prop · GR0327 · 2003-10-22 00:00:00 — Sådana villkor är vanliga vid överlåtelser av luftfartyg och för överlåtaren är det viktigt att dessa kan få rättsligt skydd. Regeringens överväganden i dessa delar tas upp i avsnitt 6.2.2. En av de centrala delarna i ett förbättrat sakrättsligt skydd är bestämmelser som reglerar hur olika konkurrerande anspråk skall hanteras. Dessa syftar till att lösa de konflikter som kan uppstå t.ex. om ett luftfartyg överlåts till flera eller ägaren försätts i konkurs. Hur bestämmelserna bör utformas behandlas i avsnitt 6.2.3. Som en följd av att det rättsliga skyddet för äganderätt förbättras, uppkommer frågan om skyddet för nyttjanderätt och optionsrätt också bör förbättras. Dessa frågor behandlas i avsnitt 6.3. Regeringen föreslår också förändringar när det gäller organisatoriska frågor. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Vidare behandlas i detta avsnitt regleringen av förfarandet och möjligheterna att överklaga. 6.2.1Hur bör det sakrättsliga skyddet för förvärv av äganderätt förbättras? Regeringens förslag: Det skall vara möjligt att få sakrättsligt skydd för förvärv av äganderätt till luftfartyg genom inskrivning i ett offentligt register. Utredningens förslag stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser utom dåvarande har antingen tillstyrkt utredningens förslag eller inte invänt mot det. har anfört att avtalsprincipen bör väljas i stället för inskrivning för att åstadkomma det sakrättsliga skyddet. Skälen för regeringens förslag: Det finns ett behov av att anpassa den svenska lagstiftningen till de krav som modern finansiering ställer. Utredningen anger tre olika sätt för att uppnå detta. Det kan ske antingen genom en ändring av lösöreköplagen, genom att avtalsprincipen införs för avtal om överlåtelse av luftfartyg eller genom att det införs en möjlighet till inskrivning av förvärv av luftfartyg. Frågan är vilket av dessa alternativ som bör väljas. Fördelen med det första alternativet skulle vara att det inte behövs någon omfattande lagstiftning utan enbart ett klarläggande av att lösöreköplagen är tillämplig (jfr avsnitt 4.5). Det torde dock enligt utredningens och regeringens mening inte vara någon framkomlig väg för att lösa de problem som beskrivits tidigare. Lagen är tillämplig enbart i de fall då en finansieringslösning inbegriper ett köp, vilket de inte alltid gör. Vidare kan lagen inte anses innebära en rimlig lösning ens i sådana fall då ett köp föreligger. Ett skäl till detta är att köpeskillingen blir offentlig vid ett förfarande enligt lösöreköplagen och avtalsparterna ofta torde betrakta den som en affärshemlighet. I och med att ett förtydligande av lösöreköplagen inte kan anses vara en framkomlig väg återstår de två andra alternativen för att åstadkomma sakrättsligt skydd. Först behandlas alternativet att införa avtalsprincipen. gäller avtalsprincipen vid köp enligt konsumentköplagen (1990:932). I det lagstiftningsärende som föregick denna lagändring behandlade regeringen även frågan om en generell övergång till avtalsprincipen vid överlåtelse av lösa saker, dvs. även vid kommersiella köp. Regeringen gjorde bedömningen att det inte var motiverat att överväga en sådan reform (prop. 2001/02:134 s. 77). Den fråga som aktualiseras här är om avtalsprincipen bör införas specifikt för luftfartyg. En sådan lösning har den fördelen att det sakrättsliga skyddet skulle uppkomma genom förvärvsavtalet. Detta skulle därmed inte förorsaka någon ytterligare kostnad. Avgörande skäl kan dock anföras mot detta alternativ. Förvärv av luftfartyg som finns i det har ofta skett då luftfartyget inte omfattades av svensk rätt. Såsom påpekats ovan är svenska sakrättsliga regler i princip bara tillämpliga avseende sådana luftfartyg som är registrerade i det . (För sådana luftfartyg som inte är registrerade i någon stat skall svensk rätt tillämpas om luftfartyget finns i ). I många av de fall ett luftfartyg registreras i det svenska registret har registreringen föregåtts av ett förvärv som skett medan luftfartyget var registrerat i en annan stat. Eftersom det i så fall är registerstatens lag som skall tillämpas i fråga om de sakrättliga verkningarna av äganderättsövergången skulle det sakna betydelse om avtalsprincipen var införd i svensk rätt. Dessutom skulle det inte finnas någon möjlighet att åstadkomma sakrättsligt skydd för dessa luftfartyg sedan de registrerats i . Avtalsprincipen är därför enligt regeringens uppfattning inte tillräcklig för att uppnå syftet med den nu aktuella reformen. Om varken lösöreköplagen eller avtalsprincipen kan anses vara adekvata lösningar, återstår att förbättra skyddet för äganderätten genom att införa en möjlighet till inskrivning. Detta är vad som föreslagits i betänkandet och förslaget har fått stöd av samtliga remissinstanser utom Prop. 2003/04:27 en. Det skulle innebära att man bygger vidare på de principer som gällt för sakrättsliga frågor avseende luftfartyg. Genom lagen (1955:227) om inskrivning av rätt till luftfartyg har det varit möjligt att skapa sakrättsligt skydd för pantsättningar genom inskrivning. Denna lösning ansluter till hur förstärkta möjligheter till rättsligt skydd skapats i övrigt i svensk lagstiftning. Exempelvis kan äganderätt till fastigheter och skepp skyddas genom inskrivning. Dessutom stämmer en sådan lösning väl överens med hur sakrättsliga frågor avseende luftfartyg lösts i andra länder. Även det internationella system för säkerhetsrätter som kan komma att inrättas genom Kapstadskonventionen bygger på ett system motsvarande inskrivning. Även från allmän utgångspunkt har inskrivning enligt regeringens mening en rad fördelar. En av de tydligaste är att den underlättar för utomstående att kunna kontrollera ägarförhållandena för ett luftfartyg. Genom registret kan exempelvis en köpare av ett luftfartyg eller en finansiär på ett enkelt sätt ta reda på vem som är den rätte ägaren och om luftfartyget besväras av andra rättigheter. Det kanske viktigaste skälet som skulle kunna anföras mot denna lösning är att den kräver särskild ansökan och därmed innebär vissa kostnader för ägare till luftfartyg. De kostnader som kan uppkomma får dock anses vara marginella och skulle väl motsvaras av nyttan av att kunna skydda äganderätten till luftfartyg. Mot bakgrund av det anförda föreslår regeringen att en möjlighet att skriva in förvärv av luftfartyg skall införas. En särskild fråga är om inskrivningen bör göras obligatorisk. Så är det vad avser skepp. Detta skulle innebära att den som köper ett luftfartyg är tvungen att ansöka om inskrivning för sitt förvärv. En fördel med en sådan lösning är att inskrivningsregistret i högre grad skulle avspegla de verkliga förhållandena. Detta skulle dock leda till onödiga kostnader för dem som inte anser sig har något behov av ett bättre sakrättsligt skydd. Det skulle också medföra att den myndighet som handhar inskrivningsverksamheten skulle få ett ansvar för att inskrivning sker. Detta skulle innebära merarbete för myndigheten. Som framgår av avsnitt 6.4.1 föreslår regeringen dessutom att luftfartygsregistret, som förs för administrativa ändamål, skall kvarstå oförändrat och att inskrivning skall ske i ett separat inskrivningsregister. kommer således, till skillnad från skeppsregistret, inte att ha någon offentligrättslig funktion, utan enbart att ha till syfte att förbättra enskildas möjligheter till rättsligt skydd. Det finns därför inget behov av obligatorisk inskrivning. Inskrivningssystemet för luftfartyg bör därför enligt regeringens mening bygga på frivillighet. 6.2.2Äganderättsförbehåll och andra inskränkningar i förvärvarens rätt Regeringens förslag: Om ett förvärv av ett luftfartyg är beroende av äganderättsförbehåll, skall detta kunna antecknas i registret. Detsamma gäller villkor som inskränker förvärvarens rätt att överlåta, upplåta eller pantsätta luftfartyget. En anteckning skall göras om den som ansöker om inskrivning av förvärv av ett luftfartyg eller den till vars förmån förbehållet eller villkoret gäller ansöker om det. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Dock har det i betänkandet föreslagits dels att överlåtaren fortfarande skall kvarstå som ägare i de fall inskrivning söks av ett förvärv som är förenat med äganderättsförbehåll, dels att inskrivningsmyndigheten självmant skall granska förvärvshandlingarna och anteckna äganderättsförbehåll och villkor som inskränker förvärvarens förfoganderätt. Remissinstanserna har tillstyrkt utredningens förslag eller inte invänt mot det. vid har anfört att ett förvärv som kombinerats med en återköpsrätt för överlåtaren skall kunna behandlas på motsvarande sätt som om köpet var beroende av ett äganderättsförbehåll. anser dock att det bör stå förvärvaren fritt att i stället skriva in återköpsrätten som en optionsrätt. Skälen för regeringens förslag När äganderätten till egendom överlåts kan överlåtaren behålla viss rätt till egendomen. Ett exempel på detta är när överlåtelsen gjorts beroende av ett s.k. äganderättsförbehåll. Detta innebär att överlåtaren förbehåller sig rätten att begära att förvärvet skall gå åter. Sådana förbehåll förekommer till exempel vid avbetalningsköp. En återgång av förvärvet kan exempelvis påkallas om förvärvaren inte sköter avbetalningarna. Om förvärvaren går i konkurs, har överlåtaren rätt att få ut egendomen ur konkursboet. Äganderättsförbehåll har stor betydelse inom kreditväsendet. Även äganderättsförbehåll bör därför kunna få sakrättsligt skydd. Ett sakrättsligt skydd för äganderättsförbehåll kan uppnås på två sätt. Det ena är att det antecknas i registret att det finns ett sådant förbehåll. Det andra är att överlåtaren står kvar som ägare i registret så länge förbehållet gäller och han eller hon fortfarande kan rikta anspråk på äganderätten. Den sistnämnda lösningen innebär att två personer skulle kunna vara inskrivna som ägare till ett luftfartyg. Det är denna lösning som har föreslagits i betänkandet. Fördelen med att överlåtaren står kvar i registret är att det direkt av det framgår vem som innehar rätten enligt äganderättsförbehållet. En sådan rätt kan överlåtas. Det skulle då vara möjligt att skriva in även ny innehavare av denna rätt. Det kan dock ifrågasättas om det är nödvändigt att införa en rätt till inskrivning av äganderättsförbehåll och innehavare av ett sådant förbehåll för att det skall vara sakrättsligt skyddat. 2003/04:27 fråga kan delas upp i två delfrågor. Den första är om inskrivning krävs för att äganderättsförbehållet skall vara skyddat gentemot den nye ägaren till luftfartyget eller mot personer som denne i sin tur överlåter luftfartyget till. Den andra är om inskrivning är en förutsättning för att den som förvärvar den rätt som följer av äganderättsförbehållet skall få sakrättsligt skydd för detta förvärv. (En situation där sådan rätt överlåts är om någon förvärvar den fordran varmed luftfartyget finansierats. I sådana fall brukar rätten enligt äganderättsförbehållet också övergå.) Den första delfrågan kan besvaras nekande. Det är tillräckligt att en anteckning görs i registret för att förbehållet skall vara skyddat i förhållande till förvärvaren eller förvärvarens successorer. En sådan anteckning medför att äganderättsförbehållet anses känt av den som förvärvar luftfartyget. Det är därför inte möjligt för en förvärvare att genom godtrosförvärv utsläcka rätten enligt förbehållet. Inte heller är inskrivning nödvändig för att sakrättsligt skydd skall tillskapas för överlåtelser av den rätt som följer av ett äganderättsförbehåll. Denna rättighet är abstrakt och kan inte bli föremål för besittning. Den är inte heller knuten till ett objekt på sådant sätt att en ändrad besittning av objektet har betydelse för vem rättigheten tillkommer. Detta innebär att en ny innehavare till rättigheten får sakrättsligt skydd redan i och med överlåtelsen. Avtalsprincipen gäller alltså vid överlåtelser av den rätt som förbehållits vid ett äganderättsförbehåll. Mot denna bakgrund kan det konstateras att inskrivning av den rätt som följer av ett äganderättsförbehåll enbart skulle ge fördelar ur informationssynpunkt. Med den lösning som utredningen föreslagit skulle det framgå av inskrivningsregistret inte bara att det finns ett äganderättsförbehåll utan också vem som innehar denna rätt. Detta är naturligtvis en fördel. Det förhållandet att tidigare ägare kommer att kvarstå i registret innebär dock att detta blir mer komplicerat. Särskilt tydligt blir detta i de fall då förvärvet skett utomlands och inskrivningen av förvärvet sker i samband med att luftfartyget registreras i det . I ett sådant fall skulle, om utredningens förslag följs, två ägare skrivas in såsom de första inskrivna ägarna till luftfartyget. Det avgörande skälet mot utredningens förslag är dock enligt regeringens mening att detta skulle innebära ett avsteg från den nuvarande ordningen för sakrättsligt skydd för sådana rättigheter som äganderättsförbehåll. Den fördel som det kan innebära att innehavaren av rätten till ett äganderättsförbehåll framgår direkt i registret motiverar inte att man här gör ett avsteg från denna princip. Mot bakgrund av det anförda anser regeringen att äganderättsförbehåll inte bör bli föremål för inskrivning utan endast antecknas i registret. vid har anfört att ett förvärv som innebär en återköpsrätt för överlåtaren bör behandlas på motsvarande sätt som om köpet var beroende av ett äganderättsförbehåll, Prop. 2003/04:27 men att innehavaren till återköpsrätten även skall ha rätt att få det behandlat som en optionsrätt. Betänkandet innehåller ett förslag om rätt till inskrivning av optionsrätt. En optionsrätt innebär en rätt att under vissa villkor köpa viss egendom vid en bestämd eller obestämd tidpunkt . En återköpsrätt har drag som är gemensamma med både äganderättsförbehåll och optionsrätter. I likhet med äganderättsförbehåll ger en återköpsrätt en tidigare ägare möjligheter att återfå full äganderätt till egendomen. Den innebär dock inte att viss del av äganderätten kvarstår hos överlåtaren. I de fall ett förvärv förenats med en återköpsrätt övergår till skillnad mot vad som gäller vid äganderättsförbehåll hela äganderätten till förvärvaren. Vid en jämförelse med optionsrätt är den huvudsakliga skillnaden att återköpsrätten tillkommer en tidigare ägare till egendomen och att den är knuten till en överlåtelse. Från ett mer generellt perspektiv har optionsrätten dock samma funktion som en återköpsrätt eftersom den ger innehavaren rätt att under vissa förutsättningar köpa viss egendom. En fördel med att behandla återköpsrätter på samma sätt som äganderättsförbehåll vore att dessa då skulle bli föremål för sakrättsligt skydd under samma förutsättningar som sådana förbehåll. Det står dock avtalsparterna fritt att utforma överlåtelseavtalet på det sätt de önskar. Den som vill försäkra sig om att få en sakrättsligt skyddad rätt att återfå äganderätten till överlåten egendom kan förena överlåtelsen med ett äganderättsförbehåll. Mot att behandla återköpsrätten som äganderättsförbehåll talar också de stora likheterna mellan återköpsrätter och optionsrätter. Mot denna bakgrund anser regeringen att det saknas skäl att behandla återköpsrätter på samma sätt som äganderättsförbehåll. Andra villkor som inskränker förvärvarens förfoganderätt En övergång av äganderätten kan även innehålla andra villkor än äganderättsförbehåll. Förvärvaren kan vara förhindrad att sälja egendomen, upplåta nyttjanderätt i den eller inteckna den. Denna typ av villkor kan utgöra del i en finansiering och de kan även förekomma i testamenten eller gåvobrev. Enligt regeringens uppfattning bör även sådana villkor, såsom utredningen föreslagit, kunna skyddas. Detta skydd bör, på samma sätt som föreslagits för äganderättsförbehåll, åstadkommas genom att det görs en anteckning om villkoret i registret. När skall en anteckning föras in i registret? Äganderättsförbehåll och villkor som innebär begränsningar i en förvärvares förfoganderätt har ofta tillkommit för att skydda en tidigare ägares intresse. För att de skall få sakrättslig verkan måste de antecknas i registret. En fråga är om en sådan anteckning, som utredningen har föreslagit, skall föras in självmant av inskrivningsmyndigheten eller enbart på ansökan av förvärvaren eller den som är berörd av En fördel med en ordning som innebär att inskrivningsmyndigheten . 2003/04:27 självmant skall anteckna förbehåll och villkor är att sannolikheten för att registret avspeglar de verkliga förhållandena därmed ökar. De förfogandeinskränkningar som gäller för ägaren kommer att framgå av registret även om ingen av parterna till överlåtelseavtalet har begärt att detta skall antecknas. Ett starkt skäl som kan anföras mot en sådan ordning är att den skulle medföra betydande merarbete för inskrivningsmyndigheten. Eftersom myndigheten då skulle svara för att eventuella förfogandeinskränkningar antecknas i registret, skulle de handlingar som ges in behöva granskas noggrant i alla ärenden som rör inskrivning av förvärv. Avtalen är inte sällan både omfattande och komplicerade. Ett alternativ är att myndigheten enbart skall göra sådana anteckningar på ansökan. På så sätt undviks att myndighetens granskning görs onödigt betungande. Regeringen anser att ett system som bygger på ett ansökningsförfarande är att föredra. Möjligheterna att ansöka om anteckning måste dock vara utformade på ett sådant sätt så att de som berörs kan åstadkomma sakrättsligt skydd för sådana förbehåll eller villkor. Som nämnts tidigare syftar ett äganderättsförbehåll eller annat villkor som inskränker ägarens möjligheter att förfoga över luftfartyget i regel till att skydda den tidigare ägaren. Om en ansökan endast skulle kunna göras av den som ansöker om inskrivning av ett förvärv av luftfartyget, dvs. den nye ägaren, skulle detta kunna medföra en risk för att sådana förfogandeinskränkningar inte antecknas. En förvärvare kan ju låta bli att ansöka om anteckning av inskränkningen, om det ligger i hans eller hennes intresse. Även den till vars förmån inskränkningen gäller måste därför kunna ansöka om att denna skall antecknas. I regel bör anteckningen göras som inskrivning av förvärvet sker. I vissa fall kan det dock tänkas att det först senare framkommer att det finns förbehåll eller andra inskränkande villkor. Det bör därför vara möjligt att även efter det att förvärvet skrivits in kunna göra en anteckning om förbehållet eller villkoret. Genom att införa en möjlighet till senare anteckning skyddas också den som förbehållet eller villkoret gäller till förmån för. Denne kan göra detta i efterhand, även om ägaren inte har ansökt om att ett sådant förbehåll eller villkor skall antecknas i registret. Med hänsyn till vad som anförts föreslår regeringen att en anteckning om äganderättsförbehåll och villkor som inskränker förfoganderätten enbart skall kunna göras på ansökan av den som ansöker eller har ansökt om inskrivning av förvärv av luftfartyget eller den till vars förmån förbehållet eller villkoret gäller. 6.2.3Särskilt om de sakrättsliga reglernas utformning Regeringens förslag: Den som ingår ett avtal om ett luftfartyg skall anses känna till sådana uppgifter som finns i registret och därmed vara bunden av dem. Ett förvärv av ett luftfartyg som skrivits in skall gälla framför ett annat förvärv från samma överlåtare. I de fall ett förvärv skett trots att överlåtaren inte hade rätt att förfoga över luftfartyget kan detta förvärv ändå bli gällande om den som förvärvat luftfartyget söker inskrivning för sitt förvärv och var i god tro om överlåtarens rätt att förfoga över det. En förvärvare skall vara skyddad mot överlåtarens borgenärer från det att han eller hon ansökt om inskrivning för sitt förvärv. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens, utom vad gäller tidpunkten för registrets publicitetsverkan. Utredningens ställningstagande i denna del redovisas närmare nedan. Remissinstanserna har tillstyrkt utredningens förslag eller inte invänt mot det. Skälen för regeringens förslag: Ovan har frågan om hur det sakrättsliga skyddet skall åstadkommas behandlats. Att detta skall ske genom inskrivning besvarar dock inte frågan om vad skyddet skall omfatta. Enligt regeringens uppfattning bör skyddet omfatta de båda element som normalt ingår i det sakrättsliga skyddet: omsättningsskyddet och borgenärsskyddet. Omsättningsskydd, dvs. skydd mot en tidigare ägares dispositioner, uppkommer i princip genom inskrivningen. Verkan av inskrivningen är att de rättigheter som skrivs in i registret anses vara allmänt kända. Detsamma gäller i fråga om anteckningar om äganderättsförbehåll och andra villkor som innebär inskränkningar i ägarens förfoganderätt. En grundläggande princip i svensk rätt är att den som förvärvar något anses göra det inbegripet de olika anspråk på egendomen som han eller hon känner till. Tredje mans anspråk på viss egendom t.ex. en leasetagares rätt att bruka luftfartyget är bara i fara om förvärvaren inte kände till tredje mans rätt. Om förvärvaren är i god tro, kan en sådan rättighet under vissa förutsättningar få sämre rätt. Den grundläggande sakrättsliga bestämmelsen vad avser omsättningsskyddet bör enligt regeringens mening därför, i enlighet med vad utredningen föreslagit, utformas som en regel som innebär att den som ingår ett avtal avseende ett visst luftfartyg skall anses känna till de uppgifter som finns i inskrivningsregistret. Av denna regel följer att en förvärvare av ett luftfartyg kan skydda sig gentemot ett senare förvärv av luftfartyget genom att ansöka om inskrivning av sitt förvärv. För att förvärvet skall få sakrättsligt skydd krävs dock att ansökan beviljas. Om ansökan om inskrivning sker samma inskrivningsdag för två olika förvärv, bör de ha företräde i tidsordning. 2003/04:27 Det äldre förvärvet bör i denna situation ha företräde framför det yngre. Frågan uppkommer om denna huvudregel bör kompletteras i något avseende. Enligt nuvarande ordning kan en förvärvare uppnå sakrättsligt skydd i den mån förutsättningarna för godtrosförvärv enligt lagen (1986:796) om godtrosförvärv är uppfyllda, se närmare avsnitt 4.4. Enligt regeringens uppfattning bör det även i fortsättningen vara möjligt att göra godtrosförvärv av luftfartyg. I och med att inskrivning införs som sakrättsligt moment bör godtrosförvärv endast kunna uppnås genom inskrivning. Det bör krävas att överlåtaren var inskriven som ägare vid överlåtelsen och att förvärvaren söker inskrivning av förvärvet innan inskrivning söks eller en ansökan om anteckning görs avseende det vari bristen i förfoganderätten består, exempelvis en tidigare överlåtelse eller ett äganderättsförbehåll. En viktig fråga bland annat för utformningen av godtrosregeln är inskrivningar och anteckningar i registret skall anses vara allmänt kända och därmed utesluta god tro. Utredningen har föreslagit att en införing skall anses känd från den inskrivningsdag då ärendet om införingen togs upp (2 n § i utredningens förslag till ändring i lagen om inskrivning av rätt till luftfartyg). Detta innebär att god tro avseende den omständighet som införingen rör är utesluten efter den inskrivningsdag då ärendet om införingen togs upp. Denna bestämmelse överensstämmer dock inte med utredningens förslag till bestämmelse om godtrosförvärv (§ i utredningens förslag). Enligt förslaget i denna del är god tro utesluten avseende en införd omständighet redan från och med den inskrivningsdag då ärendet om inskrivning togs upp, dvs. före den tidpunkt som avses i den allmänna regeln. Regeringen anser att regleringen bör vara enhetlig i detta avseende och att därför samma tidpunkt bör gälla. Frågan är vilken tidpunkt som bör väljas. En tänkbar lösning är att välja utgången av den inskrivningsdag då en ansökan om införingen gjordes eller ett ärende om en införing togs upp på annat sätt. En följd av detta skulle vara att förvärvare inte kan få sakrättsligt skydd den dag då ansökan om inskrivning ges in, eftersom verkan av en sådan inskrivning inträder först efter utgången av inskrivningsdagen.