prop · GQ03116d2 · 2003-05-13 00:00:00 — byggnader kommer fastigheternas gränser att bli beroende av det exakta läget av byggnaden. Om byggnaden inte är uppförd när fastighets- bildningsbeslutet meddelas, kan det visa sig när byggnaden har uppförts att det behöver göras smärre jämkningar av fastighetsgränserna. För att förebygga problem när anläggningen i vissa avseenden visar sig avvika från den planerade har det i remissens författningskommentar hänvisats till att avvikelsen kan åtgärdas genom en fastighetsregleringsåtgärd. Enligt Lagrådets mening kan det finnas skäl att överväga om en möjlighet bör införas att under enklare former i fastighetsbildningsärendet innan detta avslutats kunna företa smärre justeringar av gränserna när en jämkning befinns påkallad, i vart fall när sakägarna är ense i frågan (jfr dock prop. B 282 f., se också m.fl., Fastighetsbildningslagen, 2 uppl. 1991, s. 149). 8 kap. 5 9 §§ Enligt förslaget införs i 8 kap. FBL ett antal särskilda bestämmelser om inlösen som gäller endast för tredimensionella fastigheter och utrymmen som blivit onyttiga, antingen genom att en byggnad eller annan anläggning skadats eller förslitits eller genom att någon anläggning inte uppförts inom den bestämda tiden. Inlösen förutsätts ske genom fastighetsreglering och innebär bl.a. att ägaren tvångsvis kan frånhändas äganderätten till fastigheten eller utrymmet. Förfarandet kan även leda till att en fastighet eller ett utrymme överförs till ägaren av stamfastigheten mot dennes vilja. Motiven för dessa särskilda bestämmelser om inlösen anges vara att en tredimensionell fastighet eller utrymme där en byggnad eller annan anläggning på grund av skada eller förslitning blivit onyttig (inte längre tjänar sitt ändamål) försvårar en rationell användning av kringliggande utrymmen. Vidare har intresset av ordning och reda i fastighetsindelningen ansetts tala för att sådana fastigheter och utrymmen vid angivna förhållanden eller då de inte utnyttjats för sitt ändamål inte bör tillåtas att bestå. Enligt Lagrådets mening kan motsvarande olägenheter uppkomma i fråga om traditionella fastigheter, särskilt om byggnader eller andra anläggningar är sammanbyggda men är belägna på skilda fastigheter, utan att detta förhållande i sig grundar någon rätt till inlösen med dess långtgående konsekvenser för fastighetsägaren. En första fråga är då om inte de åtgärder som står till buds när motsvarande situationer uppkommer i fråga om traditionella fastigheter kan vara tillräckliga. I remissen redovisas ett antal offentligrättsliga instrument, främst i PBL, som kommunen kan tillgripa vid fall av vanvård eller andra brister beträffande byggnad eller annan anläggning. Vidare redovisas civilrättsliga bestämmelser, bl.a. inom grannelagsrättens område, som en fastighetsägare kan åberopa mot grannar som vanvårdar sina fastigheter. Vad gäller behovet av särskilda bestämmelser om inlösen avseende tredimensionella fastigheter och utrymmen finns det, enligt Lagrådets mening, skäl att anta att risken för negativ påverkan på angränsade fastigheter typiskt sett är större när det är fråga om en byggnad eller annan anläggning på en sådan fastighet än på en traditionell fastighet. Därför kan det, även med den i förslaget givna utgångspunkten att såvitt möjligt ha samma regelsystem för olika kategorier av fastigheter, inte anses opåkallat med särskilda bestämmelser om inlösen i vissa fall av tredimensionella fastigheter och utrymmen. De behov av särbestämmelser som enligt förslaget föreligger har tillgodosetts genom ändringar i FBL. Huruvida syftena till någon del kunde ha uppnåtts genom ändringar i andra lagar, t.ex. PBL, har inte närmare övervägts. De generella förutsättningar för inlösen som angetts i lagförslaget är att en byggnad eller annan anläggning på en tredimensionell fastighet eller utrymme skadats eller förslitits i sådan utsträckning att den måste ersättas med en ny för att tjäna sitt ändamål eller också att en anläggning inte har uppförts inom den tid som bestämts vid en förrättning vid vilken en tredimensionell fastighet bildats innan anläggningen uppförts. Möjligheterna till fastighetsreglering innefattande inlösen är i de angivna fallen långtgående och de begränsningar som annars gäller enligt FBL 3 kap. 2 § om fastighetsbildning i strid med plan, 5 kap. 7 § om överföring av byggnad genom fastighetsreglering samt 8 kap. 1 - 3 §§ om bl.a. avsevärd olägenhet för ägare eller brukare är inte tillämpliga i de aktuella fallen av inlösen. Den enda begränsning som angetts i de särskilda bestämmelserna om inlösen är att inlösen i fall av skadad eller försliten anläggning inte får ske om det kan antas att fastigheten eller utrymmet kommer att få fortsatt användning för sitt ändamål . En fråga är om inlösen på endera av de angivna grunderna och i alla förekommande fall tjänar ett sådant angeläget allmänt intresse att även en tvångsvis genomförd överföring av en fastighet eller ett utrymme är förenlig med bestämmelserna om egendomsskydd i 2 kap. 18 § regeringsformen. Enligt Lagrådets mening kan detta starkt ifrågasättas, i vart fall om man ser enbart till hur förutsättningarna för inlösen angetts i den föreslagna lagtexten. De motiv som redovisats för bestämmelserna kan emellertid sägas ge ett något tydligare uttryck för de begränsningar som gäller i fråga om möjligheter till tvångsvisa förfoganden över egendom. Detta bör komma till klart uttryck i lagtexten genom att där anges ytterligare en förutsättning för inlösen, förslagsvis genom tillägg till 8 kap. 5 § första stycket 3 enligt följande: ... sitt ändamål och detta förhållande väsentligt försvårar en ändamålsenligt användning av angränsande fastighet.. Ett motsvarande tillägg bör då göras till 8 kap. 6 §. Det får då förutsättas att påverkan vad gäller användningen enligt gällande plan av angränsande fastighet/fastigheter är så omfattande att det kan anses vara ett angeläget allmänt intresse att olägenheterna undanröjs genom inlösen. Om förutsättningarna för inlösen anges på detta sätt och fastighetsägaren, i enlighet med förslaget, är garanterad rätt till ersättning, har Lagrådet ingen erinran mot förlaget i denna del. Inom ramen för ett inlösenförfarande kan enligt förslaget en tredimensionell fastighet eller utrymme överföras till den fastighet som de hört till om några tredimensionella fastigheter inte hade bildats, även om ägaren av den mottagande fastigheten motsätter sig en sådan Prop. 2002/03:116 överföring. Om en överföring kan antas medföra olägenhet av betydelse Bilaga 9 för mottagaren, får dock överföring inte ske. Som exempel på en sådan olägenhet anges i motiven att en överföring leder till kostnader för sanering av det mottagna området. Vad gäller frågan om tilldelning av mark mot den mottagande fastighetsägarens vilja noterar Lagrådet inledningsvis att bestämmelserna i övrigt i 8 kap. FBL bara avser avstående av mark, inte tilldelningen. I fråga om vilka begränsningar som gäller för tvångsvis tilldelning av mark vid inlösen enligt 8 kap. FBL uttalade Lagrådet vid behandlingen av 5 kap. 8 § i det remitterade förslaget till FBL följande (prop. B 1112). Det remitterade förslaget innehåller i sista punkten en föreskrift, enligt vilken paragrafens skyddsbestämmelser inte utgör hinder mot inlösen enligt 8 kap. Av remissprotokollet synes framgå, att innebörden av denna undantagsföreskrift är avsedd vara att en fastighet genom inlösen kan minskas hur mycket som helst, eventuellt helt försvinna. Däremot torde avsikten ej vara att inlösen skall kunna leda till att en fastighetsägare påtvingas utökning av vilken omfattning som helst. Snarare torde meningen vara att skyddsbestämmelserna i förevarande paragraf skall gälla även vid inlösen till den del de avser skydd för mottagares intressen. För att detta skall framgå klarare hemställer lagrådet att undantagsföreskriften utformas på följande sätt: "Vad som sålunda föreskrivits utgör icke hinder mot förordnande enligt 8 kap. att fastighet eller del därav skall avstås genom inlösen. Bestämmelsen utformades i enlighet med Lagrådets förslag. Lagrådet framhöll i detta sammanhang också att mottagaren vid inlösen av tomtdel enligt 8 kap. 4 § FBL aldrig blir påtvingad mark, eftersom marköverföringen i sådana fall kan ske endast på hans egen begäran. I samma lagstiftningsärende återkom Lagrådet till frågan om tvångsvis tilldelning av mark i samband med inlösen i sin kommentar till 8 kap. 1 och 2 §§ FBL. Lagrådet anförde bl.a. följande (s. B 1142). För att fastighetsbildningsmyndigheten skall få förordna om inlösen enligt 1 § krävs det inte, att yrkande härom framställts av ägaren till den fastighet med vilken det inlösta området skall förenas. Under erinran härom har lagrådet hemställt om en jämkning i 5 kap. 8 §, så att denna paragraf även vid inlösen skall ge en fastighetsägare skydd mot att påtvingas utökning av fastigheten i vilken omfattning som helst. Det finns överhuvudtaget anledning betona vikten av att fastighetsbildningsmyndigheten inte utan tvingande skäl beslutar inlösen i strid med önskemål hos ägaren av den mottagande fastigheten. Vid inlösen i allmänhet gäller alltså den begränsning i fråga om tvångsvis tilldelning av mark som kommer till uttryck i 5 kap. 8 § FBL. Som framgår av de redovisade uttalandena i förarbetena till FBL avsågs en mycket restriktiv tillämpning vid sådan tilldelning av mark. Mot denna bakgrund finns det, enligt Lagrådets mening, skäl att särskilt överväga om de föreslagna bestämmelserna i 8 kap. 5 § tredje stycket FBL är motiverade. Enligt 5 kap. 8 § FBL gäller vid fastighetsreglering i allmänhet att en fastighet inte får ökas i sådan omfattning att avsevärd olägenhet uppkommer för fastighetsägaren. Den restriktion som gäller i fråga om tilldelning av mark i detta fall uttrycks alltså så att avsevärd olägenhet inte får uppkomma för den mottagande fastighetsägaren. Det kan tilläggas att enligt 5 kap. 18 § första stycket FBL får avsteg göras från bestämmelserna i 5 kap. 8 § om fastighetens ägare medger det. Syftet med regleringen i 8 kap. 5 § tredje stycket i förslaget torde vara att åstadkomma en något längre gående skyldighet att ta emot en tredimensionell fastighet eller utrymme än vad som kan följa enligt de allmänna reglerna i 5 kap. FBL. En överföring mot den mottagande fastighetsägarens vilja får dock enligt förslaget inte ske om den kan antas medföra olägenhet av betydelse för mottagaren. Detta uttryck torde i sig beteckna en lägre grad av olägenhet än avsevärd olägenhet. Det synes därför tveksamt om syftet med regleringen uppnås, särskilt som byggnaderna i de flesta fall lär vara så skadade eller förslitna att de har ett obetydligt värde när frågan om inlösen aktualiseras. Utifrån ett sådant resonemang kan det ifrågasättas om den föreslagna bestämmelsen i 8 kap. 5 § tredje stycket FBL i praktiken ger ökade möjligheter att överföra en tredimensionell fastighet eller utrymme till en fastighetsägare mot hans vilja, jämfört med de allmänna bestämmelserna i 5 kap. FBL. Vid sidan av de nu redovisade aspekterna, i huvudsak av formell natur, noterar Lagrådet också att förslaget innebär att ägare av fastigheter från vilka tredimensionella fastigheter eller utrymmen avskilts kan sägas ha längre gående förpliktelser i fråga om den avskilda fastigheten eller utrymmet än vad som gäller i förhållandet stamfastigheten och traditionella avstyckningar. Enligt Lagrådets mening har det inte i förslaget redovisats några övertygande skäl för en sådan ordning. De restriktioner för tvångsvis tilldelning av mark vid fastighetsreglering som redovisats ovan och övervägandena i övrigt leder Lagrådet till slutsatsen att förslaget inte innehåller tillräckliga skäl för att utöver de möjligheter som de allmänna bestämmelserna om fastighetsreglering medger också ge utrymme för tvångsvis tilldelning av mark i de särskilda bestämmelserna om inlösen av tredimensionella fastigheter och utrymmen. Därmed skulle de restriktioner som i allmänhet gäller vid tvångsvis tilldelning av mark vid fastighetsreglering och inlösen, bortsett från de undantag som angetts i 8 kap. 8 §, bli tillämpliga också vid inlösen av tredimensionella fastigheter och utrymmen. Bestämmelsen i sista meningen i samma stycke om olägenhet av betydelse kan då utgå. Allmänt gäller att en förrättning för fastighetsreglering alltid måste föregås av en ansökan från en behörig sökande. Klart är att en förrättning för inlösen enligt 8 kap. 5 § andra stycket FBL vanligen kommer att inledas efter ansökan om fastighetsreglering av någon fastighetsägare eller av kommunen men frågan om inlösen kan i sistnämnda fall komma upp endast om någon inlösenberättigad begär det under förrättningen. När det gäller inlösen enligt 8 kap. 5 § tredje stycket synes det något oklart under vilka förutsättningar en sådan fråga får tas upp. uttalande i motiven är det inte tänkt att lantmäterimyndigheten skall ha någon rätt eller skyldighet att agera utan föregående ansökan, men det anges också att kommunen eller lantmäterimyndigheten skall ha befogenhet att ex officio ta upp fråga om inlösen enligt tredje stycket om ett sådant förfarande föregåtts av försök att få till stånd inlösen enligt andra stycket. Vilka förutsättningar som skall gälla för att en fråga om inlösen enligt tredje stycket skall kunna prövas utan föregående prövning enligt andra stycket synes något oklart. Med tanke på kopplingen mellan fastighetsreglering och inlösen i dessa fall är det, enligt Lagrådets mening, önskvärt att förutsättningarna för prövning förtydligas. Den begränsning av rätten till inlösen enligt 8 kap. 5 och 6 §§ FBL som följer av 8 kap. 5 § fjärde stycket (det kan antas att anläggningsfastigheten eller anläggningsutrymmet kommer att få användning för sitt ändamål ) gäller inte för inlösen enligt 8 kap. 7 § FBL. En motsvarande begränsning av rätten till inlösen kan, enligt Lagrådets mening, inte alltid uppnås genom tillämpning av bestämmelsen i 4 kap. 25 § andra stycket FBL om förlängning av fristen för uppförande av anläggningen. Lagrådet föreslår därför att bestämmelsen i 8 kap. 5 § fjärde stycket får gälla även i fråga om inlösen enligt 8 kap. 7 §. Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter Lagrådet har förordat andra namn på de nya tredimensionella fastighetsbildningar som föreslås i remissprotokollet. Om Lagrådets förslag godtas bör anläggningsfastighet och anläggningsutrymme i 19 § andra stycket 2 ersättas med tredimensionell fastighet resp. tredimensionellt fastighetsutrymme. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , . O., , ., , , Nuder, , , Regeringen beslutar proposition Tredimensionell fastighetsindelning