prop · GQ0385 · 2003-03-20 00:00:00 — alla producenter och kunder finns de grundläggande förutsättningarna för SERO menar att eftersom det väderberoende effektbehovet är det stora problemet i det svenska elsystemet bör åtgärder koncentreras på detta, exempelvis genom att abonnenter med elvärme tecknar avtal med nät- ägaren/elleverantören om att vid anmodan sänka sitt effektuttag. HM power AB hävdar att potentialen av effektreduktion är 0,25 kW och inte 4,5 kW per småhus som anges i rapporten och att detta ger en årlig kostnad på och inte . Utredning om effektsäkringsprodukter och marknadsplats Statskontoret förordar att utredningsarbetet på grund av frågans vikt och bredd sker på regeringens uppdrag i form av en offentlig utredning eller på annat lämpligt sätt. anser det positivt att en utredning genomförs för att klarlägga hur olika effektsäkringsprodukter kan utformas. stöder förslaget om att skyndsamt utreda hur effekt- säkringsprodukter, t.ex. optioner, kan utformas. anser det mycket angeläget att det omgående startas en utredning i enlighet med Svenska kraftnäts föreslag, som ska klarlägga hur olika finansiella effektsäkringsprodukter kan utformas, hur en handel med dessa kan komma igång samt hur en handelsplats bör utformas. nordisk harmonisering är enligt önskvärd men genom att behovet nu är akut för de svenska aktörerna, bör utredningen i första hand fokuseras på hanteringen av den svenska modellen för effektresur- Statskontoret anser att kunskap om elförbrukningen är värdefull och att rapporten borde ha tydliggjort behovet att ett sådant projekt genom att kortfattat redovisa forskningsläget på området. tycker att det är positivt att initie- rar ett FoU-projekt för att klarlägga elförbrukningens karaktär och pris- känslighet vid mycket kallt väder. HM power AB anser i likhet med rapportens förslag till åtgärder att FoU-projekt bör starta där riktiga data och väl utvecklade modeller ger en tydligare bild över var potential till effektreduktion finns. pekar på vikten av att, i avtalen om elleverans, ansvarsförhållandena mellan säljare och köpare vid risk för effektbrist anges tydligare än vad är fallet. framhåller att det under utredningens gång har fram- kommit ett behov av en översyn av balanstjänstens funktioner och pris- sättningen av balanskraft. Det finns anledning se över balanstjänstens funktion och regelverk samt vidta såna åtgärder som kan förbättra effekt- Oberoende Elhandlare anser att elhandlarna, mot bakgrund av struktu- ren på marknaden, enbart skall ha ett ekonomiskt ansvar för att vara i Åtminstone måste detta enligt Oberoende Elhandlare gälla fram till dess det finns en fungerande effektmarknad med fungerande instru- ment för en effekthandel anser att en av de största orsakerna till att systemet för effektförsörjning inte fungerar är avtalen som tecknas mellan småförbrukare och leverantörer. att dessa avtal, i likhet med bilaterala avtal med större förbrukare, skall innehålla klausuler om volym och kvalitet förutom pris. Sammanställning av remissyttranden över förslag till lag om tillfällig effektreserv Lagförslaget har tillställts totalt 31 remissinstanser. Yttranden har avgetts av Hovrätten i Nedre , Kammarrätten i , Statskontoret, , (), , , (), (), , , i (LO), Oberoende Elhandlare, , , Sveriges Energiföreningars (), och . Följande remissinstanser har avstått från att lämna synpunkter: , , , i , Verket för näringslivsutveckling (), , i , , , , , Vindkrafts- leverantörer och Vindkraftens Investerare och Projektörer. Hovrätten i Nedre har från de intressen hovrätten har att tillva- rata inga synpunkter på den valda lösningen för att minska risken för effektbrist. Hovrätten har däremot på formella grunder vissa invänd- ningar mot delar av lagförslaget. För det första anser hovrätten att grun- derna för hur de balansansvarigas avgifter för effektreserven skall beräk- nas måste närmare anges i lagen. Vidare anser hovrätten att den före- slagna möjligheten för den systemansvariga myndigheten att meddela föreskrifter om skyldighet för elproducenter och balansansvariga att lämna uppgifter inte står i överensstämmelse med regeringsformens reglering av normgivningsmakten. Hovrättens övriga invändningar är av mera detaljkaraktär. Kammarrätten i har ingen att erinra mot utformningen av den föreslagna lagen. Statskontoret instämmer i att en centralt upphandlad och finansierad effektreserv i princip bör finansieras av de balansansvarig företagen och att detta bör lagregleras. Statskontoret saknar dock en kommentar om vilka sakliga grunder som skall vara aktuella när avgifterna från de balansansvariga företagen skall bestämmas. , , , och har inget att erinra mot lagförslaget. RRV och har inga synpunkter ut- över dem som lämnats på rapporten på den öppna el- marknaden. ITPS bifaller lagförslaget. tillstyrker lag- förslaget och vill därutöver, vad avser kontroll och överprövning av den systemansvariga myndighetens beslut, erinra om liggande förslag till och rådets direktiv om gemensamma regler för inre marknaden för el. ställer sig bakom förslaget men har synpunkter på den konkreta utformningen av lagförslaget. Elhandlare anser att lagförslaget bör omarbetas och anpassas till förut- sättningarna för att införa en marknadsorienterad effektlösning. ansluter sig till förslaget. håller med om förslagen i rapporten på den öppna el- marknaden men lämnar inga synpunkter på lagförslaget. de förslag som lägger fram. Synpunkter på utformningen av lagförslaget Hovrätten i Nedre påpekar att det i den föreslagna lagtexten anges att det skall finnas en effektreserv och att den får vara högst 2 000 MW. Däremot anges inte någon miniminivå. enligt hovrätten som oklart om avsikten är såsom anges i den inledande motiveringen att den systemansvariga myndigheten skall tillse att det ständigt finns en tillgänglig effektreserv om cirka 2 000 MW. anser att det i lagtexten bör framgå att effektreserven är tillgänglig för att handhas och hanteras av den systemansvariga myndig- Detta innebär bl.a. att det är den systemansvariga myndigheten som ansvarar för hur och under vilka förutsättningar effektreserven kommer att nyttjas. Oberoende elhandlare anser att måste fullt ut ta an- svar för effektreserven fram till den dag man har en fungerade marknad Detta innebär att man inte statiskt i en lag kan låsa sig för ett visst effektbehov . Hovrätten i Nedre påpekar att kravet att upphandlingen skall ske på affärsmässiga grunder följer redan av 1 kap. 4 § lagen (1992:1528) om offentlig upphandling och torde inte särskilt behöva anges i den tillfälliga lagen. Eftersom den tillfälliga lagen är självständig i förhållande till ellagen (1997:857) bör det enligt hovrätten av lagtexten framgå att det med den systemansvariga myndigheten avses den i ellagen angivna systemansvariga myndigheten. förutsätter att den offentliga upphandlingen också ut- formas på ett sådant sätt att hänsyn tas till aktörernas långsiktighet och 3 och 4 §§ Hovrätten i Nedre anser att beteckningen avgift i 3 § läst för sig ger intryck av att syfta på varje balansansvarigs avgift men av inne- hållet i 4 § framgår att med beteckningen avgift avses den totala avgift som krävs för att finansiera effektreserven. Innehållet i de båda bestäm- melserna kan enligt hovrättens mening göras mer lättillgängligt om det återfinns i en gemensam bestämmelse, av vilken bör framgå att effekt- reserven finansieras genom avgifter som betalas av de balansansvariga och bestäms av den systemansvariga myndigheten. ten att grunderna för hur storleken av varje balansansvarigs avgift skall bestämmas bör framgå av lagen. Det torde inte enligt hovrättens mening vara tillåtet att överlåta direkt till den systemansvariga myndigheten att besluta om hur kostnaden för att finansiera effektreserven skall fördelas mellan de balansansvariga, jfr regeringsformen (RF) 8 kap. 3 § och 9 § andra stycket. anser att ansvar och finansiering bör utformas på ett sätt som ger rimlig möjlighet för de balansansvariga att ta hänsyn till de kommande kostnaderna för effektresurserna även i de exi- sterande avtalen med sina kunder. Det är därför angeläget att finansie- ringsfrågorna klargörs i lagen och dess kommentarer. Vidare är det enligt rimligt att effektresurserna övergångsvis finansieras kollektivt, för kunderna, via de balansansvariga företagen. anser också att det är angeläget att den avgift som den systemansvariga myndigheten ska besluta om blir transparent och förutsägbar samt att detta kan ske med god framförhållning. Det bör också framgå om avgif- ten ska beslutas eller om ett avgiftsbeslut kan gälla över en längre tidsperiod. Oberoende Elhandlare anför att det är ytterst viktigt att företagen i förväg får reda på avgiftens storlek så att det är möjligt vidarebefordra kostnaden till kunden och baka in denna i priset till kund. Kunden skall veta redan när denne tecknar sitt avtal att det offererade priset håller utan reservation för eventuella kostnader för en balansansvartjänst. Detta innebär enligt Oberoende Elhandlare att inte skall kunna ta ut avgiften för befintliga avtal utan endast för nytecknade avtal samt att man måste hitta en form för att bestämma avgiften så att kun- derna också kan teckna längre avtal utan risk för det balansansvariga företaget att åsamkas kostnader som inte är förutsägbara. Vidare anser Oberoende Elhandlare att avkastningskrav på inte får vara en drivkraft hos att flytta över kostnader på de balansansvariga företagen. Principen för fördel- ningen av kostnaderna måste enligt Oberoende Elhandlare vara konkur- rensneutral och fastställas i samråd med branschorganisationerna på marknaden. anser att inte bara bör ta ut kostnaden utan skall göra det, eventuellt med ett tillägg för administrativt arbete. Hovrätten i Nedre påpekar att enligt 8 kap. 3 § RF skall bl.a. föreskrifter som gäller åligganden för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden meddelas genom lag. Med stöd av bl.a. 7 § i samma kapitel kan i lag bemyndiga regeringen att utan hinder av 3 § meddela föreskrifter i vissa uppräknade ämnen. Om med stöd av sina delegationsmöjligheter bemyndi- gar regeringen att meddela föreskrifter i visst ämne kan samti- digt medge att regeringen överlåter åt förvaltningsmyndighet eller kommun att meddela bestämmelser i ämnet. Det är däremot inte tillåtet med delegation direkt från till under regeringen lydande för- valtningsmyndigheter eller till kommuner (jfr , Norm- givningsmakten enligt reform, tredje upplagan, s. 116 m). Rätten att meddela föreskrifter bör alltså enligt hovrätten delegeras till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. För att und- vika oklarheter bör det enligt hovrätten i bestämmelsen möjligen också framgå att uppgifterna skall lämnas till den systemansvariga myndighe- ställer sig frågan om vilka uppgifter som den system- ansvariga myndigheten skall kunna kräva in samt också behöver kräva in för detta ändamål. Vilka uppgifter det rör sig om bör enligt Svensk Energi tydligt framgå av kommentaren till paragrafen. uppfattar att den systemansvariga myndigheten , via förord- ning samt olika typer avtal med aktörerna, har tillgång till en omfattande förutsätter att information rörande enskilda företags affärsstrategier, affärsplanering m.m. är områden som inte ska omfattas av skyldigheten att lämna uppgifter till den system- Vidare förutsätter att skyddet för enskilda företags ekonomiska förhållanden kan respekteras. Sammanfattning av Regeringens uppdrag (N2002/5781/ESB) om genomförandet av delar av EG-direktivet 2001/77/EG om främjande av el från förnybara energikällor Ursprungsgarantier enligt artikel 5. Enligt artikel fem i direktivet skall medlemsstaterna senast den 27 okto- ber 2003 se till att el producerad från förnybara energikällor kan garante- ras vara producerad av sådana energikällor som avses i direktivet. Med- lemsstaterna skall se till att det på begäran utfärdas ursprungsgarantier. Artikel 5 innehåller sex punkter. Av dessa punkter är det endast punkt tre som kräver åtgärder för att artikeln som helhet skall anses kunna vara genomförd i . Enligt artikel 5.3 skall ursprungsgarantierna innehålla uppgifter om från vilken energikälla som elen producerats, var och när den producerats och, när det gäller vattenkraftverk, installerad effekt. Ursprungsgaranti- erna skall också göra det möjligt för producenter av el från förnybara energikällor att visa att den el de säljer är producerad från förnybara energikällor i den mening som avses i direktivet. Utöver att ursprungsgarantier för elproduktion från förnybara energi- källor skall kunna tillhandahållas kommer krav att ställas på sådan ursprungsgaranti för kraftvärmeproducerad el, enligt förslag till kraft- värmedirektiv KOM (2002) 415. Av dessa skäl är det mest lämpligt att införa en ny lag om ursprungsgarantier. Med utgångspunkt i förslaget till lag om elcertifikat enligt Ds 2002:40 har en bearbetning och anpassning gjorts till ett lagförslag om ursprungs- garantier. Vägledande vid utformningen av förslaget har varit de uppgif- ter som och har i elcertifikatsyste- met och det hanteringssystem som byggts upp för godkännande av an- läggning, tilldelning av elcertifikat och tillsyn. Genom det kommande systemet för elcertifikat kommer kraven i artikel fem att kunna för samtliga energikällor som är berättigade till elcertifikat. En komplette- ring har gjorts för att hantera storskalig vattenkraft som inte ingår i det svenska elcertifikatsystemet. I avsnitt 1 ges bakgrund och redovisas uppdrag. Avsnitt 2 behandlar myndighetens överväganden inför förslaget till en lag om ursprungsgarantier. I avsnitt 3 redovisas förslag till lag om ursprungsgarantier. I avsnitt 4 beskrivs och kommenteras samtliga punkter under artikel 5. I avsnitt 5 återfinns en konsekvensanalys av förslag och i avsnitt 6 finns författningskommenta- rerna. Sammanställning av remissyttranden över Statens energimyndighets redovisning av regeringens upp- drag (N2002/5781/ESB) om genomförandet av delar av EG-direktivet om främjande av förnybara energi- källor Ursprungsgarantier enligt artikel 5. Remissyttranden har avgetts av Hovrätten för Nedre , Kammarrätten i , Länsrätten i , , Kammarkollegiet, Statskontoret, (), , , , , , , (), i (LO), Oberoende Elhandlare, , (), , , , , , Akademikers (), Sveriges Energiföreningars (), Fastighetsägarna i , Vindkraftsleverantörerna i och (). Hovrätten för Nedre , Kammarrätten i och Kammarkollegiet framför synpunkter på förslag till lag om ursprungsgaranti som är av språklig eller formell karaktär. tillstyrker förslag till system för ursprungsgarantier men saknar en bredare analys av vad som ska till för att garantierna ska bli verkningsfulla. anser att förslagen är väl balanserade. delar bedömning att en ny lag bör införas för ursprungsgarantierna. stödjer i allt väsentligt bedöm- ningar och förslag. Vindkraftsleverantörerna i anser i huvudsak att förslaget är bra, att det bygger på elcertifikatet och är kompletterat för att inkludera även storskalig vattenkraft. framför att förslag innebär att förvaltningsdomstolarna tillförs nya ärendetyper vilket kommer att med- föra en ökad arbetsbelastning på domstolarna. Verket konstaterar att rapporten inte innehåller något försök till uppskattning av hur många ytterligare ärenden som de föreslagna reglerna kan antas medföra för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Statskontoret instämmer i slutsatser och förslag och påtalar att administrationen av ursprungsgarantierna i så stor ut- sträckning som möjligt bör samordnas med hanteringen av certifikat. delar uppfattning att införandet av de föreslagna åtgärderna innebär att EG-direktivet kan anses vara genom- och har inga sypunkter på för- slaget. Oberoende Elhandlare anser att de föreslagna förändringarna är bra för att ytterligare främja el från förnybara energikällor men avstår från att lämna mer detaljerade synpunkter. har inga principiella invändningar men befarar att genomförandet kommer att innebära en omfattande byråkrati som i slutänden kunden får betala för. skriver att de inte har möjlighet att bedöma föreslagna åtgär- der som behövs för att artikel 5 ska kunna anses vara genomförd och att frågan om energitillförsel ligger utanför verkets område. LO, , och avstår från att yttra sig i ärendet. SERO framför ett antal synpunkter vad gäller implementeringen av EG-direktivet. De skriver dock att det enda som motsvarar direktivets krav i är det pågående arbetet om ursprungsgarantier enligt artikel 5. 2 kap. 1 § konstaterar att de definitioner som förekommer i direktiv /77/EG inte ordagrant överstämmer med förlaget i Lag om elcertifikat (DS 2002:40) och att skillnaden gör det svårt att jämföra de olika regelförslagen. anser att det förenklar för aktörerna att systemet för ursprungsmärkning samordnas med definitionerna i Elcertifikatsystemet. vill framhålla vikten av att det klarläggs vilka bio- bränslen som kommer att vara godkända i elcertifikatsystemet och därigenom också berättiga innehavare av anläggningen till ursprungs- garanti. anser att det är viktigt att man har samma defi- nition av förnybar energi i elcertifikatsystemet och i regelverket för ursprungsmärkning. Föreningen förordar att elcertifikatsystemet harmo- niseras med den definition som anförs i artikel 2 i EG-direktivet. Att införa svenska särregler anses vara olämpligt eftersom all strä- van är att harmonisera regelverket inom EU. kon- staterar att i kommentarerna till kap. 2 föreslår att urvalet av biobränslen som görs i elcertifikatsystemet också skall vara de som får ursprungsgarantier. anser att detta är fel. De övergripande reglerna från EU skall vara utgångspunkten. Om väljer att inskränka rätten till elcertifikat för viss biomassa får detta inte också inskränka rätten till ursprungsgaranti. SVEBIO vill peka på risken för att man i regelverken inför olika och motstridiga definitioner av biobränslen. De anser till exempel att GROT, massaindustrins avlutar, torv, återvinningsvirke samt sorterat avfall med biologiskt ursprung bör inrymmas i biobränslefamiljen. 4 kap. 7 § När det gäller förslaget att en anläggningsinnehavare skall kunna åläg- gas att betala en särskild avgift om en ursprungsgaranti felaktigt har ut- färdats, förordar Hovrätten för Nedre att grunderna för hur den särskilda avgiften skall bestämmas anges i lagen. Kammarkollegiet framför att det av 4 § 1 st framgår att den som lider skada på grund av tekniskt fel i registret har rätt till ersättning från staten. föreslår att Kammarkollegiet skall företräda staten i dessa situationer och att 4 § förordningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten ändras i enlighet därmed. Kammarkollegiet skriver att det av dock inte framgår hur ersättningen till skadelidande skall finansieras. Kammarkollegiet disponerar inte över några medel som kan användas för För att den av föreslagna lagänd- ringen skall kunna genomföras krävs alltså att frågan om finansieringen av ersättningarna till de skadelidande kan lösas. Kammarkollegiet skriver vidare att i 4 § 2 st föreslås en bestämmelse om jämkning av skadeståndet om den skadelidande har medverkat till Motsvarande bestämmelse finns dock i skadeståndslagen (1972:207), varför kollegiet föreslår att bestämmelsen utgår ur förslaget. Kollegiet anser det tillräckligt att det i motiven erinras om bestämmelsen 6 kap. 1 § Enligt Kammarrätten i bör bestämmelsen även omfatta beslut om särskild avgift enligt 4 kap. 7 §. framför att enligt 6 kap. 1 § skall vissa beslut av överklagas till allmän förvaltningsdomstol. samma gäller beslut av () om avslag på ansökan om information enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204). Sådana beslut av kommer emellertid att omfattas av den allmänna regeln om överklagande i 22 a § förvaltnings- lagen (1986:223). Enligt får det därför anses obehövligt att införa en särskild regel om överklagande i den föreslagna lagen om anser således att den föreslagna bestämmelsen inte bör införas. anser att all el bör ursprungsmärkas, samt att det bör utredas vidare hur redovisningen ska ske för att främja ett medvetet och aktivt val av den enskilde konsumenten vid inköp av el. Vindkraftsleverantörerna i anser att ursprungsmärkning bör gälla för all el. SVEBIO framför att det i kan finnas skäl att undersöka möjlig- heterna att införa ursprungsdeklarationer för all el. och rådets direktiv /77/EG av om främjande av el produ- cerad från förnybara energikällor på den inre mark- naden för el OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska- pen, särskilt artikel 175.1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag(1), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), med beaktande av yttrande(3), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(4), och av följande skäl: (1)Möjligheten att använda förnybara energikällor utnyttjas inte till fullo i gemenskapen. Gemenskapen anser att behovet att främja förny- bara energikällor är en prioriterad åtgärd eftersom deras användning bidrar till miljöskydd och hållbar utveckling. Dessutom kan detta också skapa lokal sysselsättning, ha en positiv inverkan på social sammanhåll- ning, bidra till försörjningstryggheten och göra det möjligt att uppfylla målen från Kyoto snabbare. Det är därför nödvändigt att se till att denna möjlighet utnyttjas bättre inom ramen för den inre marknaden för el. (2)Främjande av el producerad från förnybara energikällor är en viktig prioritering för gemenskapen, såsom beskrivs i vitboken om förnybara energikällor (nedan kallad vitboken), av skäl som hänför sig till att trygga energiförsörjningen och diversifiera energitillförseln, skydda miljön och främja den sociala och ekonomiska sammanhållningen. Detta stöddes av rådet i resolutionen av om förnybara energi- källor(5) och av i dess resolution om vitboken(6). (3)Den ökade användningen av el producerad från förnybara energikäl- lor utgör en viktig del av det åtgärdspaket som behövs för att uppfylla Kyoto-protokollet till ramkonvention om klimat- förändringar och av varje politiskt åtgärdspaket för att uppfylla ytterli- gare åtaganden. (4)Rådet i sina slutsatser av och i sin resolution av om el från förnybara energikällor(7) har uppmanat kommissionen att lägga fram ett konkret förslag till gemenskapsregler om tillträde till den inre marknaden för el producerad från förnybara energikällor. Dessutom har i sin reso- lution av om el producerad från förnybara energikällor och den inre marknaden för el(8) betonat att det är nödvändigt med bin- dande och ambitiösa mål för förnybara energikällor på nationell nivå för att nå resultat och uppnå gemenskapsmålen. (5)För att på medellång sikt kunna öka marknadsandelen för el produce- rad från förnybara energikällor måste alla medlemsstater ställa upp nationella vägledande mål för användningen av el producerad från förny- bara källor. (6)Dessa nationella vägledande mål bör vara förenliga med alla de nationella åtaganden som gjorts i samband med gemenskapens åtaganden rörande klimatförändringar i enlighet med Kyoto-protokollet. (7)Kommissionen bör bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har gjort framsteg när det gäller att uppnå de nationella vägledande målen och i vilken utsträckning dessa är förenliga med det övergripande vägle- dande målet på av den nationella bruttoenergianvändningen , med hänsyn till att vitbokens vägledande mål på för hela gemen- skapen ger värdefull vägledning för ökade ansträngningar på gemenskapsnivå och i medlemsstaterna, som de olika natio- nella förutsättningarna måste beaktas. Om det behövs för att uppnå målen bör kommissionen till och rådet lägga fram förslag, i vilka kan ingå bindande mål. (8)Medlemsstaterna skall följa den gällande gemenskapslagstiftningen om avfallshantering om de använder avfall som energikälla. Tillämp- ningen av detta direktiv påverkar inte definitionerna i bilaga 2a och 2b till rådets direktiv /442/EEG av om avfall(9).