prop · GQ03102 · 2003-04-15 00:00:00 — Kommunala samverkansorgan som får överta vissa uppgifter från länsstyrelserna kan bildas fr.o.m. med stöd av lagen (2002:34) om samverkansorgan i länen. I fem län har nya samverkansorgan bildats: , , , och Självstyrelseorganen i och som Skr. 2002/03:102 tidigare ingick i försöksverksamheten övergick till att bli och har genomfört en kartläggning och analys av den samverkan som finns i landet mellan kommuner, mellan landsting samt mellan kommuner och landsting (Interkommunal samverkan en undersökning av samverkan mellan kommuner och landsting i . (/2002). Kartläggningen visar att alla kommuner och landsting deltar i någon form av samverkan. Fyra av fem fall av samverkan sker inom ett län. De allra flesta samverkar med en angränsande kommun. Största delen sker i löst reglerade former (projekt, nätverk och avtal). De vanligaste samverkansområdena är socialtjänst och äldreomsorg, följt av regionfrågorna. Statskontoret har i samarbete med SCB genomfört en attitydundersökning för att ta reda på medborgarnas uppfattning om den offentliga förvaltningen. (Att ta reda på vad folket tycker en pilotundersökning om medborgarnas syn på offentlig förvaltning (Statskontoret 2002:12). Undersökningen omfattade tolv offentliga verksamheter, bl.a. de kommunala verksamheterna barnomsorg, grundskola, äldreomsorg och öppen sjukvård. Studien visar att medborgarna varken har lågt eller högt förtroende för förvaltningen, utan att den får ett medelbetyg. Bästa omdömet ger medborgarna när det gäller korrekt behandling, tjänster med god kvalitet och god service. Sämst omdöme gavs myndigheternas förmåga att samarbeta och reglernas lättbegriplighet. Undersökningen ses som en pilot och arbetet med att utveckla medborgarundersökningar kommer att fortsätta. Begreppet folkhälsa betecknar det allmänna hälsotillståndet för hela eller delar av befolkningen samt hälsans utveckling och fördelning i befolkningen. Kommunerna och landstingen kan genom sina olika ansvarsområden påverka folkhälsan och därmed om folkhälsomålen uppfylls eller inte. Det är angeläget att på nationell nivå samarbeta och samordna kommunikationskanalerna mellan lokal, regional och nationell nivå. har en ny inriktning, vilket bl.a. innebär att institutet skall bygga upp samlade strategiska kanaler till lokal och regional nivå. Mål inom folkhälsoområdet som berör kommunsektorn finns angivna i lagar och förordningar inom områdena; alkohol, tobak, narkotika, smittskydd, hälso- och sjukvård, socialtjänst, socialförsäkringar, arbetsmiljö, arbetsmarknad, miljö, boende, trafik, utbildning, jordbruk och livsmedel. Exempel på mål som berör folkhälsoområdet återfinns bl.a. i 2 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763): Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. I denna målformulering framgår att lagens intentioner är att uppnå en god hälsa för hela befolkningen, vilket innebär att ojämlikheten i hälsa bör minska för att målen skall kunna nås. Mätt i medellivslängd och dödlighet har folkhälsan stadigt förbättrats . Medellivslängden ökar i befolkningen och visar inte några tecken till stagnation. I en internationell jämförelse ligger bland de länder som har den högsta medellivslängden i världen. Ett annat sätt att mäta folkhälsans utveckling är att beräkna dödligheten, dvs. andelen dödsfall per 100 000 invånare. Med hänsyn tagen till att ojämlikheten i hälsa bör minska är det alarmerande att dödligheten ej sjunker för kvinnor i okvalificerade arbetaryrken. Dock minskar den för övriga socioekonomiska grupper. Vad gäller sjukfrånvaron har kvinnors sjukfrånvaro ökat väsentligt mer än mäns. Framför allt är det oroande att antalet långa sjukskrivningar ökat kraftigt för främst kvinnor. Den snabba ökningen av sjukfrånvaron avspeglar inte hälsoutvecklingen i befolkningen i stort. Dock tycks försämrat allmänt hälsotillstånd, ängslan, oro och ångest, trötthet och sömnbesvär ökat . skedde negativa förändringar av den psykosociala arbetsmiljön och vissa arbetsrelaterade besvär ökade . Detta förklarar delvis de ökade sjukskrivningarna. Inom kommunala arbetsområden vård, skola, omsorg redovisas särskilt höga sjuktal. Det är dock stora skillnader mellan enskilda kommuner och landsting och mellan olika arbetsplatser inom samma kommun. Medborgarnas hälsa påverkas av livsvillkoren i lokalsamhället, där Skr. 2002/03:102 kommunerna råder över många verktyg. Den goda hälsa vår befolkning uppnått kan i stor utsträckning tillskrivas en hög och jämnt fördelad välfärd. Det är emellertid mycket svårt att värdera och mäta effekterna av de insatser som görs inom folkhälsoområdet, dels på grund av att flera faktorer kan påverka ett visst utfall, dels för att effekterna av folkhälsoinsatser ofta visar sig på lång sikt. Sammanfattningsvis har måluppfyllelse nåtts i det avseendet att folkhälsan generellt sett har förbättrats och . Exempel på områden där kommunerna och landstingen utför prestationer som har beröring på folkhälsan är hälso- och sjukvård, hälsoskydd samt miljöskydd. Kommunerna ansvarar också för tillståndsprövning för alkohol, tillsyn av restaurangernas servering av alkoholdrycker samt tobakstillsyn. Majoriteten av landstingen har inrättat s.k. samhällsmedicinska enheter (eller motsvarande) där det utförs viktiga preventiva folkhälsoinsatser. Engagemanget för folkhälsofrågor i kommunerna har ökat . Ett flertal kommuner önskar även vidareutveckla sitt folkhälsoarbete och sin folkhälsopolitik . Lokala folkhälsoråd (alt. hälsoråd, tvärsektoriellt samarbete på regional respektive lokal nivå) har bildats i en majoritet av kommunerna. , och har skapat ett nytt forum för folkhälsofrågor i syfte att stödja kommuner och landsting i det lokala och regionala folkhälsoarbetet; Forum folkhälsa. Detta innebär att Svenskt nätverk för lokalt folkhälsoarbete har övergått en ny samverkansform, med anknytning till andra nationella nätverk inom . Samtliga landsting/regioner är med och ca en tredjedel av landets kommuner. Inom ramen för ett lokalt utvecklingsarbete har givit stöd till nätverk för 7 större och 22 medelstora städer, med inriktning på att bl.a. utveckla ett systematiskt sektorsövergripande folkhälsoarbete och stärka det lokalpolitiska engagemanget. har ända fram till omorganisationen haft flera nätverk inom de forna programområdena. Det största ekonomiska stödet har lämnats via aids-anslaget. Säker och trygg kommun är ett bra exempel på lokalt förebyggande arbete. Flera utvecklingsprojekt har genomförts kring barn och ungdomar, hälsofrämjande skolor, äldres hälsa, allergiprevention, tobaksfri graviditet m.fl. har även bedrivit ett ledningsutvecklingsprogram för folkhälso- och samhällsmedicinska chefer i samråd med . Programmet har lett till att folkhälso- och samhällsmedicinska chefer i landsting och regioner formaliserat sitt samarbete under namnet Ledarforum för folkhälsa och samhällsmedicin. En stor del av kommunerna har utarbetat folkhälsoprogram, folkhälsoplaner eller policydokument för folkhälsa. Det har under de skett en kraftig ökning av det antal kommuner som har övergripande handlingsplaner för folkhälsoarbetet i kommunen. 2001 hade 149 av kommunerna en sådan plan jämfört med 62 kommuner I ett antal kommuner arbetar man hälsokonsekvensbeskrivningar (HKB) samt lokala välfärdsbokslut. En HKB innebär att med en viss metod i förväg analysera tänkbara konsekvenser för folkhälsan i kommunen av ett politiskt förslag till hade totalt 65 kommuner på något sätt tagit sig an Det var 26 kommuner som fattat formellt beslut om att införa I 54 kommuner hade en införandeprocess startats, genom exempelvis utbildningsinsatser medan det var 10 kommuner som uppgav att de börjat använda HKB. Vad gäller välfärdsbokslut hade 2001 totalt 76 kommuner på något sätt tagit sig an detta. Lokala välfärdsbokslut riktar sig till politiker och är ett verktyg som utvecklats för att styra den kommunala verksamheten så att den bidrar till att utjämna hälsoskillnader. Välfärdsbokslut är ett sätt att kontinuerligt följa upp välfärdseffekter i befolkningen av den verksamhet som bedrivs i kommunen utifrån ett antal komponenter som tillsammans ger en bild av välfärdsutvecklingen. Komponenterna är valda för att de spelar stor roll för hälsoutvecklingen. sysselsättning, utbildningsnivå, sociala relationer, fysisk miljö, trafikmiljö, levnadsvanor och framtidstro är viktiga bestämningsfaktorer Till skillnad från en folkhälsorapport följer välfärdsbokslutet den ordinarie budget- och bokslutsprocessen och läggs fram tillsammans med det ekonomiska bokslutet. Det var 29 kommuner som hade fattat formellt beslut om att ta fram ett välfärdsbokslut. kommuner hade en införandeprocess startats, genom exempelvis Vidare uppgav 10 kommuner att de hade tagit fram ett välfärdsbokslut och 34 var inne i ett konkret arbete med detta. har påbörjat ett arbete med att ta fram kommunala basfakta för folkhälsoplanering. kommer att bestå av statistik som är indelad efter ett antal områden som är av betydelse för människors hälsa. Syftet är att stödja och underlätta kommunernas planering och uppföljning av folkhälsoinsatser och att sätta fokus på de faktorer som påverkar eller bestämmer Statistiken kommer att presenteras kommunvis och när så är möjligt delas upp på kön, åldersklasser och jämföras med riket. Tre fjärdedelar av alla kommuner har en tjänsteman verksam i kommunen med speciell uppgift att stimulera folkhälsoarbetet. är ca en tredjedel finansierad av kommunen, en tredjedel av /regionen och en tredjedel är gemensamt finansierad. Det är svårt att få en överblick över kommunernas och landstingens kostnader för insatser inom folkhälsoområdet. Svårigheten att få fram denna typ av uppgifter beror delvis på skilda organisatoriska förutsättningar och olika principer för redovisning i kommuner och samordna arbetet med uppföljning och utvärdering av insatserna för en Skr. 2002/03:102 bättre folkhälsa. Förebyggande hälsofrämjande insatser kan överlag sägas vara ett resursmässigt jämförelsevis lågt prioriterat område inom såväl landsting som kommuner jämfört med insatserna inom övrig hälso- och sjukvård. Sammantaget behövs mer kunskap om kommunernas och landstingens prestationer och kostnader i förhållande till de nationella mål och de statliga medel som utbetalas till kommunsektorn för olika ändamål inom folkhälsoområdet. Statens och kommunernas ansvarsfördelning Samhället har ett uttalat ansvar för bostadsförsörjningen. bostadspolitiken har grundats på en uppgiftsfördelning där staten svarar för att rättsliga och finansiella instrument finns tillgängliga för bostadsbyggandet, medan kommunerna har ansvaret för planering och genomförande. stor betydelse för de enskilda kommunernas utveckling. finns en ny lag om kommunernas bostadsförsörjningsansvar (2000:383) som innebär att varje kommun är skyldig att planera för bostadsförsörjningen i kommunen i syfte att skapa förutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bostäder och för att främja att ändamålsenliga åtgärder för bostadsförsörjningen förbereds Vidare skall kommunen, om det behövs, anordna Kommunala bostadsförmedlingar som förmedlar lägenheter i turordning efter kötid har också möjlighet att ta ut en köavgift av de hyressökande. infördes ett nytt regelsystem för allmännyttiga Lagen innehåller en definition av vad som är ett allmännyttigt bostadsföretag samt förutsättningarna för att vara ett sådant I och med denna lagstiftning åstadkoms ett nytt permanent regelverk för de allmännyttiga bostadsföretagen. därmed även de tillfälliga bestämmelser som tidigare införts med syfte att motverka att kommunala bostadsföretag säljs ut eller att pengar förs över från bostadsföretagen till annan verksamhet i kommunerna. En särskild utredare har fått regeringens uppdrag att utreda förutsättningarna för att dels förbättra möjligheten för de boende i allmännyttiga bostadsföretag att förvärva sina hus för ombildning till kooperativ hyresrätt, dels förbättra möjligheten för allmännyttiga bostadsföretag att förvärva andra allmännyttiga bostäder eller företag som skall säljas. Utredaren skall redovisa uppdraget 2003 (Fi 2002:02). Förutsättningarna i landets kommuner ser mycket olika ut. Befolkningsomflyttningarna är betydande och har en avgörande inverkan på bostadsefterfrågan i kommuner med stor inflyttning, främst Skr. 2002/03:102 storstadsregionerna. Regeringens målsättning är att fler bostäder, framför allt hyresrätter, byggs på orter med bostadsbrist. I kommuner med stor utflyttning uppstår det motsatta problemet med ett överskott på bostäder. Genom inrättandet av en ny myndighet, , avser regeringen fortsätta den verksamhet som tidigare hanterades av Bostadsdelegationen, att stödja kommuner med övermäktiga åtaganden för boendet. Verksamheten är inriktad mot att ge de kommunala bostadsföretagen långsiktigt hållbara ekonomiska förutsättningar för en kostnadseffektiv bostadsförvaltning som är anpassad till den förväntade befolkningsutvecklingen. genomför en enkätundersökning, s.k. , bland landets kommuner om hur de uppfattar tillståndet på den lokala bostadsmarknaden. Underlaget från enkäten bygger på uppgifter från tjänstemän i kommunerna och speglar därför den lokala uppfattningen. De uppgifter om kommunerna som anges i detta avsnitt bygger i huvudsak på resultaten från den senaste publicerade undersökningen som genomfördes . Befolkningsförändringen ser mycket olika ut i landets olika kommuner och regioner. Storstadsområdena och högskoleorterna har till 2001 ökat med 105 000 invånare (2,) medan alla övriga kommuner har minskat med 50 000 invånare (-1,). Tabell 7.1 Bostadsmarknadsläget i kommunerna 19972002. De allra flesta kommuner med bostadsbrist ligger i , och län. Mer än hälften av landets befolkning bor i den fjärdedel av landets kommuner som anger bostadsbrist. Den produktion av bostäder som förväntas komma till stånd under 20022003 är på de orter som uppger att de har bostadsbrist. Detta innebär inte att det kommer att byggas tillräckligt med bostäder på de orter där behovet är stort. I två tredjedelar av de kommuner som anger brist på bostäder anser man att det skulle behöva byggas fler bostäder än vad de bedömer kommer att kunna påbörjas . De orsaker som anges till att inte fler byggs är i första hand att produktionskostnaderna är för höga men också att det är brist på exploateringsbar mark, bristande planberedskap eller hinder på grund av överklaganden. förortskommuner uppges ofta att de inte vill växa mer för tillfället för att Skr. 2002/03:102 undvika följdinvesteringar inom t.ex. skola och barnomsorg. De kommuner som anger ett överskott på bostäder motsvarar nästan hälften av landets kommuner medan endast en knapp fjärdedel av landets befolkning är bosatta där. Antalet tomma lägenheter har minskat totalt i landet, enligt SCB:s mätningar. Trots minskningen så har många kommuner fortfarande betydande problem med tomma lägenheter På orter med bostadsbrist är det ofta ungdomar och studenter som uppges ha svårast att få tag på en bostad. Pensionärer som vill flytta till en mindre bostad kan ofta ha svårigheter att finna en sådan bostad som också uppfyller behovet av tillgänglighet och service. I landet finns ca 300 kommunala bostadsföretag med omkring 850 000 lägenheter. De kommunala bostadsföretagen har en central funktion att fylla på den svenska bostadsmarknaden. De är, och har varit, en viktig förutsättning för att kommunerna skall kunna fullgöra de uppgifter inom bostadsförsörjningen som är grunden för nuvarande ansvarsfördelning inom bostadspolitiken. Staten har dessutom ett särskilt intresse av de kommunala bostadsföretagen, eftersom tillämpningen av hyreslagens bruksvärdessystem förutsätter att det finns ett allmännyttigt bostadsbestånd som jämförelsenorm. Staten har även ett intresse i att de betydande ekonomiska resurser som tillförts de kommunala bostadsföretagen inte genom olika transaktioner överförs till annan verksamhet utan behålls inom bostadsförsörjningen. Tabell 7.2 Typ av köpare av kommunägda lägenheter som såldes och som planeras säljas 2002-2003. antal lgh % av lgh antal lgh % av lgh Till de boende för omvandling: till kooperativ Till privat ägare/företag, för Till privat för omvandling Till privat för omvandl. Till annan köpare/ej svar har det totala beståndet i kommunägda allmännyttiga Skr. 2002/03:102 bostadsföretag successivt minskat med mer än 85 000 lägenheter. 20 000 lägenheter har rivits och 48 000 lägenheter har sålts . Åtta kommuner saknar kommunala bostadsföretag. Antalet kommuner som uppger att de planerar att sälja delar av sitt allmännyttiga bostadsföretag har minskat . I 25 kommuner anges de kommunala bostadsföretagen planera inköp av lägenheter under 20022003. Det rör sig sammanlagt om 3 260 lägenheter. I en del fall är det samma kommuner som också säljer bostäder. Tendenser till ett ökat engagemang för bostadsförsörjningsfrågorna syns bland kommunerna. Allt fler kommuner uppger att de arbetar aktivt med bostadsförsörjningsfrågor. är det fler kommuner som anger att de arbetar med särskilda bostadsförsörjningsprogram eller motsvarande, mot året innan. Fler kommuner anger att de behandlar bostadsfrågorna i översiktsplanen eller annan strategisk plan. Enligt lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar skall kommunerna ta fram riktlinjer för bostadsförsörjningen och dessa skall sedan fastställas av kommunfullmäktige. uppgav var femte kommun att de har sådana riktlinjer, jämfört med var tionde året innan. Vid en närmare granskning visar det sig att många av riktlinjerna beslutades . Räknar man endast dem som fastställt riktlinjer 2000 eller senare så handlar det endast om av kommunerna. De allra flesta kommuner saknar helt någon form av samordnad förmedling av bostäder. uppgav endast 9 kommuner att de har en bostadsförmedling enligt definitionen att den inrättats av kommunen och kommunen beslutar om mål och riktlinjer för verksamheten. Tre av dem har utnyttjat möjligheten att ta ut en köavgift varierande . I några kommuner uppges någon annan typ av förmedling finnas för förmedling av bostäder, t.ex. internetbaserade tjänster, enstaka privata förmedlingar eller frivillig samverkan mellan privata fastighetsägare. Trots att endast några få kommuner har en bostadsförmedling så är det allt fler kommuner som uppger att de erbjuder viss service till de bostadssökande. Mer än hälften av kommunerna anger att de erbjuder information eller rådgivning till bostadssökande. Likaså är det många kommuner som anger att de hjälper till med en lista över lokala fastighetsägare med telefonnummer. Det är av alla kommuner som uppger att de inte ger någon service alls till bostadssökande. Bostäder för särskilda behov kunde ungefär hälften av kommunerna erbjuda förtur till bostad för särskilt angelägna fall, 2002 var det endast ca 35 procent som kunde göra det. I de fall förtur kan ordnas är det framför allt Skr. 2002/03:102 av sociala och medicinska skäl, i en del kommuner även till personer som fått arbete i kommunen och som då behöver flytta dit. Ekonomiska skäl och trångboddhet förekommer men är mindre vanligt som förtursgrund. Tabell 7.3 Andel kommuner som har förturssystem 19962002. I bostadsmarknadsenkäten uppger över hälften av kommunerna att de bedömer att det finns behov av fortsatt utbyggnad av bostäder i särskilda boendeformer för äldre och funktionshindrade och i fyra av tio kommuner uppger de att det är svårt för ungdomar att få tag i bostäder på den lokala bostadsmarknaden samt på hälften av högskoleorterna är det svårt för studenterna att finna bostäder. Vissa särskilt utsatta grupper på bostadsmarknaden, t.ex. personer som blivit vräkta på grund av störande beteende eller som har hyresskulder eller betalningsanmärkningar, saknar möjlighet att få en bostad utan någon form av garantier eller utfästelser från kommunens sida. De flesta kommuner arbetar med någon typ av speciella kontraktsformer för att kunna erbjuda en bostad till hushåll som inte blir godkända som hyresgäster på den öppna bostadsmarknaden. I ca en tredjedel av kommunerna uppges dock ett behov av fler bostäder att anvisa till personer som inte kan få ett eget förstahandskontrakt på den ordinarie bostadsmarknaden. I merparten av de 34 kommuner som har avtal med , anges problem med att få fram bostäder till flyktinghushållen. Svårigheterna beror på för få lediga lägenheter men också svårigheter med att få fram tillräckligt stora lägenheter för vissa av dessa hushåll. De kommunägda företagens resultat varierar naturligtvis med anledning av dels de lokala marknadsförutsättningarna men också beroende på företagens storlek och beståndens sammansättning av hustyper och ålder. Enligt sammanställning från , de allmännyttiga bostadsföretagens branschorganisation, var det genomsnittliga resultatet 2001 efter finansnetto per kvadratmeter. Tabell: 7.4 SABO-företagens resultat efter finansnetto 1996-2001 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , . O., , ., , , Andnor, Nuder, , , Regeringen beslutar skrivelse 2002/03:102 Utvecklingen inom den kommunala sektorn