prop · GQ03150 · 2003-09-12 00:00:00 — Däremot bör det, som PPM påpekat, införas en övergångs- bestämmelse som tillåter att sådana nationella fonder som finns i systemet, och som inte ombildas till UCITS-fonder, ändå får finnas kvar så länge de inte ändrar sin placeringsinriktning på ett sätt som för dem längre bort från reglerna i UCITS-direktivet. I 5 kap. lagen om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) finns vissa bestämmelser som tar sikte på Sjunde AP-fonden, som förvaltar Premie- sparfonden och Premievalsfonden inom premiepensionssystemet. Syftet med regleringen är att förvaltningen så långt som möjligt skall vara kon- kurrensneutral i förhållande till de privata fondförvaltare som agerar inom ramen för premiepensionssystemet (prop. 1999/2000:46 s. 109). Som en utgångspunkt får därför Sjunde AP-fonden inte genom Premie- sparfonden eller Premievalsfonden utöva annan näringsverksamhet enligt 3 § lagen om värdepappersfonder. Dessa två fonder får alltså inte vara nationella fonder. I linje med vad som ovan angetts avseende lagen om inkomstgrundad ålderspension saknas skäl att göra någon ändring i detta Däremot bör lagen ändras för att överensstämma med den nya Prop. 2002/03:150 terminologin i lagen om investeringsfonder. På samma sätt som vissa nationella indexfonder får förekomma inom premiepensionssystemet får , efter yttrande från , medge att värdeutvecklingen för Premiespar- fonden eller Premievalsfonden får vara beroende av index. En förutsätt- ning är dock att god riskspridning uppnås i fonden (5 kap. 2 § andra stycket lagen om allmänna pensionsfonder [AP-fonder]). Något sådant medgivande har ännu inte varit aktuellt. I övrigt gäller i princip de pla- ceringsregler som återfinns i lagen om värdepappersfonder. Med hänsyn till de nya reglerna i UCITS-direktivet som medger för värdepappers- fonder att efterbilda ett visst index (avsnitt 10.5) bör nämnda bestämmelse ha förlorat sin betydelse. Att Premiesparfonden och Pre- mievalsfonden ändå kan följa index följer i stället av en hänvisning till motsvarande bestämmelse för värdepappersfonder. I övrigt bör bestäm- melserna i 5 kap. lagen om allmänna pensionsfonder (AP-fonder) ändras med beaktande av den nya lagen om investeringsfonder. Därigenom behålls en konkurrensneutralitet gentemot de övriga värdepappersfonder som finns inom ramen för premiepensionssystemet. Annan finansiell lagstiftning m.m. Andelar i värdepappersfonder och nationella fonder betraktas som finan- siella instrument. Vidare ger fondernas innehav av värdepapper upphov till reglering i annan lagstiftning. Det finns därför en rad hänvisningar till värdepappersfonder och lagen om värdepappersfonder i olika associa- tionsrättsliga och näringsrättsliga lagar. Sådana hänvisningar finns i lagen (1972:262) om understödsföreningar, aktiebolagslagen (1975:1385), bankrörelselagen (1987:617), lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, lagen (1991:981) om värdepappersrörelse, lagen (1992:160) om utländska filialer, lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet, lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet, lagen (2000:35) om byte av redovisningsvaluta i finansiella företag, insi- derstrafflagen (2000:1086) och lagen (2000:1087) om anmälningsskyl- dighet för vissa innehav av finansiella instrument. Dessa lagar bör ändras så att de följer den föreslagna terminologin i lagen om investeringsfonder. Bestämmelsen i 1 kap. 3 b § lagen om värdepappersrörelse fordrar dock ytterligare överväganden. Enligt paragrafen undantas registrerade försäkringsmäklare från tillståndsplikten enligt lagen under förutsättning att verksamheten endast är en sidoverksamhet till försäkringsmäklar- rörelsen och endast avser andelar i värdepappersfonder eller vissa Enligt motivuttalanden (prop. 1994/95:50 s. 340) omfattar undantaget dock inte andelar i nationella fonder som regleras i 3 § lagen om värdepappersfonder. har i en gemensam skrivelse till Finans- departementet tagit upp detta stadgande (dnr Fi2000/1373). anför att sparande i nationella fonder har kommit att alltmer jämställas med andra värdepappersfonder och har blivit tillgängliga för nya katego- rier av sparare. Föreningarna hemställer i skrivelsen att undantaget utvidgas till att omfatta även förmedling av nationella fonder. Bestämmelsen infördes eftersom i sin tillsynsverk- samhet uppmärksammat att försäkringsbolag och försäkringsmäklare i anslutning till sin ordinarie verksamhet i viss utsträckning även förmed- lade andelar i värdepappersfonder (prop. 1994/95:50 s. 93 ff.). naturligt komplement till de övriga tjänster som tillhandahölls. förutsättas att många kunder efterfrågade inte endast en försäkring utan önskade hjälp med att ordna sitt sparande. är registrerade hos och står under tillsyn av fanns det skäl att öppna en möjlighet för dessa att tillåta viss begränsad förmed- lingsverksamhet av fondandelar. Undantaget omfattade dock inte för- medling av andelar i nationella fonder i enlighet med det förslag som lades fram i departementets tidigare promemoria (Ds 1994:78 Ändringar i lagstiftningen för kreditinstitut och värdepappersbolag med anledning av nya EG-direktiv, m.m., s. 97 och s. 346 f.). Skälen för detta utveckla- des dock inte. I linje med förslaget att behandla värdepappersfonder och specialfon- der lika om det inte finns särskilda skäl för en annan reglering, bör därför bestämmelsen i lagen om värdepappersrörelse utvidgas till att uttryckli- gen omfatta även förmedling av specialfonder. De resurser och kvalifi- kationer som erfordras för att förmedla värdepappersfonder bör motsvara de som behövs för att bedöma specialfonder. I 13 kap. 5 § och 14 kap. 5 § anges på vilket sätt förmyn- dare och förvaltare m.m. får förvalta underårigs eller annans tillgångar. Utan samtycke av överförmyndaren får tillgångar placeras bl.a. i andelar i värdepappersfonder och i andelar i utländska fondföretag som är under- kastade en offentlig reglering som väsentligen stämmer överens med den som gäller för värdepappersfonder. Möjligheten att placera i fonder infördes (SFS 1994:1433, 1993/94:251). Förvaltningsreglerna i har som främsta syfte att den enskildes egendom skall förvaltas på ett betryg- gande sätt och att medlen skall ge en skälig avkastning. uppfylls om placeringen är säker. års ändring fick fria place- ringar göras främst i vissa obligationer och vissa andra skuldförbindelser. I motiven (a. prop. s. 119) konstaterades att reglerna för fonder ändrades i och med lagen om värdepappersfonder. gjordes mer generella för att fonderna skulle få större möjlighet att utnyttja de finansiella instrument som marknaden erbjöd. att lagen om värdepappersfonder ställde krav på att fondernas samman- sättning skall vara lämplig med hänsyn till intresset för riskspridning och att det finns relativt detaljerade regler som styr till vilka andelar fonden får inneha fondpapper och andra finansiella instrument med samme I motiven hänvisades också till att fondbolagen står under till- syn och att fondens tillgångar förvaras av ett förvaringsinstitut, som står Mot bakgrund av den kontroll och de regler som i övrigt gäller för värdepappersfonder föreslogs att placeringar i värdepappers- fonder fick göras utan att överförmyndarens samtycke inhämtas. uttalades också att placeringar i utländska fonder inte bör innebära en större risk än placeringar i svenska fonder. Fondernas reglering fick för- utsättas vara likartad inom EES med hänsyn till UCITS-direktivet Prop. 2002/03:150 (a. prop. s. 120). I förarbetena diskuterades inte närmare om nationella fonder kunde komma i fråga. Å ena sidan omfattas även de nationella fonderna (och i fortsättningen specialfonderna) av samma kontroll och grundreglering som värdepappersfonderna. Å andra sidan kan specialfonder genom undantag få en friare placeringsinriktning som kan bedömas som ofören- ligt med syftet att förvalta tillgångarna på ett betryggande sätt. I föräldra- balken görs nämligen skillnad mellan olika placeringar. Tillgångar får enligt även placeras i aktier och andra tillgångar, men då fordras överförmyndarens tillstånd (13 kap. 6 § och 14 kap. 6 § föräldra- balken). Även om värdepappersfonder och specialfonder är likställda i fondlagstiftningen kan det därför finnas skäl att ställa krav på överför- myndarens tillstånd för placeringar i specialfonder. Vi anser därför - i likhet med utredningen - att bestämmelser bör hänvisa till värdepappersfonder och inte till specialfonder. Placeringar i special- fonder fordrar således överförmyndarens tillstånd. 11.9Utländska nationella fondföretags etablering i I utredningens uppdrag har ingått att behandla frågan om den svenska fondmarknaden skall öppnas upp ytterligare för utländska nationella fondföretag. Bolag som är etablerade i tredje land har nämligen i stort sett fått erbjuda sina fondandelar i endast om de uppfyller kraven för UCITS-fonder. 11.9.1Utländska fondföretag på den svenska fondmarknaden Svenska fondsparare kan komma i kontakt med utländska fondföretag, förvaltningsbolag och fonder, på flera olika sätt. Det kan vara direkt med fondföretaget eller via mellanhänder såsom försäkringsbolag och banker. Genom Internet har fondspararen möjlighet att få information om fondfö- retag som kanske inte marknadsför sig aktivt i . Vissa utländska fondföretag är inte etablerade här i landet utan mark- nadsför sig endast här. I sådana fall hänvisas den intresserade fondspara- ren att ta kontakt med fondförvaltaren eller fonden i landet där förvalta- ren respektive fonden hör hemma. Denna verksamhet träffas inte av den svenska fondlagstiftningen. Tillstånd eller anmälan enligt lagen om vär- depappersfonder förutsätter att fonden säljs här i landet. Marknadsföring av fonder över Internet, men också annan distansför- säljning såsom via telefon eller brev, skapar frågor kring vilka regler som skall gälla, men också om konsumenter skall åtnjuta ett särskilt skydd. Lagen (2000:274) om konsumentskydd vid distansavtal och hemförsälj- ningsavtal gäller försäljning och marknadsföring av lös egendom m.m. Lagen tillämpas emellertid inte på försäljning av finansiella tjänster. har ett särskilt EG-direktiv för distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter antagits94. När det direktivet genom- Prop. 2002/03:150 förs kommer distansförsäljning av fondandelar att omfattas till viss del. Visserligen gäller inte konsumenternas ångerrätt finansiella tjänster vars pris beror på fluktuationer på den finansiella marknaden, men däremot kan konsumenten ångra sådana tjänster vars avgifter är fasta (arti- kel 6.2 a). Vidare anger direktivet vilken information som skall lämnas vid distansförsäljningen (artiklarna 3 och 4). För Internethandeln blir också EG:s E-handelsdirektiv95 aktuellt. Direktivet tar i princip sikte på marknadsföringen över Internet och slår fast att det är ursprungslands- principen som gäller. Det är alltså reglerna om marknadsföring i hemlan- det som skall tillämpas vid marknadsföring över Internet. Direktivet gör dock undantag för artikel 44.2 i UCITS-direktivet. Ett utländskt fondfö- retag som får utbjuda sina UCITS-fonder här i får också mark- nadsföra fonderna; för reklam (advertising) gäller då de svenska reglerna. E-handelsdirektivet behandlar inte vilken lag som skall tillämpas på avtalet. I det fallet blir den internationella privaträtten tillämplig, dvs. Romkonventionen om tillämplig lag för avtalsförpliktelser. Direktivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster, som trädde i kraft (prop. 2001/02:150). Utländska fondföretag kan driva verksamhet här i landet antingen med tillstånd av eller efter anmälan till inspektionen (se avsnitt 9). En skiljelinje går mellan utländska fondföretag som hör hemma inom EES och fondföretag med hemvist utanför EES. Fondföretag som hör hemma i ett annat land inom EES får, efter en anmälan till , driva verksamhet (dvs. sälja sina UCITS-fonder) i . Anmälningsförfarandet är grundat på bestäm- melserna i UCITS-direktivet och fondföretaget står under tillsyn av till- synsmyndigheten i hemlandet. Denna möjlighet kräver dock att hem- landsauktorisationen har meddelats i enlighet med de krav som uppställs i direktivet. Detta förhållande skall också framgå av ett intyg från hem- landsmyndigheten. Anmälningsförfarandet gäller således inte oharmoni- serade fondföretag inom EES. De utländska fondföretag som verkar i hör - med några få undantag - hemma i ett annat EES-land. Fondföretag registrerade i eller dominerar, men även fondföretag från övriga nordiska länder förekommer. Ett fåtal fondföretag har sitt säte i Frank- rike, eller . För andra utländska fondföretag gäller att verksamhet i får dri- vas endast efter tillstånd. Verksamheten kan drivas från filial här i landet eller vara gränsöverskridande. För att tillstånd skall ges krävs dock att fondföretaget driver likartad fondverksamhet i hem- landet och där står under tillsyn. Därtill skall den planerade verksamhe- 94Europaparlamentets och rådets direktiv /65/EG av om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter och om ändring av rådets direktiv /619/EEG samt direktiven /7/EG och 98/27/EG (EGT L 271, 9.10.2002, s. 16, CELEX 32002L0065). 95Europaparlamentets och rådets direktiv /31/EG av om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (Direktivet om elektronisk handel) (EGT L 178, , s. 1, CELEX 32000L0031). ten i antas komma att uppfylla kraven på en sund fondverksam- Prop. 2002/03:150 het. Grundtanken är att det vid tillståndsprövningen skall ställas krav som i princip är likvärdiga med dem som gäller för svenska fondbolag (prop. 1992/93:90 s. 69). skall bedöma om det finns en betryggande tillsyn i hemlandet och att det går att etablera ett tillfred- ställande informationsutbyte mellan inspektionen och den utländska till- synsmyndigheten. hade endast 24 utländska fondföretag med säte utanför EES tillstånd från att driva verksamhet i . Dessa fondföretag har säte på eller Jersey96. För utländska fondföretag gäller, oavsett var de har sitt säte, att de i skall kunna göra utbetalningar till andelsägarna, lösa in andelar och lämna den information som fondföretaget enligt reglerna i hemlandet är skyldiga att tillhandahålla. Dessa bestämmelser är tillämpliga endast på utländska fondföretag som driver verksamhet i utan att här etablera en självständig juridisk person, t.ex. ett dotterbolag. I de fallen blir de regler som gäller för svenska fondbolag och fonder tillämpliga. 11.9.2Finansinspektionens tillämpning av gällande regler Av lagens ordalydelse framgår inte om möjligheten för utländska fondfö- retag att driva verksamhet här i landet omfattar utländska oharmonise- rade fondföretag eller inte (jfr 7 a § lagen om värdepappersfonder samt 1 § första stycket 2 och 3 § samma lag). har gjort bedömningen att denna möjlighet inte finns. Det är nämligen endast med svenska fonder likvärdiga utländska fondföretag som dessutom driver en sund fondverksamhet som kan komma i fråga (prop. 1992/93:90 s. 40). Detta har tolkats så att det i princip är endast UCITS-liknande fonder som kan få tillstånd. 11.9.3Utländska oharmoniserade fondföretags verksamhet i Regeringens förslag: Utländska oharmoniserade fonder och fondfö- retag skall bedömas på samma sätt som svenska specialfonder. Sådana utländska fondföretag som anses vara likvärdiga med motsvarande svenska specialfonder skall efter tillstånd av , få marknadsföra och sälja sina andelar i . En förutsättning är att inspektionen har ett fungerande samarbete med tillsynsmyndigheterna i fondföretagets hemland. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte om frågan. Skälen för regeringens förslag: I enlighet den föreslagna regleringen av specialfonder bör också utländska fondföretag kunna få tillstånd att i marknadsföra och även sälja andelar i fonder som på något sätt avviker från UCITS-direktivets regler. 96 Enligt lista Företag med tillstånd per . svensk specialfond bör inspektionen således också godta en motsvarande Prop. 2002/03:150 utländsk fond. Kraven på dessa fonder skall inte vara högre än de som gäller för svenska specialfonder, men inte heller lägre. En marknad, där enbart svenska specialfonder tillåts, riskerar att häm- mas av dålig konkurrens. Specialfonder kan vara ett bra komplement till andra investeringar. För att dessa fonder skall vara ett reellt alternativ fordras emellertid fondförvaltare som har rätt kunskap och erfarenhet. Självklart ställer även utländska oharmoniserade fonders etablering krav på att noga granskar fondföretaget och fondför- valtaren. De krav som uppställs avseende organisation för inlösen av andelar, utbetalning till fondandelsägarna och informationsgivning bör upprätthållas. Som har angetts uppställs stora krav på tillsynen över special- fonder. Utländska oharmoniserade fonder skall primärt stå under tillsyn av sitt hemlands myndigheter. Det bör finnas en väl fungerande kommu- nikation och ett bra samarbete mellan och den utländska tillsynsmyndigheten. Många utländska hedgefonder står t.ex. inte under erforderlig tillsyn och kan av den anledningen inte tillåtas verka i . Det saknas principiella skäl att behandla nationella fond- företag inom EES annorlunda jämfört med dem med hemvist utanför EES. Tillsynsmyndigheternas samarbete inom EES kan dock komma att medföra att fondföretag inom EES lättare får tillgång till den svenska marknaden. Förenklade regler för mindre fondförvaltare Regeringens bedömning: Det saknas skäl att införa dispensregler i lagen om investeringsfonder för små, ideella fondförvaltare. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna yttrar sig inte om frågan. Skälen till regeringens bedömning: I två motioner till (1998/99:Fi704 och Fi706, bet. 1998/99:FiU21) föreslås att vissa mindre fondförvaltare med ett ideellt syfte skall få lättnader i fråga om krav på organisation m.m. I utredningens uppdrag har ingått att överväga de för- slag som framförs i motionerna. Ett ärende hos Finansdepartement i samma fråga (Fi 1999/4837) har också genom beslut överlämnats till utredningen. I motionerna framhålls att lagen om värdepappersfonder bör ändras så att en möjlighet skapas att få dispens från tillståndsreglerna för fondverk- samhet då en sammanslutning av aktieägare har ett överordnat ideellt Det är viktigt att lagstiftningen inte innehåller mer omfattande regler än vad som är nödvändigt för att uppnå ett fullgott konsumentskydd. Utrymmet för att tillskapa lättnader eller dispensmöjligheter i regelverket för t.ex. små, ideella fondförvaltare är därför begränsat redan från början. Fondens storlek eller syfte påverkar inte heller behovet av att skydda den Det behovet är lika stort oavsett om konsumenten är en bland tiotusen fondsparare eller en bland etthundra. en förvaltares verksamhet skall vara organiserad syftar dessutom till att skydda ägaren av de tillgångar som överlämnats till förvaltaren. Detta behov gör sig gällande i samma omfattning oavsett om det huvudsakliga skälet till investeringen är ekonomiskt eller ideellt. Det är inte meningen att fondlagstiftningen skall förbjuda alla typer av alternativa former för kollektiva investeringar. I aktiebolagslagen och lagen om ekonomiska föreningar uppställs inte lika långt gående krav på organisation och eget kapital. Genom dessa legala former kan man skapa ett indirekt gemensamt ägande. Den juridiska personen äger då de värde- papper som inhandlas. Medlemmarna utser via stämman den styrelse som skall sköta den löpande förvaltningen. Till skillnad från lagen om värdepappersfonder uppställs inte några särskilda bestämmelser om hur styrelsen skall placera aktiebolagets respektive den ekonomiska före- ningens tillgångar. Följaktligen får styrelsen agera mer fritt än vad en fondförvaltare får göra. Det finansiella regelverket kan förstås bli aktuellt även för sådan verksamhet, t.ex. om verksamheten skulle vara att anse som värdepappersrörelse. Med hänsyn till att utrymmet för lättnader är begränsat och det finns alternativ till tillståndspliktig fondverksamhet där ramarna för dem som satsar pengar är klara, saknas skäl att införa särskilda undantag för små, ideella fondförvaltare i fondlagstiftningen.