mot · GR02N410 · 2003-10-07 00:00:00 — Människor måste få makt över sin egen vardag. Det handlar först och främst om vägar till arbete, egen försörjning men också självrespekt och självbestämmande. Utbildning är då avgörande. Skolpolitiken har en huvudroll i integrationspolitiken. De redan väletablerade i vårt samhälle kan alltid bestämma mycket själva. Det räcker inte för oss. Vi vill att alla människor ska ha makten över sin egen vardag. Rätten att välja friskola men även att välja mellan olika kommunala skolor och möjligheten att själv avgöra vem som ska vara familjens husläkare är några viktiga vardagsbeslut som människor måste få kunna ta själva. Alla bör ha makt över sitt eget boende, möjlighet att byta bostad men också mer att säga till om i sitt bostadsområde. Rätt att välja barnomsorg, skola, vårdgivare och möjligheten att äga sin egen bostad är därför viktiga delar av liberal integrationspolitik. För att klara att bryta segregationen krävs tydliga mål. Enligt skall inget bostadsområde ha en sysselsättningsgrad som understiger för de yrkesaktiva, . Det betyder att i behöver extraordinära åtgärder sättas in på platser som , , och . Här krävs en omfattande jobbgaranti. Utvecklingen i sådana områden och andra i farozonen för att hamna där måste följas extra noga så att åtgärder kan sättas in mycket fort för att bryta en nedåtgående spiral med inte bara ekonomiska utan än mer sociala följder som resultat. I av fallande sysselsättning är det särskilt viktigt att kunna parera denna typ av nedåtgående utveckling, känd från tidigare lågkonjunkturer. Närings- och arbetsmarknadspolitik som gör nytta har småföretagarklimatet å ena sidan och den tilltagande segregationen å andra sidan varit centrala frågor i den politiska debatten. På båda områdena och särskilt i kombination har dock alldeles för lite hänt. Det traditionella näringspolitiska stödet måste reformeras, med behoven och önskemålen även hos människor i utsatta förorter som ledstjärna. Omläggningen av arbetsmarknadspolitiken, med stora möjligheter för individer och grupper att själva forma de verktyg de behöver för att ta sig in på arbetsmarknaden, betyder extra mycket för människor i segregerade förorter. föreslår en radikal omläggning av arbetsmarknadspolitiken. Vi är övertygade om att en sådan förändring har allra mest att erbjuda dem som står längst ifrån arbetsmarknaden. Stora grupper arbetslösa finns hos , inte för att de har sociala problem som kan hjälpa till med utan för att de aldrig lyckats kvalificera sig för arbetslöshetskasseersättning. När arbetsmarknadspolitiken läggs om måste också a-kassan sluta vara inträdesbiljetten till den service och det stöd man kan få för att ta sig in på arbetsmarknaden. Genom att arbetslinjen tillåts genomsyra också all flyktingintroduktion, och egenförsörjningen sätts i centrum liksom omställningspeng i stället för arbetslöshetskasse- eller socialbidragsberoende, skapas en framåtsyftande social situation som bas för att förverkliga människors valfrihetsdrömmar. vill införa en jobb- och utvecklingsgaranti som på ett individualiserat sätt kombinerar samhällsnyttigt arbete med en utvecklingsdel där ökade språkkunskaper kan utgöra den andra delen. Långvarigt socialbidragsberoende måste ersättas av möjligheter att få egen försörjning genom jobb och företagande. Socialbidraget i dess nuvarande form bör avskaffas för de människor som är arbetsföra och inte har andra problem än att de hamnat utanför arbetsmarknaden. Personer som har arbetslöshet som huvudsakligt bekymmer hör inte hemma i . Det är inte heller säkert att socialsekreterare är den yrkesgrupp som är bäst lämpad att vägleda och bistå den utsatte. När arbetslöshet och inte andra allvarliga bekymmer orsakat socialbidragsberoendet, är det aktiviteter som kan leda till arbete som måste i centrum, ytterst genom en jobbgaranti. Den arbetslöse ska kunna välja mellan olika privata arbetsförmedlingar, bemannings- och uthyrningsföretag (som bedriver arbetsträning, legotillverkning men framförallt personaluthyrning) och, där det är lämpligt, fortbildning. En sådan politik skiljer sig från det passiva socialbidragsmottagandet och pekpinne- och åtgärdspolitiken genom att erbjuda ett stort mått av valfrihet när den enskilde tar ansvar. Företagsklimatet i måste bli mycket bättre. En lång rad konkreta förändringar behövs för att underlätta för människor att gå från bidragsberoende till eget företagande. Det måste vara möjligt att förverkliga en idé om en försörjning oavsett om det gäller att sälja någon typ av tjänster, öppna en butik eller bli agent för en importvara. F-skattsedel till alla, förenklingar för småföretag, mikrolån, möjlighet att omvandla socialbidrag till starta eget och sänkta arbetsgivaravgifter inom tjänstesektorn, där mycket av det nya företagandet kommer att växa fram, är några små men viktiga förändringar. Det är också angeläget att öka arbetet mot det skattefusk som snedvrider konkurrensen mellan företagare, särskilt i vissa branscher. Försöksverksamhet bör inledas i med förenklade deklarationsregler för småföretag. En sådan försöksverksamhet kan dels stimulera nyföretagandet i , dels ge viktiga erfarenheter inför det fullskaliga genomförande av regelförenklingar som är nödvändigt för tillväxt och utveckling i landet som helhet.