mot · GR02Ub498 · 2003-10-07 00:00:00 — En gymnasieskola för framtiden Gymnasieskolan har genomgått stora förändringar. Det finns många tecken på att skolan, trots engagerad och kunnig personal, har brister. Framför allt är det mycket oroande att en så stor andel av eleverna lämnar skolan utan fullständiga betyg. Många elever upplever oro i skolan. vill se en ny politik för gymnasieskolan byggd på trygghet, kunskap och ansvar. Vi anser att en tydlig värdegrund är en förutsättning för en framgångsrik skola. Det måste vara självklart att alla som verkar i skolan, lärare, elever och annan personal, bemöter varandra med respekt. Gymnasieskolan måste möta varje elevs behov och intressen. Därför vill uppvärdera alla former av kunskap. Vi vill se nationella prov i alla kärn- och karaktärsämnen. Dessutom behöver lärarrollen stärkas och renodlas och en lärarlegitimation införas. Ansvarskontrakt bör upprättas mellan elev, skola och föräldrar. Vi är övertygade om att elever, lärare, föräldrar och politiker tillsammans kan skapa en gymnasieskola för framtiden. Förslag till riksdagsbeslut 3 Tryggheten i värdegrunden 5 Historia och religionskunskap som kärnämnen 9 Betyg som urvalsinstrument för högre utbildning 10 Lärande i arbetslivet 11 Samarbetet mellan grund- och gymnasieskolan 15 Värdegrund utan förankring 15 Elever med behov av särskilt stöd 18 Gymnasieutbildning för alla 21 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att varje skola i sin kvalitetsredovisning skall redogöra för hur arbetet med värdegrundsfrågorna fungerar och utvecklas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i samtliga ämnen utveckla kunskapssynen i enlighet med läroplanen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kravet på direkt högskolebehörighet tas bort, men att möjligheten att komplettera studierna för att få behörigheten alltid skall finnas på alla program. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det individuella programmet skall finnas kvar och utvecklas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att bryta snedfördelning vad gäller kön och den sociala snedrekryteringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om insatser för att i gymnasieskolan skapa en modern bild av högskolestudier. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att elever parallellt skall kunna läsa kurser på olika skolor i samverkan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om de praktisk-estetiska ämnenas betydelse. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att göra historieämnet till kärnämne. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om särskilda insatser i gymnasieskolan för att upplysa om kommunismens illdåd mot mänskligheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utveckla religionskunskapsämnet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av fler steg i betygssystemet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en övergång från kursbetyg till sammanvägda ämnesbetyg skall ske. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nationella prov i samtliga kärn- och karaktärsämnen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inrättandet av gymnasieexamina med olika inriktning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att arbetet med närings- och arbetslivskontakter skall finnas med i skolornas kvalitetsredovisning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett nytt nationellt program med speciell inriktning på företagande och entreprenörskap. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att sex- och samlevnadsundervisningen görs obligatorisk. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inrättande av en legitimation för lärare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stärka rektors roll som pedagogisk ledare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av skolledarutbildningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en rektor som anställs i gymnasieskolan skall ha erlagt rektorsexamen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att garantera alla lärare kompetensutveckling i enlighet med en individuell, skriftlig plan som uppdateras . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förbättra kontakterna mellan gymnasielärarna och forskningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om upprättandet av ansvarskontrakt i gymnasieskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utvecklingssamtal med omyndig elevs föräldrar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lokala styrelser för gymnasieskolor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökad samverkan mellan och gymnasieskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en lagstadgad miniminivå för elevinflytande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utarbetande av måldokument för elevinflytandet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att elevrådsarbete skall anges som merit i slutbetyget från gymnasieskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att elevernas behov av särskilt stöd skall tillgodoses. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om elevvårdens betydelse. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att föräldrar skall underrättas vid omyndig elevs frånvaro i gymnasieskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att möjliggöra för fristående skolor att bedriva individuellt program. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att staten skall stimulera samverkan mellan kommunernas gymnasieskolor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ANT-utbildningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rätten till modersmålsundervisning i gymnasieskolan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vuxnas rätt till utbildning på motsvarande gymnasienivå. I gymnasieskolan förbereds eleverna inför de sista stegen ut i vuxenlivet. Där läggs grunden för vidare studier eller yrkesarbete. Gymnasieskolan är den skolform som genomgått de största strukturförändringarna . En rad reformer i program- och inriktningsstrukturen har genomförts och även förändrat betygssystem. går de allra flesta, långt av varje årskull, i gymnasiet. har gymnasieskolans utbildningar blivit allt mer homogena. Skillnaderna mellan de olika programmen minskar och de teoretiska kraven ökar. Det har lett till att många elever slås ut och att andra inte lär sig det de ska. lämnar var fjärde gymnasieelev skolan utan fullständiga betyg och det individuella programmet har blivit skolans största. Allt detta skapar nya utmaningar som inte alla gymnasieskolor lyckats möta. Regeringens passivitet har varit förskräckande. Det går inte att lösa alla problem med nya genomgripande och otillräckligt planerade reformer. Den parlamentariska förslag riskerar i vissa delar att spä på problematiken i stället för att lösa den. får vi inte glömma att skolan är fylld av engagerade lärare och ambitiösa elever. Problemen går att lösa. För att det skall lyckas krävs lyhördhet för lärares och elevers synpunkter och förslag till förbättring. vill se en ny politik för gymnasieskolan där fokus sätts på kunskap, ansvar och trygghet. Tillsammans kan lärare och övrig personal, elever, föräldrar och politiker skapa en gymnasieskola för framtiden. Det är vi övertygade om. Samhället bygger på en värdegrund som har sina rötter i den kristna traditionen och den västerländska humanismen. En gemensam värdegrund gör att ett mångfacetterat samhälle i ständig förändring ändå håller samman och ger förutsättningar för en god utveckling. Avgörande är att värdegrunden, som det framgår av läroplanen för gymnasieskolan, förankras i en etik. I vår tradition är det de värden som förvaltats av den kristna etiken och västerländska humanismen. Skolans värdegrund finns formulerad i de av antagna läroplanerna för och de frivilliga skolformerna. Människans unika och lika värde, människolivets okränkbarhet och individens frihet är grundpelarna i denna etik som också skall ligga till grund för skolans verksamhet. Det måste vara självklart att elever, lärare och annan personal i skolan bemöter varandra med respekt och tillit och att varje individ känner sig sedd och uppskattad. Skolan skall ha tydliga regler som är väl förankrade hos alla som verkar i skolan. Först då kan den skolmiljö grundläggas som är nödvändig för att eleverna ska kunna känna sig trygga och lära sig. Att arbeta med värdegrunden på ett medvetet sätt är så viktigt och grundläggande för samhället att varje skola i sin kvalitetsredovisning bör redogöra för hur arbetet går till. När värdegrunden tillämpas och realiseras blir elever och personal trygga. I arbetet med värdegrunden ska mobbningen särskilt uppmärksammas. slås många elever och också vuxna ut av mobbningen. Den otrygghetens paria som i den påstådda värdeneutralitetens namn drabbat skolan måste bekämpas. anser att en nollvision mot mobbning ska råda. Grunden är ett gott arbete med värdegrundsfrågorna. Av särskild betydelse är att främja jämställdhet och motverka mobbning av sexuell karaktär. Vi utvecklar vår politik mot mobbning i en särskild motion. Intresset för existentiella frågor är stort bland ungdomar. Gymnasieskolan bör möta det intresset och ge eleverna verktyg för att bearbeta sina tankar kring livsfrågorna. Genom att öka förståelsen för och kunskapen om den egna och andras kulturer motverkas främlingsfientlighet, rasism och segregation. Kärnan måste vara alla människors lika värde, oavsett ursprung. Skolan måste skilja mellan frågor av objektiv karaktär, där eleven själv har att bilda sig en uppfattning, och frågor där skolan ska förmedla tydliga gemensamma värden. Till den första kategorin hör politisk uppfattning och religiös tro. Till den senare hör demokrati samt gemensamma normer och värderingar för vår samlevnad med andra människor. Samtal kring moraliska dilemman, om vad som är rätt och fel, ska genomsyra skolans dagliga verksamhet. Det måste ske inom samtliga ämnen. Skolan måste ge alla barn särskild kännedom om kristendomens betydelse för svensk utveckling. Det krävs för att förstå vårt kulturarv. Till skolans uppgift hör att förmedla en insikt om att kulturarv inte är något beständigt, utan att det utvecklas och berikas i mötet med nya kulturer. Tryggheten att känna sin egen värdegrund underlättar mötet med människor av andra uppfattningar. Skolan bör hjälpa eleverna att hitta sin egen identitet och att öka förståelsen för andra. Under tonåren händer mycket med den emotionella mognaden. Det är viktigt att gymnasieskolan hjälper eleverna att bearbeta frågor som rör samlevnad. Det ska därför vara obligatoriskt med sex- och samlevnadsundervisning, menar att den mest centrala uppgiften för gymnasieskolan självklart måste vara att ge eleverna de kunskaper de behöver för livet. Då krävs en insikt om att kunskap är ett mångfacetterat begrepp. fortsätter i stort sett samtliga elever till gymnasieskolan. Det ställer krav på såväl gymnasieskolans organisation som undervisningsmetoder. Utformningen av gymnasieskolan ska ta hänsyn till elevers skilda behov och intressen. Alternativa yrkes- och lärlingsutbildningar ska erbjudas den praktiskt intresserade eleven. Vi utvecklar vår modell för lärlingsprogram i en särskild motion. I läroplanen för gymnasieskolan definieras kunskap övergripande såsom fakta, förståelse, förtrogenhet och färdighet. Denna kunskapssyn behöver utvecklas ännu mer i skolans alla ämnen. På så sätt stimuleras elevernas utveckling mer än i en statisk faktafixerad skola. Mångfald och valfrihet ska gälla i gymnasieskolan. Alla nationella program innehåller en teoretisk kärna och leder till allmän högskolekompetens. Vi menar att den vällovliga ambitionen att ge alla elever högskolebehörighet resulterat i en utslagning av dem som är studietrötta eller som saknar förmåga att klara de höga teoretiska kraven. Resultatet har blivit att allt färre elever går ut gymnasiet med ett fullständigt slutbetyg och att det individuella programmet blivit det näst största. Att läsa till akademisk högskolebehörighet ska vara en möjlighet för alla, men inte ett tvång. Därför vill ta bort kravet på att samtliga program ska leda till allmän högskolebehörighet. Undervisningen i kärnämnena ska vara varierande och flexibel. Genom att skapa goda möjligheter till kompletterande utbildning vill vi ge alla som väljer att inte läsa till akademisk högskolebehörighet möjlighet att komplettera senare i livet. som gymnasieskolan kräver att alla elever ska nå allmän högskolebehörighet upptäcker fler att den allmänna behörigheten inte är tillräcklig för att få tillgång till högskolestudier. För att bli antagen till grundläggande högskoleutbildning krävs det i flera fall att sökanden dessutom har den särskilda behörighet som kan vara föreskriven. Det är viktigt att skapa en gymnasieskola, där eleverna kan göra kompletterande val för att uppnå den särskilda behörigheten inom alla program. Gymnasieskolan ska möta alla elevers förutsättningar, behov och intressen. Betygen ska fortsatt vara en grund för urval till gymnasieprogram. Det är viktigt att hitta lösningar för dem som av olika anledningar inte får plats på ett nationellt program. Vi vill därför att det individuella programmet i någon form ska finnas kvar. En lösning som vi ser positivt på är att det inom de nationella programmen finns grupper som tillhör det individuella programmet. Eleverna kan därmed läsa karaktärsämnena på det nationella programmet som de får stöd i kärnämnena. På så sätt får eleverna möjlighet att utvecklas socialt och kunskapsmässigt som samhällets skyldighet att stödja i kärnämnena klargörs. finns murar i skolan. Eleverna gör i hög grad sina val i enlighet med kända sociala och könsmässiga mönster. Socialdemokratins skola har lett till högre murar. Gymnasieskolan präglas fortfarande av en stor snedfördelning både vad gäller sociala grupperingar, kön och studieresultat och stora ansträngningar behövs för att bryta de traditionella mönstren. Kön är fortfarande en tydlig faktor vid val av gymnasieprogram. Männen dominerar bygg-, el-, energi-, fordons-, industri- och teknikprogrammen, medan kvinnorna dominerar hantverks-, omvårdnads- samt barn- och fritidsprogrammet. Att ungdomar som är barn till tjänstemän huvudsakligen väljer vissa program, medan ungdomar vars föräldrar är arbetare oftast väljer andra lägger grunden för den sociala snedrekryteringen till högskolan. I arbetet för att minska snedrekryteringen, såväl social som genusbestämd, spelar studie- och yrkesvägledarna en viktig roll. Det är av stor betydelse att de stödjer och uppmuntrar elever som vill göra otraditionella val. Elevgrupper med bred sammansättning där eleverna har olika bakgrund, kön och perspektiv stimulerar och underlättar lärandet. För att möjliggöra detta är det viktigt med långsiktiga strategier för att skapa en modern bild av högskolestudier. Det krävs målmedvetna satsningar för att nå grupper som traditionellt inte läser vidare på högskolenivå. Det kompetenskrav som finns för studie- och yrkesvägledare måste behållas om de ska klara de växande krav som kommer att ställas på dem. Vi föreslår en höjning av studiebidraget för gymnasieelever till . Se även motion Ub513 Studiestödet. Kursutformningen i gymnasieskolan innebär att eleverna ska kunna välja en egen studieinriktning genom att kombinera olika kurser. Elever från olika program kan läsa samma kurs, vilket innebär ett utbyte mellan elever med olika inriktning. Vi anser att det borde vara möjligt att i större utsträckning välja kurser i flera skolor. Att få använda alla sinnen stimulerar till god inlärning och förstärker elevernas självkänsla. De praktisk-estetiska ämnena är därför en viktig del av helheten i skolan och måste få genomslag i alla skolans program. På samma sätt måste det råda en rimlig avvägning mellan alla olika ämnesområden, till exempel mellan humaniora och teknik. Historia och religionskunskap som kärnämnen Kunskapen om våra historiska rötter har dokumenterade brister. Historia som eget ämne ingår endast i de natur- och samhällsvetenskapliga programmen. granskning Undervisning historia (1999) visade att av gymnasieskolans elever inte hade någon undervisning alls i ämnet. Vi menar att en sådan situation är oacceptabel och anser därför att historia bör bli ett kärnämne. Eleverna har visat särskilda brister i kunskaperna om 1900-talets historia. Händelserna har varit av avgörande betydelse för vårt samhälle. Undervisningen om 1900-talets historia med fokus på de samhällsförändringar som rör idéhistoria, ideologier, kultur och migration måste därför prioriteras. De flesta ungdomar har goda kunskaper om nazisternas brott under men det är betydligt färre som känner till de brott mot mänskligheten som genomförts av kommunistiska regimer över världen. Det bör därför genomföras en kampanj om kommunismens illdåd, liknande satsningen Om detta må ni berätta som behandlade nazismen och det judiska folkmordet. Religionskunskapens roll som kärnämne bör utvecklas. Ämnet är en naturlig förankringsbas för värdegrundsarbetet. Precis som svenskämnet behövs för svenskkunskaperna krävs ett religionsämne som både fokuserar kunskaper om olika religiösa traditioner och stimulerar elevernas arbete med en egen livssyn. Religionskunskapsämnet behöver utvecklas än mer i denna riktning. Betyg handlar om att ge eleverna återkoppling på det arbete de lagt ner. Det är viktigt att betygen som komplement till de utvecklingssamtal som ska ske mellan lärare och elever i samtliga kurser ger eleverna ett kvitto på uppnådda kunskaper i förhållande till kunskapsmålen. Betygen ger också en viktig beskrivning av elevernas kunskaper för föräldrar, potentiella arbetsgivare och utbildningsinstanser. Självklart ska betygen sättas så att de beskriver elevens hela kunskapsmassa sett utifrån den kunskapssyn som enligt läroplanen ska råda i gymnasieskolan. har medverkat till att ett mål- och kunskapsrelaterat betygssystem införts. Det bidrar i högre grad än ett relativt system till att motivera eleverna och ge även mer studiesvaga elever ett gott självförtroende. Det förutsätter emellertid att varje elev uppmärksammas, ges handledning och uppmuntran. I ett mål- och kunskapsrelaterat system är betyget ett kvitto på dokumenterad kunskap. Stegen i betygsskalan får emellertid inte vara för glesa om betygssystemet ska medverka till att motivera eleven att försöka uppnå nästa steg. Om instrumentet är alltför trubbigt mäter det inte heller det som det är tänkt att mäta och informationen som betygen ska ge blir därigenom bristfällig. Dagens system bör därför kompletteras med fler steg. har vi en kursutformad gymnasieskola där betyg sätts på varje kurs. Det finns drygt 880 nationellt fastställda kurser i mer än 130 ämnen. En elev som lämnar gymnasieskolan med ett fullständigt slutbetyg har i genomsnitt ett trettiotal kursbetyg samt betyg i projektarbete. En elev kan till exempel ha upp till fem betyg i matematik. Betygssättningen i enskilda kurser har visat sig vara stressande för eleverna och helheten och fördjupningen i kunskaperna riskerar att gå förlorade. anser därför att en övergång från kursbetyg till ämnesbetyg bör ske. Det bör även i fortsättningen sättas ett betyg efter varje avslutad kurs. Men kursbetygen bör sedan vägas samman till ett ämnesbetyg. Detta ämnesbetyg viktas sedan mot andra ämnesbetyg utifrån de ingående kursernas poängantal för att få fram ett medelvärde i slutbetyget. För att få vägledning när det gäller bedömning av kunskaper fyller de nationella proven en viktig funktion men de kan också ses som hjälp för den enskilde elevens egen utvärdering av sitt arbete. anser att nationella prov ska genomföras i samtliga kärn- och karaktärsämnen. Endast lokala kurser ska vara undantagna från nationella prov. Det diagnosmaterial och de prov som ingår i det nationella provsystemet ska dels kunna användas för att ta reda på elevens starka och svaga sidor, dels kunna hjälpa läraren vid en bedömning av om uppställda mål har nåtts och som ett stöd inför betygssättningen. Nationella prov har också en viktig uppgift att fylla som rådgivningsinstrument för en likvärdig betygssättning i hela landet. De nationella proven ska utformas på så sätt att elevens alla kunskaper kan prövas. Betyg som urvalsinstrument för högre utbildning För att ha allmän behörighet att söka till högskolan krävs godkänt betyg i av samtliga kurser. Detta kan ses som ett kvantitativt krav och stämmer inte med det målrelaterade kurssystemet. Det sker ingen viktning av olika kursers betydelse för högre utbildningar. har pekat på problemet med betygsräkning när det gäller urvalsreglerna. söker eleverna på snittpoängen till högskolan, vilket medför en risk att eleverna i sina val av kurser väljer sådana, där det anses lättare att få bra betyg. Traditionella kunskapsämnen som anses som svåra, exempelvis språk, riskerar att prioriteras ned. Vi utvecklar vår syn på urvalsmetoderna till högskolan i vår motion Ub499 Högskola och universitet. är det enda europeiska land som saknar en gymnasieexamen. anser att gymnasieexamen ska införas för alla program och dokumentera såväl den generella som den specialiserade kunskap gymnasieeleven uppnått. Den bör således omfatta alla elever som fullgjort ett nationellt program. Gymnasieexamen tydliggör vilket resultat och vilken kompetens eleven uppnått och är härigenom ett sätt att kvalitetssäkra utbildningen. Gymnasieexamen kan ge högskolebehörighet till fortsatta studier, antingen i den akademiska högskolan eller i . Samverkan mellan skola och arbetsliv krävs för att eleven ska hitta rätt på en arbetsmarknad som förändras och blir alltmer kunskapsintensiv. Samverkan med arbetslivet bidrar till att utbildningen håller hög kvalitet och ligger i fas med arbetslivets förändring. Lärande i arbetslivet förekommer i olika former som APU (arbetsplatsförlagd utbildning), lärlingsutbildning och företagsskolor. , lärande i arbetslivet, har inletts som försöksverksamhet. Försöksverksamheten fortsätter utan det speciella statsbidraget om per elev, som främst varit avsett att användas som ekonomisk ersättning till arbetsplatserna. För att främja och kontrollera den arbetsplatsförlagda utbildningen borde en redovisning av skolornas samverkan med näringslivet och det övriga arbetslivet finnas i skolornas årliga kvalitetsredovisning. anser vidare att det i samarbete med näringslivet borde inrättas ett nationellt program med speciell inriktning på företagande och entreprenörskap. Ett sådant program bör inrikta sig på samarbete mellan små, medelstora och stora företag inom samhällets alla sektorer. I ett företagsinriktat program måste tonvikt läggas på elevernas kreativitet och kapacitet att planera och genomföra egna projekt. Ett viktigt steg i riktning mot valfrihet är införande av ett nytt lärlingsprogram på gymnasiet. Den försöksverksamhet som startade och omfattar studier på ett nationellt program och avslutas med lärlingsutbildning, har tyvärr en blygsam omfattning. pågick verksamhet vid 18 skolor och berörde endast cirka 300 elever/lärlingar. Denna lärlingsutbildning förlängdes inte i sin dåvarande form vid försöksperiodens slut, 2001, utan upphörde och ersattes av andra former, bl.a. det nya LIA-konceptet (lärande i arbetslivet).