prop · GQ03106 · 2003-03-17 00:00:00 — Det kvalitetssäkringsprogram som bedriver tillsammans med företagen går bl.a. ut på att företagen skall använda sådana kontrollrutiner att jämförelse mellan fakturor och tulldeklarationer inte skall behöva göras av . Härmed har den egentliga kontrollverksamheten kommit att förskjutas mot efterkontroll. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att man på tullområdet inför en ordning som innebär att den som lämnat tillräckligt underlag för ett korrekt tulltaxeringsbeslut inte skall anses ha lämnat någon oriktig uppgift och att denna princip även skall gälla för elektroniska tulldeklarationer. En uppgift som en gäldenär har lämnat till ledning för fastställande av tull skall således inte anses vara oriktig, om den i förening med de uppgifter som i övrigt lämnats i deklarationen eller i kontrollmaterial vartill hänvisas i deklarationen om den lämnats elektroniskt eller som bifogats deklarationen, har utgjort tillräckligt underlag för ett riktigt tulltaxeringsbeslut. Praktisk betydelse får detta bl.a. vid vissa särskilt vanligt förekommande fel i beräkningen av tullvärdet, som t.ex. har samband med oriktig omräkning av kostnader som enligt artikel 32 i tullkodexen skall ingå i tullvärdet, t.ex. kostnader Prop. 2002/03:106 för transport och försäkring eller royalties och licensavgifter. fel framgår emellertid inte direkt av de styrkande handlingarna och i så fall skall givetvis tulltillägg tas ut. För att tulltillägg skall kunna påföras gäller att uppgiften i fråga befinns oriktig. I uttrycket befinns får anses ligga ett strängare krav på bevisningens styrka än vad som generellt gäller i förvaltnings- processen. Enligt skattetilläggskommitténs förslag skall beviskravet för att en uppgift skall anses oriktig ställas på samma sätt som i brottmål, dvs. att det är ställt bortom allt rimligt tvivel att uppgiften är oriktig. En sådan ändring skulle enligt regeringens mening sannolikt innebära en höjning av beviskravet för förekomsten av oriktig uppgift. Med hänvisning till vad som anförts i avsnitt 9.1 om beviskravet för skattetillägg finner regeringen att det beviskrav som i svensk rätt ställs för att en oriktig uppgift skall anses föreligga uppfyller krav i detta avseende. Regeringen anser inte att det föreligger skäl att ändra beviskravet för förekomsten av oriktig uppgift. Emellertid finns det, på samma sätt som för skattetillägg, skäl att överväga om termen befinns bör bytas ut då den språkligt framstår som svårbegriplig och omodern. I likhet med förslaget angående beviskrav för skattetillägg, föreslår regeringen att beviskravet i stället skall anges med orden klart framgå. Bestämmelsen skall således utformas så att det för att en uppgift skall anses vara oriktig skall klart framgå att den är felaktig eller har utelämnats. Härmed avses inte någon skärpning av beviskravet. Regeringens bedömning: Grundförutsättningarna för uttag av tulltillägg bör inte utformas på så sätt att den oriktiga uppgiften måste antas ha lämnats med uppsåt eller av oaktsamhet för att tulltillägg skall kunna påföras. De subjektiva förhållandena bör i stället alltjämt ha formen av befrielsegrunder. Regeringens förslag: Gäldenären skall helt eller delvis befrias från tulltillägg om felaktigheten eller underlåtenheten framstår som ursäktlig eller om uttag av avgiften med fullt belopp annars skulle vara oskäligt. Vid bedömningen av om felaktigheten eller underlåtenheten är ursäktlig skall särskilt beaktas -om denna kan antas ha stått i samband med gäldenärens ålder, hans eller hans ombuds hälsa eller liknande förhållanden, eller -om den kan antas ha berott på att gäldenären har felbedömt en regel eller betydelsen av de faktiska förhållandena. Vid bedömningen av om ett uttag av avgiften med fullt belopp annars skulle vara oskäligt skall särskilt beaktas -om avgiften inte står i rimlig proportion till felaktigheten eller underlåtenheten, -om en oskäligt förflutit efter det att funnit anledning anta att gäldenären skulle kunna påföras tulltillägg utan att gäldenären kan lastas för tidsutdräkten, eller -om felaktigheten eller underlåtenheten medfört att gäldenären fällts till ansvar för brott enligt smugglingslagen eller 10 kap. tullagen. Befrielsebestämmelsen gäller även förseningsavgift. Kommitténs förslag: föreslår att tulltillägg skall kunna påföras endast om det kan antas att den oriktiga uppgiften har lämnats med uppsåt eller av oaktsamhet som inte, med hänsyn till omständigheterna, är att anse som ursäktlig. samma resonemang som beträffande kommitténs förslag om införande av subjektiva rekvisit för påförande av skattetillägg (9.6.4). Kommittén anser således att de subjektiva förutsättningarna har sådan anknytning till själva gärningen att de bör ingå i de grundläggande rekvisiten för tulltillägg. Detta innebär att de subjektiva förhållandena således inte bör betecknas som omständigheter som kan befria från tulltillägg, utan det bör vara en förutsättning för att skattetillägg skall påföras och att sådana ursäktliga förhållanden inte föreligger. Kommitténs förslag skiljer sig också från regeringens förslag genom att kommittén föreslår en bestämmelse vilken anger att tulltillägg inte heller skall påföras i sådana situation då uppgifterna utan gäldenärens förvållande skall lämnas med stor brådska. Remissinstanserna: och (numera Föreningen ), , , och , samtliga genom Näringslivets skattedelegation (NSD), menar att genom införandet av krav på uppsåt eller oaktsamhet kommer sanktionssystemet med tulltillägg att uppfattas som betydligt mer rättvist och rimligt än vad som är fallet med dagens system. NSD vill emellertid betona vikten av att de föreslagna ändringarna särskilt överflyttningen av bevisbördan från gäldenären till de beslutande myndigheterna verkligen får den innebörd och det genomslag i den praktiska tillämpningen som åsyftas. Målsättningen måste vara att ett tulltillägg inte får påföras med mindre än att det kan konstateras någon form av skuld på gäldenärens sida och att tulltillägget inte heller får åläggas med högre belopp än att det står i rimlig proportion till denna skuld. Vid prövningen av huruvida en gäldenär har förfarit oaktsamt måste särskilt beaktas de specifika förhållanden som utmärker tullområdet. Sålunda handlar det ofta om stora volymer, hög tidspress och, inte minst, svårtolkade och bristfälliga underlag för tulldeklarationerna. ställer sig tveksamt till förslaget vad gäller möjligheten att underlåta att påföra tulltillägg för det fall att felaktigheten i uppgiften beror på den brådska som gällt för uppgiftslämnandet och att gäldenären inte skäligen kan lastas för denna brådska. Anledningen till tveksamheten är att verket är frågande till i vilken situation regeln skulle vara tillämplig. Tveklöst kan situationer uppkomma när ett stort antal uppgifter skall lämnas och tiden är begränsad. Det är emellertid svårt att se på vilket sätt eller i vilket fall brådskan på ett objektivt sätt inte beror på gäldenärens eget agerande. Gäldenären har möjlighet att avvakta med deklarationen tills alla nödvändiga uppgifter är tillgängliga. Att i lagen skriva in brådska som en ursäkt kan dessutom, enligt , möjligen motverka de strävanden efter kvalitetssäkrade rutiner som verket infört. Utgångspunkten måste ändå vara ett systemtänkande med kvalitetssäkrade och förutsägbara rutiner där uppgiftslämnandet är en del i en logistikkedja. I sådana fall bör i normalfallet inte situationen vara att gäldenären ofta under stark tidspress skall lämna uppgifter om delvis komplicerade förhållanden. För det fall händelser utanför gäldenärens kontroll ändå inträffar bör de allmänna reglerna om eftergift kunna tillämpas. Skälen för regeringens förslag: I fallen Janosevic mot och och Vulic mot (domar ) konstaterar beträffande oskuldspresumtionen och de svenska skattetilläggen, att förvaltningsdomstolarna i har rätt att pröva hela saken både formellt och materiellt. Vidare konstaterar domstolen i de nämnda målen, att det är skattemyndigheten som har bevisbördan i fråga om skattetillägg och att det inte finns något tecken på att den svenska domstolen dömt klagandena på förhand, eller att domstolen haft förutbestämd uppfattning om sakförhållandena. Regeringen finner att detta resonemang även är tillämpligt på tulltillägg i den mån dessa omfattas av artikel 6 i . Eftersom det numera får anses klarlagt att bestämmelser om skattetillägg inte behöver vara utformade med de subjektiva rekvisiten uppsåt och oaktsamhet för att oskuldspresumtionen i artikel 6 skall vara uppfylld finns det ingen anledning att av skäl hänförliga till överväga sådana rekvisit för tulltilläggens del. Regeringen finner inte heller att andra tillräckligt starka skäl skulle tala för att införa de subjektiva rekvisiten uppsåt eller oaktsamhet, som förutsättning för tulltillägg. Däremot anser regeringen att det finns skäl att föreslå förändringar av befrielsegrunderna. Fråga är därmed om det föreligger skäl att föreslå samma ändringar av befrielsegrunderna för tulltillägg, som föreslås beträffande skattetillägg. Bakgrunden till de av regeringen föreslagna ändringarna beträffande befrielsegrunderna vid skattetillägg är att regeringen anser att det finns fog för att instämma i den kritik som framförts mot skattetilläggen. Kritiken består i att man anser att systemet med befrielsegrunder tillämpas restriktivt och onyanserat. Därför föreslår regeringen som framgår av avsnitt 11.3 att innehållet i de nu gällande befrielsegrunderna för skattetillägg skall förtydligas och kompletteras för att åstadkomma en mer rättvis och generös tillämpning av bestämmelserna samt för att öka förutsebarheten. På tullområdet har likartad kritik riktats mot tulltilläggen bl.a. från och . Av kritiken framgår att det även på tullområdet finns behov av bestämmelser vilka ger en bättre vägledning i frågan när nedsättning skall göras. Regeringen bedömer därför att det även beträffande tulltilläggen finns behov av tydligare och något fylligare bestämmelser om befrielse. Regeringen föreslår därför att bestämmelserna om befrielse från tulltillägg ändras på i stort sett samma sätt som motsvarande regler om skattetillägg. Vad som anförs till stöd för motsvarande förslag beträffande skattetillägg i avsnitt 11.3.1 gäller även för regeringens förslag beträffande tulltillägg. Vissa mindre avvikelser i bestämmelserna om tulltillägg behövs emellertid för att reglerna skall vara anpassade till tullområdet. Sålunda föreslås att det på samma sätt som skall vara möjligt att vid bedömningen av om befrielse skall medges ta hänsyn till om felaktigheten eller underlåtenheten haft samband med gäldenärens eller hans ombuds hälsa. Ytterligare en avvikelse är att det inte beträffande tulltillägg finns anledning att ha någon bestämmelse om befrielse på grund av vilseledande eller missvisande kontrolluppgifter; aktuella bestämmelser om kontroll- uppgifter som skall lämnas utan föreläggande enligt lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter gäller inte på tullområdet. När det gäller skattetillägg innebär regeringens förslag att befrielse skall kunna medges helt eller delvis en nyhet. Detta är inte fallet för tulltilläggen. Konstruktionen att befrielse kan medges helt eller delvis har funnits . Någon anledning att ändra bestämmelsen i denna del finns enligt regeringens mening inte. har föreslagit att det skall skrivas in i lagtexten att det finns ett visst utrymme för att avstå från att påföra tulltillägg i fall då utan gäldenärens förvållande uppgifterna måste lämnas med stor brådska. Regeringen anser att det finns utrymme för att vid bedömningen ta hänsyn till den brådska som skattetilläggskommittén nämner i sitt lagförslag. Detta har även påpekats av . Den nu föreslagna ändringen av innehållet i kriterierna för befrielse från tulltillägg är inte tänkt att medföra någon ändring i detta avseende. Regeringen finner därför inte någon anledning att direkt i lagtexten uttala att brådska skulle föranleda en möjlighet för att undgå att tulltillägg påförs. I tidigare förarbeten till bestämmelserna om befrielse och nedsättning av tulltillägg har uttalats att bestämmelserna skall tillämpas generöst i fråga om personer som är ovana vid tullsystemet, men när det gäller dem som yrkesmässigt importerar varor skall tillämpningen vara mer Emellertid är det i stort sett bara de som yrkesmässigt importerar varor som riskerar att påföras tulltillägg. betona att vid tillämpning av bestämmelserna om befrielse från och nedsättning av tulltillägg har att bedöma varje situation för sig utifrån de omständigheter som föreligger i varje särskilt fall. person som upprättat tulldeklarationen är ovan vid bestämmelserna är en sådan omständighet bland andra som skall beaktas. Liksom enligt nuvarande bestämmelser är avsikten att bestämmelsen om befrielse även skall gälla beträffande förseningsavgift. Befrielse vid ansvar för brott enligt lagen om straff för smuggling Enligt gällande bestämmelser innebär den omständigheten att tulltillägg tagits ut inte något hinder mot att gäldenären åtalas för smugglingsbrott, olovlig in- eller utförsel, tullbrott eller vårdslös tullredovisning enligt lagen om straff för smuggling eller tullförseelse enligt 10 kap. tullagen. Det finns inte heller något som hindrar att den som fällts för brott mot lagen om straff för smuggling eller tullagen påförs tulltillägg. På samma sätt som beträffande skattetillägg förutsätts det att den omständigheten att den tilltalade har påförts eller kommer att påföras tulltillägg skall beaktas vid bestämmandet av påföljd för brott mot lagen om straff för smuggling eller 10 kap. tullagen. När det gäller tullbrott och vårdslös tullredovisning finns vidare en åtalsbegränsningsregel i 31 § första stycket 2 lagen om straff för smuggling enligt vilken åtal för brott får väckas endast om det är påkallat av särskilda skäl i fall då brottet kan föranleda att tulltillägg påförs. För tullförseelse finns den åtalsbegränsningen att allmänt åtal för tullförseelse får väckas endast efter medgivande av . Ett syfte härmed torde vara att bl.a. förekomsten av tulltillägg skall beaktas. Någon uttrycklig möjlighet att vid bestämmande av tulltillägg beakta att gäldenären dömts till böter eller fängelse på grund av den oriktiga uppgiften finns inte. På samma sätt som beträffande skattetillägg anser regeringen att detta är en brist i systemet. påföljdsbördan för den enskilde riskerar att bli orimligt tung. föreslår därför en bestämmelse om att befrielse helt eller delvis från tulltillägg skall medges om det skulle vara oskäligt at ta ut fullt tulltillägg eftersom felaktigheten eller underlåtenheten medfört att gäldenären även fällts till ansvar enligt lagen om straff för smuggling eller 10 kap. Lagrådet anser att det skall införas en bestämmelse om att åtal för olovlig införsel eller olovlig utförsel eller för brott mot 10 kap. tullagen inte får väckas efter det att beslut om tulltillägg har fattats och omvänt att beslut om tulltillägg inte får meddelas efter det att åtal för sagda brott har väckts. Syftet härmed skall vara att motverka att bestämmelserna står i strid mot dubbelbestraffningsförbudet. framgår av avsnitt 7.4 gör regeringen dock bedömningen att det svenska systemet inte behöver ändras i detta avseende av skäl hänförliga till Regeringen har vidare i avsnitt 11.3.2 erinrat om vissa tillämpningsproblem som den av Lagrådet förordade ordningen skulle medföra beträffande skattetilläggen. Det som där anförs gäller i allt väsentligt även för tulltilläggen. Tulltillägg vid temporär import och aktiv förädling Regeringens bedömning: Tulltillägg skall alltjämt påföras för det fall att någon förfogat över en förtullad vara i strid mot föreskriven förutsättning för befrielse från eller nedsättning eller återbetalning av tull. Kommitténs förslag: Tulltillägg skall inte påföras i sådana fall då någon har förfogat över en förtullad vara i strid mot föreskriven förutsättning för befrielse från eller nedsättning eller återbetalning av tull. Detta då ett sådant förfarande inte leder till fara för att någon obehörig tullförmån skall tillkomma gäldenären. Remissinstanserna: och (numera Föreningen ), , , och , samtliga genom Näringslivets skattedelegation (NSD), tillstyrker förslaget att tulltillägg inte skall påföras när det i realiteten inte föreligger någon fara för undandragande av tull, såsom i fall av ej avslutade transiteringar inom EU samt vid utförsel efter aktiv förädling eller efter temporär import. Förslaget torde, enligt NSD, bidra till att göra systemet med tulltillägg mer rättvist och rimligt. anför i huvudsak följande. I de exempel som kommittén nämner beträffande tulltillägg vid temporär import och aktiv förädling kan det tyckas orimligt att ta ut tulltillägg, och befrielse från tulltillägg kan också medges med stöd av 8 kap. 10 § tullagen för det fall att gäldenären kommer med en förklaring och lägger fram bevisning. Det finns emellertid ett antal andra fall, där villkoret för den befrielse etc. från tull som beviljats vid förtullning är att varan efter införseln skall användas för ett särskilt ändamål eller enligt speciella villkor. Detta kan t.ex. gälla vetenskapliga instrument och apparater, vissa andra varor avsedda för forskning, varor till välgörenhets- organisationer, handikappade och katastrofoffer. I rådsförordningen (EEG) nr 918/83 regleras i ett antal artiklar vad som gäller om den tullfrihetsberättigade avser att använda varorna för andra ändamål än de reglerna för tullbefrielse medger. De ändrade förhållandena skall då anmälas till och tull betalas. Om t.ex. en institution beviljats tullfrihet för ett instrument för användning för forskning vid institutionen, men bryter villkoret för tullfriheten genom att sälja instrumentet för annan användning utan att meddela , har institutionen tillskansat sig en obehörig tullförmån. Upptäcks detta vid en kontroll, skall tull debiteras och anser att möjligheten att ta ut tulltillägg i dessa fall bör finnas kvar. Tulltillägg för obehörig tullförmån för en förtullad vara bör enligt uppfattning vara jämförbart med tulltillägg för olagligt undandragande eller oriktigt förfogande för vilka tulltillägg kan påföras i enlighet med 8 kap. 3 § tullagen. Skälen för regeringens bedömning: Som skattetilläggskommittén anför medför tullförfarandet temporär import att icke-gemenskapsvaror som används tillfälligt i gemenskapen helt eller delvis befrias från importtullar och inte blir föremål för handelspolitiska åtgärder, med hänsyn till att varorna skall återexporteras. transportmedel, containrar och andra varor som förs in för tillfälligt bruk för att därefter föras ut i oförändrat skick. Varor som visas eller används Prop. 2002/03:106 på utställningar och mässor, räddningsmaterial som införs som gratislån till statliga eller statligt godkända organ för att motverka effekterna av katastrofer samt levande djur för dressyr och träning utgör några exempel i raden av sådana andra varor. Aktiv förädling är ett annat tullförfarande som innebär att varor som förs in tillfälligt, för att först bearbetas och därefter återexporteras, inte belastas med importtullar. Tullförfarandet indelas i två system, suspensionssystemet och restitutionssystemet. Suspensionssystemet innebär att temporär befrielse från avgifter ges och att säkerhet kan krävas för detta. Restitutionssystemet innebär att avgifterna betalas vid importtillfället för att sedan betalas tillbaka då varorna återexporteras. Restitutionssystemet får inte användas för varor som omfattas av kvantitativa importrestriktioner eller som är belastade med någon importavgift enligt den ordning som gäller för jordbruksprodukter. Kommittén har som grund för förslaget att ta bort tulltillägget för det fall att någon har förfogat över en förtullad vara i strid mot föreskriven förutsättning för befrielse från eller nedsättning eller återbetalning, anfört att ett sådant förfarande inte skulle leda till fara för att någon obehörig tullförmån skulle tillkomma gäldenären. Det finns emellertid, som påpekar, även andra situationer än dem som kommittén anfört där den nu aktuella regeln är tillämplig. Det finns enligt regeringens mening en risk för att gäldenären i sådana fall skulle kunna skaffa sig en otillbörlig tullförmån. Regeringen finner med anledning av det ovan anförda att tulltillägget i de nu aktuella situationerna skall vara kvar. Regeringen instämmer i uppfattning att tulltillägg för obehörig tullförmån för en förtullad vara, är jämförbart med tulltillägg för olagligt undandragande eller oriktigt förfogande, för vilka tulltillägg kan påföras i enlighet med 8 kap. 3 § tullagen. I situationer av den art som skattetilläggskommittén räknar upp, har att för varje fall bedöma huruvida grund för hel eller delvis eftergift av tulltillägget föreligger. Regeringens bedömning: Liksom skall tulltillägg inte tas ut om det belopp som kunde ha undandragits genom oriktigheten är obetydligt. Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att tulltillägg inte skall tas ut när det undandragna tullbeloppet understiger för juridiska personer och för fysiska personer. Remissinstanserna: utgår från att skattetilläggskommittén inte avser att de föreslagna beloppsgränserna skall skrivas in i tullagen. är i och för sig berett att överväga en höjning av gränsen för vad som i normala fall skall anses vara obetydligt belopp till . Däremot ser verket inte något behov av att införa en särskild lägre gräns om för fysiska personer. Detta med anledning av att rekvisiten för tulltillägg är utformade så, att tulltillägg i allmänhet endast kommer i fråga i den yrkesmässiga tredjelandshandeln. Endast aktörer inom den handeln är enligt skyldiga att lämna tull- Prop. 2002/03:106 deklarationer skriftligt eller elektroniskt. Andra aktörer får lämna tulldeklarationer muntligt eller på annat sätt. En fysisk person kan normalt sett bli påförd tulltillägg endast om han bedriver yrkesmässig handel såsom enskild näringsidkare, inte således som privatperson. anser att samma regler om tulltillägg bör gälla för enskild näringsidkare som för näringsidkare som är juridisk person. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 8 kap. 10 § andra stycket tullagen får gäldenären befrias helt från tulltillägget när det belopp som kunde ha undandragits är obetydligt. Enligt regeringens mening finns det överhuvudtaget inte skäl att ta ut tulltillägg i dessa fall. Regeringen föreslår därför en annan lagteknisk lösning: Bestämmelsen bör i stället tas in i 8 kap. 6 §; tulltillägg skall helt enkelt inte tas ut om det tullbelopp som kunde ha undandragits genom felaktigheten eller underlåtenheten är obetydligt. Det får ankomma på att lämna närmare föreskrifter om belopp. Självklart måste verket då så är påkallat justera detta belopp med hänsyn till exempelvis penningvärdesförändringar. Regeringens förslag: Principen att tulltillägg skall tas ut vid skönstulltaxering bör behållas. Tulltillägg skall påföras gäldenären dels i de fall skönstulltaxering har skett på grund av utebliven tulldeklaration och sådan inte har kommit in trots att föreläggande sänts ut till gäldenären, dels då avvikelse från deklarationen har skett Tillägget beräknas på den tull som till följd av skönstaxeringen påförs gäldenären utöver den tull som annars skulle Kommitténs förslag: Tulltillägg vid skönstulltaxering på grund av utebliven deklaration tas bort. Kommittén har föreslagit att även det automatiska skattetillägget vid skönstaxering skall avskaffas. framstår i dessa situationer, enligt kommittén, som en alldeles för drastisk sanktion för det fall deklaration av ett eller annat skäl inte Detta gäller särskilt som förseningsavgift utgår i de fall då en deklarant inte kommit in med en tulldeklaration inom föreskriven tid. Förfarandet vid skönstulltaxering bygger, liksom skönstaxering på skatteområdet, på att myndigheten inte kan bevisa att någon oriktig uppgift har lämnats. Trots detta kan enligt de nu gällande reglerna tulltillägg påföras på samma sätt som om det vore bevisat att en oriktig Det kan inte uteslutas att detta avviker från vad som