prop · GQ0344 · 2003-03-07 00:00:00 — Det bör tilläggas att inte alla inkomna varsel om uppsägning verkställs och att mellan av de som slutligen lämnar sin anställ- ning har anmält sig hos arbetsförmedlingen enligt uppföljningar från AMS under det andra och tredje kvartalet 2002. minskade antalet sysselsatta män mer än antalet sysselsatta kvinnor. var minskningen för män . Motsvarande siffra för kvinnor var . Åren efter 1994 förbättrades sysselsättningen för män något, medan an- talet sysselsatta kvinnor fortsatte att minska. har sysselsätt- ningen ökat både bland kvinnor och bland män, men den skillnad i anta- let sysselsatta som uppstod har till stora delar be- stått. Trots att sysselsättningsutvecklingen för kvinnor under vissa perio- der har varit sämre än för män, har den relativa arbetslösheten för kvin- nor varit lägre än för män . Särskilt stor var avvikelsen . Kvinnors arbetslöshetssituation försämrades dock 19951997. Då konjunkturen vände 1997 var gapet i arbetslöshetsnivå mellan kvinnor och män relativt litet. sjönk den öppna arbetslösheten för kvinnor och män i ungefär samma takt. stabiliserades dock den öppna arbetslöshetsnivån för män på en nivå strax , medan kvinnornas andel har le- gat strax under fyraprocentsnivån. har det synts vissa tendenser till att arbetslösheten bland män ökar medan kvinnors arbets- löshet minskar. Förklaringen till detta är att konjunkturavmattningen un- der 2001 och 2002 i första hand gett effekter för den privata sektorn me- dan den offentliga sektorn, i vilken kvinnor är överrepresenterade, fort- satt att expandera. Öppen arbetslöshet bland kvinnor och män, säsongsrensade värden samt 3 månaders gli- 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 För att bilden av kvinnors arbetslöshetssituation skall vara fullständig är det emellertid viktigt att också uppmärksamma problematiken med del- tidsarbetslöshet. var i snitt drygt 84 000 deltidsarbetslösa. Av dessa var kvinnor. Utvecklingen av deltidsar- betslösheten följer inte den allmänna arbetslöshetsutvecklingen. Den nedgång av arbetslösheten som påbörjades märktes först inte bland deltidsarbetslösa och timanställda. En märkbar nedgång har dock skett . Denna nedgång har sin förklaring i att reger- ingen, bl.a. mot bakgrund av den s.k. arbete, gett AMS i uppdrag att, tillsammans med kommunerna och landstingen, ar- beta mer målmedvetet för att få ned deltidsarbetslösheten. Uppdraget har särskilt tagit sikte på vård- och omsorgssektorn. Andelen kvinnor och män av arbetskraften som har deltagit i arbets- marknadspolitiska program har varit ungefär lika stor. har dock en något högre andel män deltagit i kon- junkturberoende program. Sysselsättningsgraden varierar kraftigt mellan olika åldersgrupper. Den stora sysselsättningsminskningen drabbade alla åldersgrupper. har sysselsättningsgra- den ökat, men trots detta var sysselsättningsgraden för samtliga ålders- grupper lägre 2002 än 1990. Minskningen har varit störst bland ungdo- mar , vilket delvis kan förklaras av införandet av den 3-åriga gymnasieskolan och det ökade antalet utbildningsplatser inom högsko- lan. var andelen sysselsatta i befolkningen i åldersgruppen 16 46 procen, i åldersgruppen och för personer . lågkonjunktur var det framförallt ungdomar i åldern Prop. 2002/03:44 som drabbades av hög arbetslöshet. kar ofta kännetecknas av att den öppna arbetslösheten bland ungdomar stiger först. Så var även fallet . På motsvarande vis brukar också ungdomsarbetslösheten tidigt falla snabbt vid en konjunk- turuppgång.9 När konjunkturen vände 1997 minskade den relativa öppna arbetslösheten bland ungdomar i snabbare takt än i övriga åldersgrupper. Denna positiva utveckling höll i sig , då en viss uppgång i ungdomsarbetslösheten kunde märkas. Med tanke på vad som sagts ovan kunde detta ha varit en signal om en annalkande lågkonjunktur, men trots detta fortsatte arbetslösheten att gå ner eller vara oförändrad i övriga ål- dersgrupper. minskade ungdomsarbetslösheten, men ökade den igen. ökade även arbetslösheten i de övriga åldersgrupperna. Personer i åldern dominerar i arbetskraften. Den relativa ar- betslösheten i denna åldersgrupp har utvecklats positivt . Ar- betslöshetsnivån i den äldsta åldersgruppen, , har varit likartad, men arbetslösheten har inte minskat i samma takt . Att den äldre åldersgruppen påverkas mindre av konjunkturförändringar kunde även märkas under den kraftiga uppgången av arbetslösheten un- der 1991 och 1992. Oberoende av åldersgrupp har arbetslösheten bland män varit något högre . Relativ öppen arbetslöshet fördelad på åldersgrupper. Säsongsrensade serier samt 3 måna- Andelen ungdomar i åldern i arbetskraften, som deltar i kon- junkturberoende program, har minskat från 1997 till 2002. Även andelen personer i åldern som del- tar i konjunkturberoende program har minskat kraftigt under de senaste 9 Särskilda ungdomsåtgärder, Statskontoret 2001:4. Däremot har andelen äldre i åldern i arbetskraften, som Prop. 2002/03:44 deltar i konjunkturberoende program, successivt ökat från 1997 Regionalt har arbetsmarknadsläget varierat kraftigt. Samtliga regioner drabbades av högre arbetslöshet i samband med konjunkturnedgången . Under den senaste högkonjunkturen har dock de regionala skillnaderna förstärkts. Storstadsregionerna och vissa andra tillväxtregioner har präglats av svår arbetskraftsbrist och låg arbetslöshet, medan andra regioner har brottats med en hög öppen arbetslöshet med många personer i konjunkturberoende program som följd. I nordliga re- gioner med hög arbetslöshet tenderar även könsskillnaderna att vara större, med betydligt högre arbetslöshet bland män. Orsakerna till de re- gionala skillnaderna är många och komplexa - geografiskt avstånd, ar- betskraftens utbildningsbakgrund, arbetskraftens rörlighet, sökintensitet och arbetsmarknadens branschstruktur är bara några komponenter. Den konjunkturavmattning som inträdde har däremot drabbat vissa tidigare gynnade områden i stor utsträckning. Det gäller t.ex. , som på grund av krisen inom uppdragssektorn och på finansmarknaden har haft en stigande arbetslöshet . Den arbetsföra befolkningen i åldrarna uppgick till 5 666 000 personer, vilket var 269 000 fler än 1990. I jämförelse med 1990 var det 2002 en högre andel personer i arbetsför ålder som var . Trots en större arbetsför befolkning var arbetskraftsdeltagandet lägre 2002 än 1990. Detta har sin förklaring i att många förlorade sina arbetstillfällen lågkonjunktur och lämnade arbetskraf- ten. Dessutom har satsningen på , införandet av den 3- åriga gymnasieskolan och det större utbudet av eftergymnasiala utbild- ningar lett till att en större andel av den arbetsföra befolkningen studerar. De demografiska förändringarna framöver kommer att leda till att en allt större andel av befolkningen kommer att vara i en försörjningsbero- ende ålder i relation till antalet i förvärvsarbetande ålder. Till följd av de ökade pensionsavgångarna efter 2010 kommer nyanställningsbehoven att öka kraftigt. I detta perspektiv blir vikten av åtgärder för att hålla uppe utbudet av arbetskraft särskilt tydlig. Allas arbetsvilja måste tillvaratas. Lika viktigt är det att de som är undersysselsatta på arbetsmarkna- den, mestadels kvinnor, kan erbjudas mer sysselsättning samt att grupper vars sysselsättningsgrad är låg kan höjas. Detta gäller framförallt yngre och äldre eftersom deras andel av den arbetsföra be- folkningen kommer att öka framöver. Även bland personer med utländsk bakgrund och bland funktionshindrade finns en stor och viktig arbets- kraftspotential. Personer som har varit inskrivna vid arbetsförmedlingen och inte har haft något arbete benämns som lång- tidsinskrivna. infördes detta begrepp i AMS statistik. användes begreppet långtidssökande, men det var mer kopplat till långtidsarbetslösa och tog alltså enbart sikte på den öppna arbetslösheten. Perioden för långtidsinskrivning bryts av arbete som varar i minst eller av att personen har varit avaktualiserad från av annan orsak än arbete under minst 30 da- gar. Som arbete räknas heltidsarbete, deltidsarbete, timanställning, löne- bidrag och skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare. Långtidsinskrivna som har anställning med anställningsstöd räknas inte som långtidsin- skrivna i dessa program. Om de avslutar programmet utan att ha fått ett arbete räknas de åter som långtidsinskrivna. Den exakta defi- nitionen av långtidsinskrivning har förändrats vid ett flertal tillfällen un- der . Ingen konvertering av AMS databaser har gjorts bakåt i tiden vilket innebär att det är svårt att studera den historiska ut- vecklingen. har antalet långtidsinskrivna minskat kraftigt. och början av 1997 var antalet långtidsinskrivna drygt 120 000. har antalet successivt minskat och har antalet understigit 40 000 personer. Det innebär en minskning med . En liten uppgång registrerades , vilket främst beror på att det gjordes en förändring av begreppets definition. Den procentu- ella minskningen av långtidsinskrivna har t.o.m. varit större än motsvarande minskning av arbetslösa och personer i kon- junkturberoende program. En större andel av de långtidsinskrivna är män. och framåt har andelen män legat på en stabil nivå kring . Antalet långtidsinskrivna kvinnor och män vid Arbetsförmedlingen Anmärkning: Ingen konvertering bakåt i begreppet långtidsinskrivna. tiden har gjorts i AMS databaser p.g.a. definitionsförändringar av 2002 är därför inte helt jämförbar med statistiken från t.ex. 1996. var antalet långtidsinskrivna i åldersgruppen drygt 17 200. Dessa utgjorde av alla långtidsinskrivna. Andelen har ökat betydligt och var drygt 42 Prop. 2002/av alla långtidsinskrivna eller äldre. I antal har de bara minskat med cirka 500 personer . Utvecklingen har dock varit mer positiv för de äldre lång- tidsinskrivna. Med som utgångspunkt (index) var minsk- ningstakten snabbare för äldre långtidsinskrivna än för långtidsinskrivna totalt och obalanstalet (se fig. nedan). Detta har dock sin förklaring i att tillfällig avgångsersättning för äldre kunde sökas mellan och . Det innebar att per- soner som hade fyllt men inte 65 före utgången av 1997 och varit arbetslösa hade rätt till avgångsersättningen och därmed inte längre var långtidsinskrivna. En annan förklaring till den snabbare minskningstakten bland äldre långtidsinskrivna var införandet av offentliga tillfälliga arbeten för äldre arbetslösa (OTA) . Enligt reglerna räknades personerna inte som långtidsinskrivna så länge de befann sig i programmet. togs inga nya OTA-be- slut, men däremot gjordes förlängningsbeslut /2000. Minskningen av antalet personer med OTA ledde till att antalet äldre långtidsinskrivna började öka . För den stora mer- parten upphörde OTA , vilket fick konsekvensen att antalet äldre långtidsinskrivna steg ytterligare. En bit in på 2001 bör- jade antalet äldre långtidsinskrivna åter minska. Långtidsinskrivna totalt och långtidsinskrivna i åldersgruppen arbetslösa + i program Anmärkning: Ingen konvertering bakåt i tiden har gjorts i AMS databaser p.g.a definitionsförändringar, vilket leder till tvära kast av utvecklingen, främst bland de äldre. De äldre tycks inte ha påverkats av konjunkturuppgången i någon större Det är snarare införandet av nya åtgärder och definitionsför- ändringar som har lett till uppgångar och nedgångar i antalet långtidsin- Det är främst de yngre åldersgrupperna som gynnats av den för- bättrade konjunkturen och det är på grund av det förbättrade arbetsmark- nadsläget för dessa grupper som det totala antalet långtidsinskrivna har minskat så kraftigt. Speciellt tydlig har nedgången varit i åldersgruppen Regionalt förekommer stora skillnader i antalet långtidsinskrivna som Prop. 2002/03:44 andel av den totala arbetslösheten (öppet arbetslösa och personer i pro- varierade denna andel från i till i . Vikten av ett effektivt sökande För att matchningen på arbetsmarknaden skall vara effektiv krävs det både att de som är arbetslösa gör arbetsgivarna medvetna om det utbud som finns på arbetsmarknaden genom att söka arbete och att arbetsgi- varna utlyser vakanta tjänster så att de arbetslösa får kunskap om vilken typ av arbetskraftsefterfrågan som finns. Ett stort arbetskraftsutbud mot- verkar ogynnsam löneglidning och inflation. Aktivt sökande kan skapa en efterfrågan på arbetskraft från en arbetsgivare som inte hade för avsikt att anställa men ändrar sig eller som tidigarelägger en anställning i och med att sökande finns. Så kallade spontanansökningar, dvs. ansökningar till tjänster som inte är utlysta, kan alltså i olika avseenden löna sig både för den arbetslöse och för samhället i stort. Arbetsförmedlingen har som sin grundläggande uppgift att på olika sätt stödja de arbetssökande och arbetsgivarna i deras sökande efter jobb respektive arbetskraft och därigenom effektivisera matchningen på ar- betsmarknaden. Uppföljning av förändringar i reglerna för arbetslöshetsförsäkringen ändrades reglerna för arbetslöshetsförsäkringen. De nya reglerna innebar bl.a. ändrade sanktioner samt krav på upprättande av en individuell handlingsplan. fick de sökande dessutom en möjlighet att begränsa sitt arbetssökande till lämpliga arbeten inom sitt yrke och i närområdet. Avsikten var att förändringarna skulle resultera i en effektivare sökprocess. Ett effektivare arbetssökande borde i sin tur kunna leda till större möjligheter att hitta arbete och därmed minskade kostnader för arbetslöshetsförsäkringen genom kortare inskrivningstider. I syfte att undersöka sökintensiteten hos arbetslösa har Näringsdepar- tementet upphandlat tre tilläggsfrågor till SCB:s arbetskraftsundersök- ningar. Frågorna handlar om hur många timmar den öppet arbetslösa läg- ger ner på att söka arbete, hur många arbeten den arbetslösa söker under mätveckan och, slutligen, hur många av dessa arbeten som ligger utanför hemorten. Första gången dessa tilläggsfrågor ställdes i samband med SCB:s arbetskraftsundersökningar var . Inom ramen för uppföljningen av förändringarna i reglerna för arbets- löshetsförsäkringen har regeringen dessutom givit AMS i uppdrag att redovisa effekterna av förändringarna. De individuella handlingsplanerna är ett gemensamt ansvar för den ar- betssökande och arbetsförmedlingen. I avsnitt 5 under rubriken ställ arbetslöshetsförsäkringens legitimitet redovisas de åtgärder som vidtagits för att kvalitetssäkra arbetsförmedlingens arbete med de indivi- Också dessa åtgärder kan ses i ljuset av föränd- Prop. 2002/03:44 ringarna i arbetslöshetsförsäkringen. Statistik om de arbetslösas sökbeteende saknas till stor del från tiden före reformens genomförande, vilket gör jämförelser svåra. En tele- fonintervju gjord av 1994 visade att av de arbetssö- kande sökte arbete mellan 0 och . Av de intervjuade uppgav att de sökte arbete i veckan10. Enligt SCB:s arbetskraftundersökningar var andelen som uppger att de inte alls sökte arbete under mätveckan i princip lika stor (). Andelen hade minskat marginellt jämfört med (). En något mindre andel uppgav att de sökte arbete mellan 0 och () jämfört med Temos mätningar 1994. De arbetslösa sökte i genomsnitt . Arbetsmarknadsläget vid de olika tidpunkterna kan bidra till att förklara skillnaderna. Vid Temos mätning 1994 var i en djup konjunktursvacka med få lediga arbeten jäm- fört med fjärde kvartalet 2002, då konjunkturen visserligen avmattats något men antalet vakanser var betydligt större. Enligt SCB:s undersök- ningar söker män i genomsnitt arbete under något fler timmar än kvinnor. Skillnaden har minskat . SCB:s arbetskraftsundersökningar pekar även på att de arbetslösa sö- ker få arbeten . uppgav av de arbetslösa att de inte sökt något arbete ; i genomsnitt söktes mindre än två arbeten. Även här har män en något högre sökintensitet än kvinnor. IFAU:s studie om deltagarna i aktivitets- garantin visar på ännu lägre sökintensitet.11 Enligt studien hade de intervjuade deltagarna i genomsnitt sökt två arbeten under den senaste månaden. Medelvärdet var högre för de deltagare som varit i garantin (tre arbeten för dem som börjat ) och för deltagare i storstadsområdena (fyra arbeten). Studien visar vidare att över hälften, , av de intervjuade deltagarna aldrig deltagit i någon jobbsökarkurs i aktivitetsgarantin. Andelen av de arbetslösa som använder sig av flera olika kanaler i sitt jobbsökande har ökat . Typiska kanaler är besök vid arbetsförmedlingen/på platsbanken, direktkontakt med arbetsgivare eller via annons. En ökning skedde . En orsak kan ha varit det förbättrade arbetsmarknadsläget. Sedan de nya reglerna in- fördes har ökningen dock stannat av något. sökte en något högre andel av männen via mer än en sökkanal jämfört med kvinnorna. uppger dock nästan hälften av de arbetssökande att de endast använder en kanal i sitt jobbsökande och då främst arbetsförmedlingen. Andelen som söker arbete utanför normalt pendlingsavstånd, s.k. in- terlokalt sökande, har minskat enligt AMS sökan- deregister. Andelen har minskat från till 13 Arbetslösas sökaktivitet, , 1996, för Deltagarna i aktivitetsgarantin, och , 2002, IFAU. Män söker arbete interlokalt i större utsträck- Prop. 2002/03:44 ning än kvinnor, vilket delvis skulle kunna förklaras av den högre ar- betslösheten för män. När det finns få vakanser måste den arbetslösa an- stränga sig mer och vara beredd att flytta. Kraven på den arbetslöse från arbetsförmedlingen, om att acceptera lämpligt arbete som ligger utanför hemorten, kan tänkas öka när antalet arbeten på hemorten är få. Att arbetsmarknadsläget har förbättrats skulle i så fall delvis kunna förklara att det interlokala sökandet minskat. Andel som söker arbete utanför normalt pendlingsavstånd, januari 1999december 2002 (Källa: AMS) De nya reglerna för arbetslöshetsersättningen som tillåter en geografisk och yrkesmässig begränsning av arbetssökandet under de första 100 er- sättningsdagarna, har i princip inte lett till någon geografisk vidgning Statistik från SCB över fjärde kvartalet 2002 visar att andelen som söker interlokalt ökar marginellt från till Av deltagarna i aktivitetsgarantin uppger, enligt IFAU:s ovan nämnda studie, att de uppmanats av sin handledare att söka arbete på en ort utanför normalt När det gäller i vilka yrken de arbetslösa söker arbete, så finns tecken på ett vidgat sökande enligt IFAU:s studie. kanderegister framgår att av dem som den senaste månaden förbrukat söker arbete inom minst två yrken. Det är en ökning från föregående år då andelen var Andelen som sökte arbete inom mer än ett yrke av dessa per- Andelen har alltså ökat . ning sker också men är det många som inte vidgar sitt sökande till yrkesområden som man kanske inte har utbildning inom eller erfarenhet av. Enligt IFAU:s studie om deltagarna i aktivitets- garantin hade uppmanats att söka arbeten inom andra yrkesområden, trots kravet på vidgat sökande . gäller att kvinnor vidgar sitt sökområde yrkesmässigt i större utsträck- ning än män. Sammanfattningsvis kan konstateras att sökintensiteten fortfarande är förhållandevis låg hos de arbetssökande. En väl fungerande arbetsmarknad förutsätter en effektiv kompetensför- sörjning. Det gäller särskilt mot bakgrund av den pågående strukturom- vandlingen i arbetslivet; många arbetstillfällen i arbetsintensiva sektorer med förhållandevis låga utbildningskrav försvinner som nya uppstår i en framväxande kunskapsintensiv sektor där kunskap och kom- petens blir allt viktigare. I detta perspektiv är dimensioneringen av och inriktningen på både det reguljära utbildningsväsendet och den utbildning som arbetsgivaren an- svarar för på arbetsplatsen av största strategiska betydelse. Arbetsmarknadsutbildningen skall bidra till att anpassa arbetskraftens utbildning till ändrade kunskaps- och kvalifikationskrav i arbetslivet. Det innebär att arbetsmarknadsutbildningen är ett viktigt instrument i strä- vandena att motverka arbetslöshet och utslagning från arbetsmarknaden. Men den har också en tydlig tillväxtorienterad funktion som komplement till det reguljära utbildningsväsendet. Arbetsmarknadsutbildningen skall stimulera till yrkesmässig rörlighet och därigenom motverka sådana brist- och flaskhalsproblem som konjunkturväxlingar kan orsaka. De enskilda arbetsgivarna har det primära ansvaret för kompetensut- vecklingen av sin personal. Staten kan, och bör, dock genom en aktiv och balanserad användning av det instrument som arbetsmarknadsutbild- ningen utgör också ta ett ansvar. Staten bör skapa gynnsamma förutsätt- ningar för den grundläggande kompetensförsörjningen i fråga om dimen- sionering och innehåll. Härigenom skapas också större möjligheter för arbetsgivarna att förse individen med kontinuerlig uppgradering av kom- petensen på arbetsplatsen. Vad vet vi om den yrkesmässiga rörligheten? Kunskapen om den yrkesmässiga rörligheten är begränsad. En orsak är att det saknas heltäckande yrkesregister som möjliggör närmare analyser på området. De studier som gjorts gäller arbetsgivarbyten. Dessa har emellertid relevans också när det gäller yrkesbyten eftersom de ger kun- skap om rörlighet mellan olika branscher. Av AMS rapport rörlighet och arbetsgivarbyten (Ura 2003:1) framgår bl.a. att antalet arbetsgivarbyten tenderar att minska i takt med att arbetskraften åldras. För att dämpa en förväntad nedgång av yrkesbyten till följd av den demografiska utvecklingen, är det enligt AMS väsentligt att satsa på kompetenshöjande insatser av olika slag. På så sätt kan rörlighet från tillbakagående till växande branscher stimule- ras. En annan slutsats som kan dras av rapporten är att den yrkesmässiga rörligheten följer konjunkturen om man ser det över ett antal konjunktur- cykler. rörlighet ett smörjmedel för till- växt kom ut . Datamaterialet den grundas på sträcker sig emellertid enbart till 1996. Eftersom undersökningsperioden i stort sammanfaller med 1990-talets djupa lågkonjunktur bör resultaten, mot bakgrund av vad som sagts ovan, tolkas med viss försiktighet. Av rapporten framgår bl.a. att andelen av de sysselsatta som bytte ar- Prop. 2002/03:44 betsställen minskade med över en femtedel nästan halverades rörligheten mellan olika branschgrup- per, liksom mellan olika lokala arbetsmarknadsområden. Det framkom- mer vidare att andelen sysselsatta som byter arbetsställe inom det lokala arbetsmarknadsområdet och inom en och samma bransch är opåverkad av konjunkturen. En ytterligare, knappast överraskande, slutsats är att sysselsatta som har en högre utbildning har större benägenhet att söka sig till arbete i växande branscher och regioner. Tillgång och efterfrågan på kvalificerad arbetskraft Undersökningar från SCB, och visar att det inte råder någon mer allmän brist på arbetskraft men att vissa arbetsgi- vare har svårigheter att rekrytera personal inom några yrkesområden. Det gäller framförallt inom den kunskapsintensiva sektorn där eftergymnasial utbildning i stor utsträckning efterfrågas. Vissa obalanser finns emellertid även i yrkeskategorier där krav ofta ställs endast på gymnasial utbild- ning. Exempelvis inom vårdsektorn förväntas stora obalanstal de kom- mande åren. Inom industrisektorn rapporterar arbetsgivare att det råder brist på olika typer av teknisk kompetens. Några av de yrken som AMS framhåller är verktygsmakare, CNC-operatörer, kvalificerade svetsare samt bil- och lastbilsmekaniker. Det måste också beaktas att obalanserna på arbetsmarknaden inte bara är yrkesmässiga utan också regionala. Brist och överskott på en viss kompetens kan finnas i olika regioner. Frågan om arbetskraftsförsörjning skall särskilt beaktas i de regionala tillväxtprogram som kommer att utarbetas i alla län . Långsiktiga beräkningar visar att rekryteringsproblemen kommer att bli mer påtagliga framöver. Detta beror främst på de stora pensionsav- gångar som kan förutses, men också på ungdomars svaga intresse för att arbeta inom t.ex. industri- och vårdsektorn. Lågkonjunkturen innebar dessutom att många arbetstagare, inte minst just inom industrin och vården, tvingades lämna arbetsmarknaden tidigare än de planerat, vilket bidragit till att tillgången på utbildad arbetskraft inte överensstämmer med efterfrågan.