fondbestämmelserna. bör med andra ord inte få förekomma. Placeringsinriktningen för specialfonder får beskrivas på olika sätt. specialfonder kan t.ex. gälla olika procentuella begränsningar på samma sätt som för värdepappersfonder. Specialfonderna kan dock även komma att beskrivas på ett sätt som avviker från det som tillämpas för värdepap- Fondbolaget kan finna det mer lämpligt att i sin information till andelsägarna närmare redogöra för inom vilka ramar placeringar normalt sett görs. Det är också lämpligt att fondbolag redovisar special- fondens risknivå med hjälp av ett riskmått som tar hänsyn till detta. Medel i specialfonder får, till skillnad från vad som gäller för värdepappersfonder, också placeras i derivatinstrument med andra underliggande tillgångar än rent finansiella. Det kan vara olika råvarude- rivat, men även andra underliggande tillgångar kan komma i fråga. Huvudsaken är att dessa derivatinstrument är föremål för handel på en fungerande finansiell marknad och att det inte finns någon skyldighet att leverera eller ta emot den underliggande tillgången. Bestämmelsen i andra stycket har utformats i enlighet med Lagrådets Bestämmelserna behandlas även i avsnitten 11.3.2, 11.3.3 och 11.4.2. Fondbolaget skall för varje specialfond som det förvaltar beräkna och redovisa fondens risknivå. Av 4 kap. 8 § framgår att fondbestämmelserna för en specialfond skall innehålla upplysning om vilket riskmått som Det riskmått som bolaget använder måste vara ett mått som godkänts av . Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt 11 kap. 1 § 6 får regeringen, eller den myndighet som rege- ringen bestämmer, meddela föreskrifter om hur beräkning och redovis- ning av en specialfonds risknivå skall utföras. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 11.3.4. Förvaltning av andras finansiella instrument Första stycket motsvarar i huvudsak artikel 5.3 b i UCITS-direktivet. I första stycket anges de sidotjänster som ett fondbolag kan få tillhan- dahålla om det har tillstånd enligt 1 kap. 4 § att förvalta någon annans För detta krävs dock särskilt tillstånd från Eftersom fondandelar innefattas i definitionen av finansiellt instrument i 1 kap. 1 § 6 omfattas förvaltning av fondandelar (artikel 5.3 b andra strecksatsen i UCITS-direktivet) av tillståndet att förvalta någon annans som har beviljats ett sådant tillstånd behöver därför inte något särskilt tillstånd för att förvalta fondandelar (jfr Prop. 2002/03:150 3 kap. 4 § första stycket 2 lagen om värdepappersrörelse samt se även 1990/91:142 s. 164 och prop. 1994/95:50 s. 350). Förvaring av fondandelar är dock en sidotjänst som kräver särskilt tillstånd. Med hänsyn till den grundläggande regeln i 4 kap. 3 § som förbjuder fondbolaget att ha hand om egendom i en fond gäller tillstånd enligt punkten 1 bara sådana fondandelar som inte ingår i en investeringsfond som fondbolaget förvaltar. I andra stycket finns en bestämmelse som tar sikte på de fall då en uppdragsgivare sätter in pengar hos fondbolaget för att användas till investeringar. Dessa kontanta medel måste då avskiljas så att separationsrätt uppstår. Om detta inte sker riskerar uppdragsgivaren att förlora de insatta medlen vid en eventuell konkurs (se dock avsnitt 7.9.3 om investerarskydd). Någon motsvarande regel finns inte i UCITS-direktivet, men fordras för att ge investerarna ett gott skydd. Bestämmelserna i första stycket behandlas även i avsnitt 7.2.2. Bestämmelsen motsvarar artikel 5f.2 i UCITS-direktivet. Genom bestämmelsen uppställs ett krav på godkännande på förhand från en investerare för att fondbolaget skall få placera investerarens tillgångar i andelar i de investeringsfonder eller fondföretag som fondbolaget förvaltar direkt eller på uppdrag av någon annan fondförvaltare. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 7.9.1. 8 kap. Sammanläggning och delning av en investeringsfond Bestämmelsen motsvarar 33 a § lagen om värdepappersfonder. Lagtexten har dock anpassats till den nya terminologin och omfattar således investeringsfonder, vare sig det är fråga om värdepappersfonder eller specialfonder. Utredningen har redovisat sina överväganden i frågor som rör sammanläggning och delning av fonder i slutbetänkandet (SOU 2002:104). I avvaktan på att detta behandlas inom föreslås inte här några materiella förändringar av de regler som gäller i nämnda avseenden. Bestämmelsen motsvarar 10 a § lagen om värdepappersfonder som har sin grund i artikel 1.5 i UCITS-direktivet. Enligt UCITS-direktivet får nämligen en värdepappersfond inte ombildas till ett företag för kollektiv investering som ligger utanför direktivets tillämpningsområde. Förbudet mot ombildning skall gälla för alla investeringsfonder, dvs. både värdepappersfonder och specialfonder. Upphörande och överlåtelse av förvaltningen av en invester- Paragraferna motsvarar 3338 §§ lagen om värdepappersfonder. texten har dock anpassats till den nya terminologin och omfattar således investeringsfonder, vare sig det är fråga om värdepappersfonder eller Utredningen har redovisat sina överväganden i frågor som rör upphö- rande och överlåtelse av fondförvaltningen i slutbetänkandet (SOU 2002:104). I avvaktan på att detta behandlas inom Regeringskans- liet föreslås inte här några materiella förändringar av de regler som gäller i nämnda avseenden. Paragrafen motsvarar 39 § lagen om värdepappersfonder med det tilläg- get att tillsynen avser även utländska aktörer i . under tillsyn i hemlandet, men det kan i vissa fall finnas skäl för Finans- inspektionen att se över deras verksamhet. Inspektionen har även möjlig- het att ingripa mot utländska företag som driver verksamhet i (2427 §§). Samarbete med behöriga myndigheter Bestämmelse är ny och har sin grund i artikel 52b i UCITS-direktivet. Huvudansvaret för tillsynen över en filial till ett förvaltningsbolag som hör hemma inom EES vilar på behörig myndighet i bolagets hemland. För att en behörig myndighet skall kunna skaffa sig all den information som den behöver för att uppfylla sitt tillsynsansvar finns denna möjlighet att inspektera en filial i efter anmälan till . Bestämmelsen är utformad efter förebild i 7 kap. 8 § andra stycket bankrörelselagen (1987:617). Bestämmelse är ny och har sin grund i artikel 52a.1 i UCITS-direktivet. Om ett förvaltningsbolag eller ett fondföretag som hör hemma inom EES driver verksamhet i här i landet genom att erbjuda och tillhandahålla tjänster från en filial eller direkt från sitt hemland skall den behöriga myndigheten i hemlandet och samarbeta och förse varandra med upplysningar. skall därför lämna de uppgifter som den behöriga myndigheten i hemlandet behöver för sin tillsyn över ett förvaltningsbolag och ett fondföretag som driver verk- Prop. 2002/03:150 samhet här i landet. Bestämmelsen är utformad efter förebild i 7 kap. 9 § bankrörelselagen (1987:617). Bestämmelserna är nya och har sin grund i UCITS-direktivet (artikel 5e). De motsvarar innehållsmässigt samma typ av regler som finns i annan finansiell lagstiftning (se prop. 1995/96:173 s. 61 ff. och prop. 2002/03:139 s. 391 f.). Bestämmelserna behandlas i avsnitt 7.6. Bestämmelserna är nya och har sin grund i UCITS-direktivet (artiklarna 5a.2 och 5d.1). De motsvarar innehållsmässigt samma typ av regler som finns i annan finansiell lagstiftning (se prop. 1995/96:173 s. 86 ff.). Bestämmelserna behandlas i avsnitt 7.5. Hur tillsynen skall bedrivas Dessa paragrafer innehåller bestämmelser som i huvudsak motsvarar de som finns i 4042 §§ lagen om värdepappersfonder. Bestämmelsen i 14 § andra stycket har utformats med banklagstiftningen och inte med 40 § andra stycket lagen om värdepappersfonder som förebild. I fråga om 16 § skiljer sig bestämmelserna åt från vad som gäller enligt 42 § lagen om värdepappersfonder på så sätt att skyldighet att förordna revisor ersätts med en rätt för inspektionen att göra detta. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 13.1. Rapporteringsskyldighet för revisor och särskild granskare 17 och 18 §§ Bestämmelserna i dessa paragrafer motsvarar de i 6 a och 6 b §§ lagen om värdepappersfonder. Enligt 43 § lagen om värdepappersfonder har möjlighet att ingripa mot ett fondbolag antingen genom varning eller genom återkallelse av tillståndet. Enligt 19 § får även en möjlighet att förbjuda fondbolaget att vidta viss åtgärd eller ge ett föreläggande om rättelse. Sådana möjligheter har inspektionen i annan finansiell lagstiftning, se t.ex. 6 kap. 7 § lagen (1991:981) om värdepappersrörelse. De förelägganden och beslut om förbud som inspektionen meddelar får förenas med vite (29 §). Bestämmelserna om när ett tillstånd skall återkallas är utformade efter modell i UCITS-direktivet (artikel 5a.5). Eftersom reglerna i UCITS- direktivet har stora likheter med dem som gäller för återkallelse av tillstånd för värdepappersbolag enligt investeringstjänstedirektivet (artikel 3.7) har även 6 kap. lagen om värdepappersrörelse fått stå modell för bestämmelserna. Bestämmelserna i 20 § andra stycket motsvarar i huvudsak dem i 6 kap. 9 § tredje stycket 2 och fjärde stycket lagen om värdepappersrörelse. Om ett fondbolags egna medel understiger kapitalkraven i 2 kap. 8, 9 och 11 §§ utgör detta grund för återkallelse av tillståndet. Det kan dock finnas tillfälliga orsaker till detta och därför har enligt 20 § tredje stycket en möjlighet att förelägga fondbolaget att , högst , täcka bristen. Ett sådant föreläggande behöver dock inte göras om inspektionen bedömer att fondbolaget inte kan vidta rättelse. Motsvarande gäller om ett fondbolag som har tillstånd att förvalta någon annans finansiella instrument inte uppfyller det krav på ytterligare kapital som bolaget måste ha för denna förvaltning och de tjänster som bolaget får utföra som ett led i den verksamheten. Om fondbolaget har tillstånd för förvaltning av någon annans finansiella instrument skall tillståndet för den verksamheten enligt 20 § fjärde stycket återkallas om bolaget inte fullgör sina skyldigheter enligt lagen (1999:158) om investerarskydd. På motsvarande sätt som gäller för värdepappersbolag enligt 6 kap. 9 § andra stycket lagen om värdepappersrörelse får återkallelse i sådant fall ske först om bolaget inte har vidtagit rättelse från det att har förelagt bolaget att fullgöra sina skyldigheter med förklaring att dess tillstånd annars kan komma att återkallas. Bestämmelsen i 22 § motsvarar 43 a § lagen om värdepappersfonder samt artiklarna 6c.9 och 52.3 i UCITS-direktivet. Enligt 23 § - som är utformad efter modell i artikel 6c.4 i UCITS- direktivet - får även vidta åtgärder enligt 1921 §§ mot ett fondbolag om inspektionen av behörig myndighet i ett annat land inom EES underrättats om att fondbolaget överträtt föreskrifter som i det landet gäller för bolaget. Bestämmelserna behandlas även i avsnitt 12.2. Ingripanden mot förvaltningsbolag och fondföretag När ett förvaltningsbolag med hemvist i ett annat land inom EES (24 §) driver verksamhet här med stöd av hemlandsauktorisationen är det primärt behörig myndighet i hemlandet som utövar tillsyn över bolaget. Det kan dock uppstå situationer där finner skäl att ingripa. Det kan vara om förvaltningsbolaget i sin verksamhet här överträder fondlagstiftningen eller på något annat sätt visat sig vara olämplig att driva verksamheten. Modellen är då att inspektionen först skall förmå förvaltningsbolaget att vidta rättelse.