prop · GR0332 · 2003-11-19 00:00:00 — Den kliniska läkemedels- prövningen får utföras i samband med sjukdomsbehandling eller utan sådant samband. En klinisk läkemedelsprövning får utföras på människor endast av en legitimerad läkare eller legitimerad tandläkare och på djur endast av en legitimerad veterinär. Den som utför prövningen skall ha tillräcklig kompetens på det område som prövningen avser. De patienter eller försöksperso- ner som avses delta i en klinisk läkemedelsprövning skall få sådan information om prövningen att de kan ta ställning till om de vill delta i denna. För prövningar som inte har samband med sjukdomsbehandling skall samtycke till deltagandet all- tid inhämtas. Sådana prövningar får inte företas på den som enligt har god man eller förvaltare eller på den som får vård enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård eller lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. För prövningar som har sam- band med sjukdomsbehandling skall samtycke till deltagandet inhämtas, om inte synnerliga skäl föreligger att ändå företa prövningen. 1 Jfr och rådets direktiv /20/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar rörande tillämpning av god klinisk sed vid kliniska prövningar av humanläkemedel (EGT L 121, , s. 34, Celex De patienter eller försöks- personer som avses delta i en klinisk läkemedelsprövning skall få sådan information om prövningen att de kan ta ställning till om de vill delta i denna. Samtycke till deltagande i klinisk läkemedelsprövning skall alltid in- hämtas. Samtycke skall, om inte annat följer av andra eller tredje stycket, lämnas av de patienter eller försökspersoner som avses delta i prövningen eller, vid prövning som skall utföras på djur, av djurägaren. Samtycke beträffande den som är underårig skall lämnas av vård- nadshavare. En klinisk läkemedels- prövning får inte utföras, trots vårdnadshavarens samtycke, om den underårige inser vad pröv- ningen innebär för hans eller hen- nes del och motsätter sig att den utförs. Samtycke beträffande den vars mening inte kan inhämtas på grund av sjukdom, psykisk störning, för- svagat hälsotillstånd eller något annat liknande förhållande skall lämnas av god man eller förvaltare enligt 11 kap. 4 eller 7 § föräldra- balken med behörighet att sörja för den enskildes person. Samtycke skall lämnas även av patientens närmaste anhöriga. En klinisk läkemedelsprövning får inte ut- föras, trots att samtycke lämnats, om patienten i någon form ger ut- tryck för att inte vilja delta. Den som lämnat samtycke till deltagande i klinisk läkemedels- prövning får när som helst återkalla sitt samtycke. Kliniska läkemedelsprövningar som inte har samband med sjukdomsbehandling får inte företas på den som får vård enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård eller lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Kliniska läkemedelsprövningar får, om inte 13 d § gäller, företas på underåriga endast om 1.forskningen kan förväntas leda till direkt nytta för patientgruppen, 2.forskningen är av avgörande betydelse för att bekräfta uppgifter som erhållits i kliniska läkemedels- prövningar med personer som kan samtycka till deltagande i pröv- ningar eller genom andra forsk- ningsmetoder, 3.forskningen hänför sig till ett kliniskt tillstånd som den under- årige lider av eller är av sådan art att den endast kan utföras på un- deråriga, 4.inga incitament eller ekono- miska förmåner ges, undantaget kostnadsersättningar, och 5.Europeiska läkemedelsmyn- dighetens riktlinjer för kliniska läkemedelsprövningar på under- åriga följts. Kliniska läkemedelsprövningar får, om inte 13 d § gäller, företas på den vars mening inte kan inhämtas på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller något annat liknande förhållande endast om 1.forskningen är avgörande för att bekräfta uppgifter som erhållits ikliniska läkemedelsprövningar med personer som kan samtycka till deltagande i prövningar eller ge- nom andra forskningsmetoder, 2.forskningen hänför sig direkt till ett livshotande eller försvagan- de kliniskt tillstånd som den be- rörda personen lider av, 3.det finns anledning anta att medicineringen med det läkemedel som skall prövas medför nytta som uppväger riskerna för patienten eller inte innebär några risker alls, och 4.inga incitament eller ekono- miska förmåner ges, undantaget kostnadsersättningar. Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter gäller dock i stället för de nya i fråga om klinisk läkemedelsprövning som har fått ett tillstånd som har meddelats före ikraftträdandet. Förslag till lag om ändring i lagen (0000:000) om etikprövning av forskning som avser människor Härigenom föreskrivs1 att det i lagen (0000:000) om etikprövning av forskning som avser människor skall införas en ny paragraf, 22 a §, samt närmast före 22 a § en ny rubrik av följande lydelse. Lydelse enligt prop. undersökning på människor av ett vad som följer av denna stämmelserna i 13 e och f §§ läke- medelslagen (1992:859) tillämpas. 1 Jfr och rådets direktiv /20/EG av om till- närmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar rörande tillämpning av god klinisk sed vid kliniska prövningar av humanläkemedel (EGT L 121, , s. 34, Celex 32001L0020). Följande remissinstanser har yttrat sig över promemorian Genomförande av EG-direktivet om kliniska prövningar. Hovrätten över och , , , , , , , , i , , , vid , , Föreningen förmyndare och Handikappförbundens Samarbetsorgan. Uppställningen redovisar hur artiklarna i EG-direktivet om kliniska pröv- ningar genomförs enligt lagrådsremissens förslag till ändringar i läke- medelslagen (1992:859) och lagen (2003:460) om etikprövning av forsk- ning som avser människor (etikprövningslagen). I uppställningen påtalas även behov av ändringar i läkemedelsförordningen (1992:1752). 1 § tredje stycket artikel 2 i övrigt 13 a § läkemedelslagen 13 b § läkemedelslagen 13 c § läkemedelslagen 13 b § andra stycket och 13 a § andra stycket 13 b § andra stycket 13 e § p 4 läkemedels- lagen och 11 a § etikpröv- 13 e § p 13 läkemedels- lagen och 11 a § etikpröv- 13 e § p 5 läkemedels- lagen och 11 a § etikpröv- 13 b § tredje stycket och 13 c § läkemedelslagen 13 a § andra stycket 13 b § tredje stycket 13 f § p 4 läkemedels- lagen och 11 a § etikpröv- 13 f § p 1 och 2 läke- medelslagen och 11 a § 13 f § p 3 läkemedels- lagen och 11 a § etikpröv- kräver ändring av 10 § 14 § andra stycket 14 § tredje och fjärde kräver ändring av 13 § artikel 9.7 och 9.8 Förslag till lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859) Härigenom föreskrivs1 i fråga om läkemedelslagen (1992:859) dels att 1, 13, 14 och 20 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas sju nya paragrafer, 13 ag §§, av följande lydelse. Med läkemedel avses i denna lag varor som är avsedda att tillföras människor eller djur för att förebygga, påvisa, lindra eller bota sjukdom eller symtom på sjukdom eller att användas i likartat syfte. Med radioaktiva läkemedel avses läkemedel som avger joniserande strålning. Till radioaktiva läkemedel räknas inte slutna strålkällor. Med prövningsläkemedel avses en farmaceutisk beredning av en aktiv substans eller placebo som prövas eller används som referens vid en klinisk läkemedelsprövning, inklusive produkter 1. som redan har godkänts för försäljning men som används eller sätts samman (bereds eller för- packas) på annat sätt än det godkända, 2. som används för en icke god- känd indikation, eller 3. som används för att få ytter- ligare information om en redan godkänd användning. I fråga om narkotiska läkemedel, om läkemedel som utgör dopningsmedel och om läkemedel som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor tillämpas bestämmelserna i denna lag, om de inte strider mot vad som är särskilt föreskrivet om dessa varor. Lydelse enligt SFS 2003:463 En klinisk undersökning på människor eller djur av ett läkemedels egenskaper (klinisk läkemedelsprövning) får utföras för att utreda i vad mån läkemedlet är ändamålsenligt. För klinisk prövning på människor finns även bestämmelser i lagen (2003:460) om etikprövning av 1 Jfr och rådets direktiv /20/EG av om till- närmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar rörande tillämpning av god klinisk sed vid kliniska prövningar av humanläkemedel (EGT L 121, , s. 34, Celex 32001L0020). 2 Senaste lydelse 1999:54. För klinisk prövning på djur bestämmelser i djurskyddslagen (1988:534). prövningen får utföras i samband med sjukdomsbehandling eller utan En klinisk läkemedelsprövning får utföras på människor endast av en legitimerad läkare eller legitimerad tandläkare och på djur endast av en legitimerad veterinär. Den som utför prövningen skall ha tillräcklig kompetens på det område som prövningen avser. De patienter eller försöks- personer som avses delta i en få sådan information om pröv- ningen att de kan ta ställning till om de vill delta i denna. För prövningar som inte har ar får inte företas på den som enligt har god man eller förvaltare eller på den som får vård enligt lagen (1991:1128) lagen (1991:1129) om rätts- som har samband med sjukdoms- behandling skall samtycke till del- synnerliga skäl föreligger att ändå De patienter eller försöks- personer som avses delta i en få sådan information om pröv- ningen att de kan ta ställning till om de vill delta i denna. vidare informeras om sin rätt att när som helst avbryta sin Om patienten eller försöks- personen är underårig eller en person vars mening inte kan inhämtas på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälso- inhämtas enligt 13 b § andra eller långt möjligt informeras person- ligen om prövningen. Om han eller hon är underårig skall informa- tionen lämnas av personal med pedagogisk erfarenhet. Samtycke till deltagande i klinisk läkemedelsprövning skall alltid inhämtas. Samtycke skall, om inte annat följer av andra eller tredje stycket, inhämtas från de patienter eller försökspersoner som avses delta i prövningen eller, vid prövning som skall utföras på djur, från djurägaren. När det gäller underåriga skall samtycke inhämtas från vårdnads- havarna. Den underåriges inställ- ning skall så långt möjligt klar- läggas. Även om vårdnadshavarna har samtyckt till prövningen får den inte utföras om den under- årige inser vad prövningen inne- bär för hans eller hennes del och motsätter sig att den utförs. När det gäller personer vars mening inte kan inhämtas på grund av sjukdom, psykisk stör- ning, försvagat hälsotillstånd eller något annat liknande förhållande skall samtycke inhämtas från god man eller förvaltare enligt 11 kap. 4 eller 7 § med behörighet att sörja för den enskildes person. Samtycke skall inhämtas även från patientens närmaste anhöriga. Samtycket skall uttrycka patientens förmoda- de vilja. Även om samtycke till prövningen har inhämtats får den inte utföras om patienten i någon form ger uttryck för att inte vilja delta. Ett samtycke till deltagande i klinisk läkemedelsprövning får när som helst tas tillbaka med omedel- bar verkan. De data som har hämtats in får dock användas i prövningen. Ett åter- taget samtycke får inte påverka det fortsatta omhändertagandet av patienten eller försökspersonen. Kliniska läkemedelsprövningar som inte har samband med sjuk- domsbehandling får inte utföras på den som får vård enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångs- vård eller lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Kliniska läkemedelsprövningar får, om inte 13 d § gäller, utföras på underåriga endast om 1.forskningen kan förväntas leda till direkt nytta för denna patientgrupp, 2.forskningen är avgörande för att bekräfta uppgifter som erhållits ikliniska läkemedelsprövningar med personer som har förmåga att samtycka till deltagande i pröv- ningar eller genom andra forsk- ningsmetoder, 3.forskningen hänför sig direkt till ett kliniskt tillstånd som den underårige lider av eller är av sådan art att den endast kan utföras på underåriga, 4.inga incitament eller ekono- miska förmåner ges, undantaget kostnadsersättningar, och 5.Europeiska läkemedelsmyn- dighetens riktlinjer för kliniska läkemedelsprövningar på under- åriga följts. Kliniska läkemedelsprövningar får utföras på den vars mening inte kan inhämtas på grund av sjuk- dom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller något annat liknande förhållande endast om 1.forskningen är avgörande för att bekräfta uppgifter som erhållits ikliniska läkemedelsprövningar med personer som har förmåga att samtycka till deltagande i pröv- ningar eller genom andra forsk- ningsmetoder, 2.forskningen hänför sig direkt till ett livshotande eller för- svagande kliniskt tillstånd som den berörda personen lider av, 3.det finns anledning anta att medicineringen med det läkemedel som skall prövas medför nytta som uppväger riskerna för patienten eller inte innebär några risker alls, och 4.inga incitament eller ekono- miska förmåner ges, undantaget kostnadsersättningar. En förutsättning för tillstånd till klinisk läkemedelsprövning är att den person, det företag, den institution eller den organisation som ansvarar för att inleda, organi- sera och eventuellt finansiera prövningen kostnadsfritt tillhanda- håller patienterna och försöks- personerna prövningsläkemedlet och, i förekommande fall, den utrustning som krävs för att använda det. Detta gäller inte vid kliniska läkemedelsprövningar som genom- förs utan medverkan av läke- medelsindustrin. En klinisk läkemedelsprövning får endast genomföras sedan tillstånd till prövning har med- delats. Frågor om tillstånd prövas av . En klinisk läkemedelsprövning får endast genomföras sedan till- stånd till prövning har meddelats eller anses beviljat enligt tredje stycket. Frågor om tillstånd prövas av . Om finner att tillstånd inte kan beviljas, skall sökanden underrättas om detta. 2003/04:32 Sökanden får vid endast ett tillfälle Bilaga 6 ändra innehållet i ansökan för att avhjälpa de brister som funnit. Om ansökan inte ändras skall den avslås. Om inte har fattat beslut från det att en fullständig ansökan kom in till verket, skall tillstånd anses beviljat i enlighet med ansökan. Vad som sägs i tredje stycket gäller inte vid ansökan om till- stånd att genomföra en klinisk läkemedelsprövning som inne- fattar 1.läkemedel för genterapi och somatisk cellterapi, inklusive xenogen cellterapi, 2.läkemedel som innehåller genetiskt modifierade organismer, 3.läkemedel som inte godkänts för försäljning i enlighet med och rådets direktiv /83/EG av om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel3, senast ändrat genom kommissionens direktiv /63/EG4, och som omfattas av del A i bilagan (EEG) nr 2309/93, eller beståndsdel eller beståndsdelar är en biologisk produkt som här- stammar från människa eller djur eller innehåller biologiska kompo- nenter som härstammar från människa eller djur eller vars framställning kräver sådana komponenter. Beslut av som avses i 5 §, 6 § fjärde stycket, 12 § andra stycket, 14 §, 16 § eller 17 § första stycket skall fattas inom den tid som regeringen föreskriver. 3EGT L 311, 28.11.2001, s. 67 (Celex 32001L0083). 4EUT L 159, 27.6.2003, s. 46 (Celex 32003L0063). 5 Senaste lydelse 1996:1153. Ett tillstånd enligt 5 § andra Ett tillstånd enligt 5 § andra eller tredje stycket, 14 §, 16 § eller eller tredje stycket, 14 § första 17 § första stycket får återkallas stycket, 16 § eller 17 § första om någon av de väsentliga förut- stycket får återkallas om någon av sättningar som förelåg när till- de väsentliga förutsättningar som ståndet meddelades inte längre förelåg när tillståndet meddelades föreligger eller om något krav som inte längre föreligger eller om är av särskild betydelse för kvalitet något krav som är av särskild och säkerhet inte följts. betydelse för kvalitet och säkerhet Ett tillstånd som beviljats enligt 14 § tredje stycket får återkallas om villkoren i ansökan om till- stånd är uppfyllda eller om något krav som är av särskild betydelse för kvalitet och säkerhet Särskilda bestämmelser finns om handläggning av sådana ärenden som har anknytning till det europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter gäller dock i stället för de nya när ansökan om tillstånd till klinisk läkemedelsprövning har gjorts före ikraftträdandet. Förslag till lag om ändring i lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor Härigenom föreskrivs1 att det i lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor skall införas en ny paragraf, 11 a §, av följande lydelse. Vid etikprövning av klinisk undersökning på människor av ett läkemedels egenskaper (klinisk läkemedelsprövning) skall, utöver vad som följer av denna lag, bestämmelserna i 13 e och f §§ läkemedelslagen (1992:859) tillämpas. Denna lag träder i kraft . 1 Jfr och rådets direktiv /20/EG av om till- närmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar rörande tillämpning av god klinisk sed vid kliniska prövningar av humanläkemedel (EGT L 121, , s. 34, Celex 32001L0020). Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i läkemedelslagen (1992:859), 2.lag om ändring i lagen (2003:460) om etikprövning av forskning som avser människor. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn , biträdd av ämnessakkunnige . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i läkemedelslagen I den föreslagna femte punkten anges att kliniska läkemedelsprövningar får utföras på underåriga endast om Europeiska läkemedelsmyndighetens riktlinjer i ämnet följts. Bestämmelsen är avsedd att i svensk rätt genom- föra kravet i artikel 4 punkt f i och rådets direktiv /20/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar rörande tillämpning av god klinisk sed vid kliniska prövningar av humanläkemedel, att sådana prövningar endast får utföras på underåriga under förutsättning att Europeiska läkemedels- myndighetens motsvarande vetenskapliga riktlinjer följts. Den använda lagstiftningstekniken väcker frågan om hänvisningen skall uppfattas som statisk, dvs. om den avser riktlinjerna i deras lydelse när lagen antas, eller om den skall uppfattas som dynamisk och således omfatta även even- tuella senare ändringar av dem (jfr Lagrådets yttrande över förslaget till ny fartygssäkerhetslag). Det i lagförslaget använda uttryckssättet ger enligt Lagrådets uppfatt- ning närmast vid handen att det är fråga om en dynamisk hänvisning och att det således är vid varje framtida tidpunkt gällande riktlinjer som skall följas. En sådan tolkning förutsätter emellertid att har delegerat normgivningskompetens till läkemedelsmyndigheten. En sådan över- låtelse av beslutanderätt är inte förenlig med reglerna om normgivnings- makten i 8 kap. regeringsformen men kan under vissa i 10 kap. 5 § regeringsformen angivna förutsättningar ändå ske. Det framgår dock inte av lagrådsremissen att det varit regeringens avsikt att tillämpa den senare bestämmelsen. Om hänvisningen i stället görs statisk, genom att i den t.ex. ange den dag när läkemedelsmyndigheten antog riktlinjerna, undviks dessa pro- blem. Om läkemedelsmyndigheten ändrar sina riktlinjer tvingas regeringen dock i så fall att återkomma till och föreslå att hänvisningen ändras till att avse den nya lydelsen. Ett annat sätt att undvika problemet skulle vara att regeringen i förordningsform bemyn- digar det svenska läkemedelsverket att utfärda föreskrifter som svarar mot kraven i den europeiska myndighetens riktlinjer. Då riktlinjerna så- vitt Lagrådet kunnat förstå inte föreligger på svenska och då de efter en översiktlig genomläsning inte förefaller innehålla särskilt många bin- dande regler för läkemedelsföretagen, utan i huvudsak anvisningar om vilka olika omständigheter som bör beaktas vid läkemedelsprövningar på barn, förordar Lagrådet att den senare metoden används. Paragrafens nuvarande lydelse ger uttryck för ett generellt krav på till- stånd av för att genomföra en klinisk läkemedelspröv- ning. Något utrymme ges inte för att påbörja en sådan prövning innan tillstånd har meddelats. Beslut i tillståndsärenden skall enligt 20 § fattas inom tid som regeringen föreskriver. Ett tillstånd får enligt sistnämnda paragraf återkallas, om någon av de väsentliga förutsättningar som före- låg när tillståndet meddelades inte längre föreligger eller om något krav som är av särskild betydelse för kvalitet och säkerhet inte följts. I lagrådsremissen föreslås att regleringen av tillståndsförfarandet byggs ut. I ett nytt tredje stycke föreslås en bestämmelse om att tillstånd till klinisk läkemedelsprövning skall anses beviljat i enlighet med tillstånds- ansökan, om inte har fattat beslut i ärendet från det att en fullständig ansökan kom in till verket. Vissa sär- skilda undantagsfall anges i nya fjärde stycket. Frånsett undantagsfallen skall således klinisk prövning alltid få påbörjas och genomföras i och med att nämnda handläggningsfrist har löpt ut utan att beslut meddelats. Som skäl för den föreslagna ordningen hänvisas i remissen till ingres- sen (särskilt p.11) och artikel 9 i det aktuella EG-direktivet om kliniska prövningar. Vad som avhandlas där är i vilket skede av ett ansöknings- och tillståndsförfarande som klinisk prövning skall få påbörjas. Direk- tivets krav bygger på tanken att genom förenkling och harmonisering av medlemsstaternas bestämmelser uppnå ökad effektivitet i administra- tionen av läkemedelsprövningarna (jfr p.10 i ingressen). Kraven innebär att klinisk prövning normalt skall få påbörjas om vederbörande etik- kommitté har avgett ett positivt yttrande och den behöriga beslutsmyn- digheten inte har meddelat sökanden att den har motiverade invänd- ningar. Endast i vissa angivna undantagsfall, där särskilt svåra frågeställ- ningar uppkommer, kan eller skall explicit skriftligt tillstånd fordras innan klinisk prövning påbörjas. Den lösning som har valts i remissförslaget för att uppnå anpassning till direktivet innebär således att komplettering sker med en ny tillstånds- regel som kommer i tillämpning för den händelse ärendehandläggningen hos drar ut utöver den 60-dagarsgräns som direktivet anger. Någon bestämmelse som direkt tar sikte på när en kli- nisk prövning får påbörjas föreslås däremot inte. Det grundläggande till- ståndskravet för att genomföra klinisk läkemedelsprövning föreslås inte ändrat. Som Lagrådet ser det lägger EG-direktivet knappast hinder i vägen för en alternativ lösning som skulle innebära att ett generellt krav på med- delat tillstånd bibehålls och att det i stället införs kompletterande be- stämmelser om att klinisk prövning normalt och under vissa förutsätt- ningar får påbörjas innan ansökningsärendet har slutbehandlats. synas som om det framlagda förslaget bör kunna tillämpas så att de anspråk som direktivet ställer på förfarandet i prövningsärenden uppfylls och därmed administrativa hinder inte i onödan uppkommer mot att kliniska prövningar kan påbörjas i tidigt skede. En reglering som medför att dröjsmål hos en myndighet med att fatta beslut i ett ärende skall anses innebära bifall till ansökan i ärendet är en ovanlig företeelse i svensk rätt. Ett exempel på en sådan konstruktion finns i 13 § konkurrenslagen (1993:20). Därmed är inte sagt att en sådan ordning är lämplig på andra områden. Tvekan skulle kunna anföras för läkemedelsområdets del med hänvisning till att ett system med fullstän- dig materiell prövning i alla ärenden bör vara att föredra från medicinsk säkerhetssynpunkt och för att tilltron till beslutsmyndighetens ärende- hantering skall upprätthållas. Sådana argument emot att den materiella tillståndsprövningen begränsas i vissa fall synes dock inte behöva tillmätas avgörande betydelse, om man utgår från att såsom tillstånds- och tillsynsmyndighet har tillfredställande möjligheter att följa och bevaka även sådana anhängiggjorda ärenden som avslutas utan fullständig materiell prövning med åtföljande skriftliga beslut. bör därvid beaktas att har möjlighet att vid behov