prop · GR0319 · 2003-10-22 00:00:00 — utgången av det år då han avyttrar ursprungsbostaden eller inte bosät- ter sig på en ersättningsbostad se- nast året därefter, mot- svarar uppskovsavdraget den del av kapitalvinsten som tas upp. Om ett uppskovsavdrag har gjorts enligt 7 § fjärde stycket eller 8 §, skall avdraget återföras . Om den skattskyldige senast Om den skattskyldige senast året då han avyttrade året då han avyttrade ersättningsbostad och bosätter sig ersättningsbostad och bosätter sig året efter avyttringen, gäller dock efter avyttringen, gäller dock föl- Om ersättningen för ersättningsbostaden är minst lika stor som ersätt- ningen för ursprungsbostaden, skall ingen del av uppskovsavdraget åter- föras. Om ersättningen för ersättningsbostaden understiger ersättningen för ursprungsbostaden, skall uppskovsavdraget återföras sedan det minskats med så stor del av detta som ersättningen för ersättningsbostaden utgör av ersättningen för ursprungsbostaden. Avdraget skall alltså återföras med ett belopp som beräknas enligt följande formel: Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. 2 Förslag till lag om ändring i lagen (2001:1227) om självde- klarationer och kontrolluppgifter Härigenom föreskrivs att 3 kap. 11 § lagen (2001:1227) om självdekla- rationer och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse. Den som gör uppskovsavdrag enligt 47 kap. inkomstskattelagen (1999:1229) vid avyttring av en privatbostadsfastighet eller en privatbo- stadsrätt skall lämna uppgifter om beteckningen på ersättningsbostaden. i ett privatbostadsföretag, ett företag som avses i lämnas för privatbostadsföretaget. 47 kap. 5 b § inkomstskattelagen, lämnas för företaget. Om ersättningsbostaden förvärvas först året efter det då ursprungsbo- staden avyttrades, skall uppgifterna lämnas i självdeklarationen för det senare året. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet . Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om skattereduktion för vissa miljöförbättrande installationer i småhus, 2.lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av departementssekreteraren . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om skattereduktion för vissa miljöförbättrande installationer i småhus Lagrådet hänvisar till vad som sägs sist under 6 §. I paragrafen definieras vad som skall anses vara ett biobränsleeldat upp- värmningssystem. Vad som sägs i första stycket punkten 1, dvs. att an- läggningen skall vara avsedd att eldas med biobränsle, före-aller därvid väl fylla det angivna syftet. Att anläggningen dessutom enligt punkten 2 skall kunna värma upp såväl inomhusluften som vattnet i hela bostaden kan enligt Lagrådet godtas som ett krav för att anläggningen skall betrak- tas som ett system. Enligt punkt 3 skall anläggningen dessutom uppfyl- la högt ställda krav på säkerhet och energieffektivitet samt ge låga ut- släpp. Ett sådant villkor förefaller Lagrådet mer syfta till att anläggning- en skall vara miljövänlig, och därför berättiga till skattereduktion, än att bidra till att definiera systemet som biobränsleeldat. Detsamma gäller kravet i andra stycket rörande förhållandet mellan ackumulatortankens och eldstadens respektive volymer. Det bör enligt Lagrådet mot denna bakgrund övervägas om inte de båda sist behandlade kraven systematiskt bättre hör hemma i 7 §, som anger just villkor för skattereduktion beträf- fande uppvärmningssystem. Lagrådet vill i det sammanhanget fästa uppmärksamhet på att villkoret att anläggningen skall uppfylla högt ställda krav på säkerhet och energi- effektivitet samt ge låga utsläpp är mycket allmänt hållet och att det helt överlämnas till rättstillämpningen att närmare precisera innebörden. I författningskommentaren anges endast att vissa namngivna miljömärk- ningar normalt anses uppfylla dessa krav. Det vore för såväl allmänheten som de rättstillämpande myndigheterna värdefullt om lagstiftaren kunde ge närmare anvisningar om hur dessa krav skall tolkas. I paragrafen ges bestämmelser om vem som skall tillgodoräknas skatte- reduktionen. Enligt första stycket skall reduktionen tillgodoräknas den som ägt den ifrågavarande fastigheten och varit bosatt där vid tiden för den miljöförbättrande installationen. Om det är ett privatbostadsföretag som är ägare för installationen, tillgodoräknas enligt andra stycket företaget skattereduktionen under förutsättning att en med- lem eller en delägare är bosatt i småhuset. Av tredje stycket följer att det är en permanent bosättning som avses i båda fallen. Någon rätt till skat- tereduktion föreligger inte förrän den installation har gjorts för vilken reduktion begärs och betalning har skett (jfr 12 § första stycket 4 och tredje stycket). Av 9 § framgår att det finns ett tak för skattereduktionen. Någon skyl- dighet för ägaren att i ett sammanhang utföra de installationer som ryms under taket finns inte. Ägaren kan t.ex. som anges i 8 § låta installera energieffektiva fönster i en del av sitt hus och efter det att den installationen avslutats installera ytterligare sådana fönster. I motiven (avsnitt 4.3) uttalas att huvudregeln bör vara att en fastig- hetsägare har rätt till skattereduktion under förutsättning att han gjort en viss slags installation på den fastighet där han är bosatt. Om det sker äga- rebyte till ett och samma småhus och båda ägarna uppfyller kraven för att få skattereduktion, bör enligt remissen den totala reduktio- nen för småhuset fördelas utifrån vad var och en har betalat. Uttalandet reser frågan om det krävs att en fastighetsägare för att få skattereduktion för en installation skall ha varit bosatt på fastigheten installationen pågått, dvs. från det att installationen påbörjades till dess att den avslutades, eller om det är tillräckligt att installationen påbörjades den tidigare ägaren var bosatt på fastigheten och att instal- lationen avslutas först när den nye ägaren bosatt sig där. I det förstnämn- da alternativet skulle det alltså krävas två fristående och avslutade instal- lationer för att båda ägarna skall kunna få skattereduktion, medan det i det andra alternativet räcker med en färdigställd installation. Lagtexten är inte helt klar i denna del. Under lagrådsföredragningen har upplysts att avsikten är att skattereduktion skall tillgodoräknas ägaren om denne varit bosatt i huset under tid som den miljöförbättrande installationen utfördes. Lagrådet förordar att lagtexten förtydligas och jämkas även i vissa and- ra hänseenden. Förslagsvis kan den ges följande lydelse: Skattereduktion tillgodoräknas ägaren till en fastighet som utgjordes av en småhusenhet, om ägaren under tid som den miljöförbättrande installa- tionen utfördes var bosatt i småhuset. Vad som sagts gäller även för det fall småhuset var inrättat till en bostad åt högst två familjer med till- hörande tomtmark på en lantbruksenhet. Var ägaren för installationen ett privatbostadsföretag, tillgo- doräknas företaget skattereduktionen under förutsättning att en medlem eller en delägare i företaget då var bosatt i småhuset. Ägaren eller, i fall som avses i andra stycket, medlemmen eller delägaren anses bosatt på den fastighet där han rätteligen skall vara folkbokförd. Den i andra stycket i lagrådsremissens förslag gjorda hänvisningen till bestämmelserna i 2 kap. 17 § inkomstskattelagen (1999:1229) bör såle- des utgå och i stället föras in i 2 § andra stycket, där begreppet privatbo- stadsföretag första gången nämns. Paragrafen innehåller regler om storleken av skattereduktionen för utgif- ter för en miljöförbättrande installation. Där föreskrivs att skattereduk- tionen tillgodoräknas av den del av underlaget som över- stiger per småhus; dock får reduktion ges med högst för installation av energieffektiva fönster i befintliga småhus och med högst för installation av biobränsleeldade uppvärmningssystem i nyproducerade småhus. Dessa bestämmelser tar enligt motiven (avsnitt 4.4) sikte på hela tre- årsperioden till och med den 31 decem- ber 2006. Enligt vad som uppgetts vid lagrådsföredragningen har detta markerats genom att lagtexten anger att reduktionen tillgodoräknas per småhus. Lagrådet finner inte minst med hänsyn till uppbyggnaden av reglerna i 14 § om när ansökan om skattereduktion skall ha kommit in för att kun- na bifallas och om när skattereduktionen skall tillgodoräknas att det är önskvärt att det klarare kommer till uttryck i lagtexten att bestämningen och begränsningen av skattereduktionens storlek inte gäller då slutskatt debiteras på grund av taxering utan i stället avser hela den nämnda treårsperioden. Ett förtydligande synes lämpligen kunna ske ge- nom tillägg av en tredje mening i paragrafen. Förslagsvis kan paragrafen, med viss justering i övrigt, ges följande lydelse: Skattereduktion för utgifter för en miljöförbättrande installation tillgo- doräknas ägaren av den del av underlaget enligt 8 § som överstiger . Skattereduktion får ges med högst 10 000 kro- nor för installation av energieffektiva fönster och med högst 15 000 kro- nor för installation av biobränsleeldat uppvärmningssystem. Vad sålunda sagts om skattereduktionens storlek gäller per småhus för tiden . I första stycket hänvisas i fråga om omprövning av beslut till 21 kap. skattebetalningslagen. Det innebär bl.a. att den lagens tidsfris- ter för omprövningsbegäran och omprövningsbeslut blir tillämpliga. För omprövning på initiativ av den skattskyldige gäller att begäran skall ha kommit in senast sjätte året efter utgången av det kalenderår under vilket beskattningsåret har gått ut. Vid omprövning på initiativ gäller olika tidsfrister för att meddela omprövningsbeslut beroende på om omprövningen är till fördel eller nackdel för den skattskyldige. I andra stycket föreslås en bestämmelse om tidsfristen för omprövning i den situationen att ändring av beslut måste göras som följd av ett annat beslut av eller förvaltningsdomstol beträf- fande skattereduktion enligt förevarande lag, fastighetstaxering eller de- bitering av fastighetsskatt. Sådan följdändring skall enligt bestämmelsen få ske genom omprövning senast efter det beslut som föran- Enligt Lagrådets mening kan frågan ställas hur tidsfristen om sex må- nader för omprövning förhåller sig till de omprövningsfrister som skall tillämpas på grund av hänvisningen i första stycket till 21 kap. skattebe- Så som bestämmelsen i andra stycket är utformad synes det närmast vara en helt separat tidsfrist för det fall be- hovet av ändring och omprövning är en omedelbar följd av ett annat be- slut av förut beskrivet slag. Tänkbart är emellertid att sexmånadersregeln bara skall utgöra ett komplement som anger en yttersta tidsgräns för vissa situationer där de omprövningsfrister som skattebetalningslagen innehål- ler inte ger utrymme för behövliga följdändringar genom omprövning. Det kan noteras att lagrådsremissens förslag i detta hänseende synes ha utformats på motsvarande sätt som 16 § lagen (2000:1380) om skattere- duktion för utgifter för anslutningar för tele- och datakommunikation. Den andra berörda modellen valdes emellertid i samband med tidigare lagstiftning om skattereduktion för utgifter för byggnadsarbeten på bo- stadshus, se 12 § lag (SFS 1993:672) och 12 § lag (SFS 1996:725). Den kommer också till uttryck i skattebetalningslagens tidsfrist för beslut om vissa följdändringar genom efterbeskattning, se 21 kap. 15 § första stycket i den lagen. För Lagrådet ter det sig lämpligast att konstruera regeln efter mönster av de tre sistnämnda lagarna med hänsyn till att det behov som skall till- godoses bör vara att kunna ompröva och följdändra beslut om skattereduktion också när det beslut som föranleder ändringen har fattats nära eller efter utgången av skattebetalningslagens tidsfrister. andra fallen bör ju skattebetalningslagens frister vara tillräckliga. På grund av det anförda kan paragrafens andra stycke ges förslagsvis Om beslut behöver ändras till följd av ett annat beslut av eller förvaltningsdomstol som rör skattereduktion enligt denna lag, fastighetstaxering eller debitering av fastighetsskatt, får sådan ändring ske genom omprövning även efter utgången av tid som före- skrivs för omprövning i skattebetalningslagen men senast efter det beslut som föranleder ändringen. Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet och regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229), 2.lag om ändring i lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: I remissen föreslås bl.a. att bostäder i fastigheter som ägs av en ekono- misk förening eller ett aktiebolag under vissa förutsättningar skall kunna godtas som ersättningsbostäder vad gäller rätten till uppskovsavdrag en- ligt 47 kap. inkomstskattelagen (IL), trots att föreningen eller aktiebola- get inte uppfyller villkoren i 2 kap. 17 § IL för att vara privatbostadsföre- tag. Bestämmelser härom har tagits in i en ny 5 b § i 47 kap. IL. Enligt punkt 1 i den nya paragrafen förutsätts att det är fråga om ett företag som bedriver en verksamhet som består i att åt sina medlemmar eller delägare tillhandahålla bostäder i byggnader som ägs av företaget. Enligt Lagrå- dets mening kan uttrycket bestå i tolkas så att företaget uteslutande skall syssla med tillhandahållande av bostäder. Avsikten är emellertid att det skall göras ett undantag från kravet i 2 kap. 17 § IL att företagets verksamhet till klart övervägande del skall bestå i sådant tillhandahål- lande. Det skall sålunda under en övergångstid kunna godtas att tillhan- dahållandet av bostäder utgör endast en mindre del av verksamheten. För att avsikten med lagförslaget skall komma till uttryck på ett klarare sätt föreslår Lagrådet att punkten 1 i 47 kap. 5 b § IL formuleras på föl- jande sätt: 1. företaget bedriver en verksamhet som innefattar att åt sina medlemmar eller delägare tillhandahålla bostäder i byggnader som ägs av företaget. Såvitt gäller ursprungsbostäder (47 kap. 3 och 4 §§ IL) föreslås inte någon ändring motsvarande den som görs i fråga om ersättningsbostäder. Lagrådet förutsätter att frågan huruvida det bör göras en ändring även beträffande ursprungsbostäder utreds vidare inom ramen för den mera omfattande översyn som det talas om i remissprotokollet. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , Andnor, Nuder, , Regeringen beslutar proposition 2003/04:19 Vissa skattefrågor rörande fastigheter och bostadsrätter