prop · GR034 · 2003-09-30 00:00:00 — 1 § som om uppgiften hade utförts av en svensk tjänsteman. 8 § Om en utländsk tjänsteman utför uppgifter i en gemensam utred- ningsgrupp i , skall den svenska staten i stället för den utländska myndigheten eller tjänstemannen ersätta skada som uppkommer i samband med den gemensamma utredningsgruppens verksamhet och för vilken den utländska myndigheten eller tjänstemannen skulle ha varit skadeståndsskyldig om svensk lag varit tillämplig på dem. staten skall dock inte ersätta skada som uppkommer hos den utländska myndigheten eller tjänstemannen. 9 § Bestämmelser om svenska statens skyldighet att ersätta skador som svenska tjänstemän vållar skall inte vara tillämpliga när skadorna vållas i en annan stat i samband med den verksamhet som en gemensam utredningsgrupp utför i den staten. Denna lag träder i kraft . Bestämmelser som begränsar möjligheten att utnyttja vissa upp- gifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat finns i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete, lagen (2000:344) om Schengens informationssystem, lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete samt lagen (0000:000) om gemensamma utredningsgrupper för brottsutred- ningar. Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100)1 skall ha följande lydelse. Gäller förbud enligt denna lag mot att röja uppgift, får uppgiften inte heller i övrigt utnyttjas utanför den verksamhet i vilken sekretess gäller för uppgiften. I insiderstrafflagen (2000:1086) finns bestämmelser om förbud att utnyttja eller röja vissa uppgifter som är ägnade att väsentligt påverka kursen på finansiella instrument. Bestämmelser som begränsar möjligheten att utnyttja vissa upp- gifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat finns i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete, lagen (2000:344) om Schengens informationssystem samt lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete. Denna lag träder i kraft . 1Lagen omtryckt 1992:1474. 2Senaste lydelse 2000:1221. Det finns också särskilda bestämmelser om rättslig hjälp i brottmål åt vissa internationella organ. 3Förslag till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål skall ha följande lydelse. Rättslig hjälp enligt denna lag omfattar följande åtgärder: 1.förhör i samband med förundersökning i brottmål, 2.bevisupptagning vid domstol, 4.förhör genom videokonferens, 5.kvarstad, beslag samt husrannsakan och andra åtgärder som avses i 28 kap. , 6.hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning, 8.överförande av frihetsberövade för förhör m.m. och 9.rättsmedicinsk undersökning av en avliden person. Lagen hindrar inte att hjälp lämnas med annan åtgärd än sådan som anges i första stycket om det kan ske utan tvångsmedel eller annan tvångsåtgärd. I fråga om utlämning och delgivning finns särskilda bestäm- melser. Det finns också särskilda bestämmelser om rättslig hjälp i brottmål åt vissa internationella organ. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2002:331. Remissyttrande har avgetts av ombudsmän, över och , , , , , , , , , , , vid , och . 1Förslag till lag om gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om gemensamma utrednings- grupper för brottsutredningar som inrättas av två eller flera stater med stöd av en internationell överenskommelse som är bindande för . Regeringen får meddela föreskrifter om vilka internationella överenskommelser som avses i första stycket. Inrättande av en gemensam utredningsgrupp 2 § En gemensam utredningsgrupp skall inrättas för ett särskilt syfte och för en begränsad tid. 3 § En överenskommelse om att inrätta en gemensam utredningsgrupp får ingås av undersökningsledaren om förundersökning har inletts i avseende brottslighet som den gemensamma utredningsgruppen skall utreda. Om en gemensam utredningsgrupp inte kan inrättas med stöd av första stycket får den tjänsteman som Riksåklagaren, , eller utser ingå en överenskommelse om att inrätta en gemensam utredningsgrupp. Av överenskommelsen skall det framgå vilka tjänstemän som ingår i den gemensamma utredningsgruppen och gruppen skall vara verksam. 4 § Om det för den gemensamma utredningsgruppens arbete krävs att en utredningsåtgärd vidtas i och åtgärden inte kan utföras inom ramen för en pågående svensk förundersökning får en svensk tjänsteman som ingår i utredningsgruppen begära att åtgärden vidtas. En sådan begäran prövas i enlighet med lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål på motsvarande sätt som om ansökan hade gjorts av en utländsk myndighet och skall göras direkt hos behörig åklagare eller domstol i enlighet med nämnda lag. 5 § Har en svensk myndighet fått uppgifter genom en gemensam utredningsgrupp som inrättats med stöd av denna lag och innehåller den internationella överenskommelsen villkor som begränsar möjligheten att använda uppgifterna skall myndigheten följa villkoren oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan författning. 6 § Överlämnande av uppgifter eller bevisning från en svensk myndighet till en gemensam utredningsgrupp som inrättats med stöd av denna lag får i enskilda fall förenas med villkor som är nödvändiga av hänsyn till enskilds rätt eller som är nödvändiga från allmän synpunkt. Villkor som avses i första stycket får inte ställas upp om de strider mot den internationella överenskommelsen enligt vilken den gemensamma utredningsgruppen är inrättad. 7 § Den svenska myndighet som överlämnat uppgifter eller bevisning och ställt villkor enligt 6 § får på begäran av en myndighet i den andra staten medge undantag från villkoret. Detsamma gäller i fråga om villkor som följer direkt av den internationella överenskommelsen enligt vilken den gemensamma utredningsgruppen är inrättad. 8 § Om en utländsk tjänsteman utför uppgifter i en gemensam utred- ningsgrupp i , skall den svenska staten i stället för den utländska myndigheten eller tjänstemannen ersätta skada som uppkommer i samband med den gemensamma utredningsgruppens verksamhet i och för vilken den utländska myndigheten eller tjänstemannen skulle ha varit skadeståndsskyldig om svensk lag varit tillämplig på dem. Svenska staten skall dock inte ersätta skada som drabbar den utländska myndigheten eller tjänstemannen. 9 § Bestämmelser om svenska statens skyldighet att ersätta skador som svenska tjänstemän vållar skall inte vara tillämpliga när skadorna vållas i en annan stat i samband med den verksamhet som en gemensam utredningsgrupp utför i den staten. Denna lag träder i kraft . Bestämmelser som begränsar möjligheten att utnyttja vissa upp- gifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat finns i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete, lagen (2000:344) om Schengens informationssystem, lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete samt lagen (2003:000) om gemensamma utredningsgrupper för brottsutred- ningar. Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100)1 skall ha följande lydelse. Gäller förbud enligt denna lag mot att röja uppgift, får uppgiften inte heller i övrigt utnyttjas utanför den verksamhet i vilken sekretess gäller för uppgiften. I insiderstrafflagen (2000:1086) finns bestämmelser om förbud att utnyttja eller röja vissa uppgifter som är ägnade att väsentligt påverka kursen på finansiella instrument. Bestämmelser som begränsar möjligheten att utnyttja vissa upp- gifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat finns i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete, lagen (2000:344) om Schengens informationssystem samt lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete. Denna lag träder i kraft . 1Lagen omtryckt 1992:1474. 2Senaste lydelse 2000:1221. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar och 2.lag om ändring i sekretesslagen (1980:100). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar Enligt första stycket innehåller lagen bestämmelser om gemensamma ut- redningsgrupper för brottsutredningar som inrättas av två eller flera stater med stöd av en internationell överenskommelse som är bindande för . I andra stycket bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om vilka internationella överenskommelser som avses i första stycket. Förslaget avviker från det som fanns i den promemoria som föregått lagrådsremissen och som remissbehandlats. Enligt promemorian skulle lagen gälla endast utredningsgrupper som inrättats i enlighet med det rambeslut av Europeiska unionens råd som föranleder remissen och beträffande vilket godkänt ett utkast (prop. 2001/02:71, bet. 2001/02:JuU 15, rskr. 2001/02:151). Enligt vad som uttalas i remissen (avsnitt 6.1) är skälet för ändringen att lagen med den i remissen föreslagna utformningen kan bli tillämplig på även andra internationella överenskommelser som är bindande för . Lagstiftningen behöver då inte ändras varje gång det för del blir aktuellt att tillträda en ny sådan överenskommelse. Det hänvisas till att metoden används i flera lagar som rör det internationella straffrättsliga samarbetet, t.ex. lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Det anges också att genom den valda metoden vissa internationella överenskommelser som inte bör omfattas av lagen kan hållas utanför denna. Det har under föredragningen upplysts att avsikten är framför allt att göra lagen tillämplig på överenskommelser som godkänt men att även andra överenskommelser kan komma att omfattas. Eftersom de frågor som regleras i lagen knappast faller in under något av de ämnen som anges i 8 kap. 7 § regeringsformen och regleringen dessutom berör områden där delegation överhuvudtaget inte får ske, är enligt Lagrådets uppfattning den valda konstruktionen inte tillåten. Som bemyndigandet har utformats blir det regeringen som slutligen avgör lagens tillämpningsområde. Jämförelsen med lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål är inte helt adekvat, eftersom det i den lagen endast är fråga om att regeringen skall ge tillkänna vilka överenskommelser som avses (se 5 kap. 13 §). Ett tillkännagivande är inte av konstitutiv karaktär. Lagrådet förordar att det direkt i lagen anges vilka överenskommelser den omfattar. Ett alternativ är att det i första stycket anges att lagen skall tillämpas på överenskommelser som är bindande för . I andra stycket kan då anges att regeringen skall tillkännage vilka överenskommelser som omfattas av regleringen. I paragrafen regleras bl.a. vem som skall vara behörig att ingå en överenskommelse om att inrätta en gemensam utredningsgrupp. I de fall förundersökning har inletts får enligt första stycket undersökningsledaren ingå en sådan överenskommelse. Om förundersökning inte har inletts får enligt andra stycket den tjänsteman som Riksåklagaren, , eller utser ingå överens- kommelsen. Även om det i svensk rätt är åklagaren och inte åklagarmyndigheten som fattar beslut i en förundersökning (se t.ex. 23 kap. 3 § , jfr , s. 7:3) kan det diskuteras om det inte bör vara myndigheten som ingår överenskommelsen. I vart fall bör detta gälla om det inte är en åklagare som är förundersökningsledare liksom i de fall där förundersökning inte inletts. Det blir då en fråga för den berörda myndigheten att i arbetsordning eller annat beslut ange vem som skall vara behörig att företräda myndigheten i dessa fall. Lagrådet förordar att problemet över- vägs ytterligare i det fortsatta beredningsarbetet. I sammanhanget bör påpekas att en ömsesidig överenskommelse som en svensk myndighet ingår med en utländsk myndighet rent formellt torde vara att betrakta som en internationell överenskommelse i regeringsformens mening, eftersom den svenska myndigheten måste anses företräda staten (jfr prop. 1977/78:44 s. 4). För att en svensk myndighet skall kunna ingå en överenskommelse med en utländsk myndighet krävs ett uppdrag från regeringen (se 10 kap. 3 § regerings- formen). Lagrådet ser dock inte någon anledning att från dessa utgångspunkter ifrågasätta den föreslagna ordningen eftersom den läggs fast i lag och utredningsgrupperna inte skall ha några beslutsbefogenhe- ter. I paragrafen föreskrivs att, om det för den gemensamma utredningsgruppens arbete krävs att en utredningsåtgärd vidtas i och åtgärden inte kan utföras inom ramen för en pågående svensk förundersökning, en svensk tjänsteman som ingår i utredningsgruppen får begära att åtgärden vidtas. Vidare föreskrivs att en sådan begäran prövas i enlighet med lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål på motsvarande sätt som om ansökan hade gjorts av en utländsk myndighet och skall göras direkt hos behörig åklagare eller domstol i enlighet med nämnda lag. I författningskommentaren sägs att detta innebär att samma materiella förutsättningar och samma förfarande kommer att gälla när en ansökan görs med stöd av denna bestämmelse som om ansökan hade gjorts med stöd av den nämnda lagen. föredragningen inför Lagrådet har dessutom upplysts att de utredningsåtgärder som avses är de som anges i den lagen. Enligt Lagrådets mening kommer den avsedda innebörden till tydligare uttryck om paragrafen får förslagsvis följande lydelse. Om det för den gemensamma utredningsgruppens arbete krävs att en utredningsåtgärd vidtas i och åtgärden inte kan utföras inom ramen för en pågående svensk förundersökning, får en svensk tjänsteman som ingår i utredningsgruppen ansöka om åtgärden. I fråga om en sådan ansökan tillämpas lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål på motsvarande sätt som om ansökningen hade gjorts av en Ansökningen skall göras direkt hos en åklagare eller domstol som är behörig enligt den lagen. Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde . Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , ., , , Andnor, Nuder, , Regeringen beslutar proposition 2003/04:4 Gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar