mot · GR02Ub276 · 2003-10-07 00:00:00 — Statliga bidrag görs till exempelvis anställningsstöd, istället för att skolorna själva skall få styra pengarna dit de bäst behövs. Kommunala skolstyrelser har ofta en tendens att vara översterektor, istället för att koncentrera sig på de övergripande frågorna. Ett grundläggande problem är att ansvar och befogenhet inte följs åt. Kommunerna har ansvar för skolan, men styrs ändå av detaljerade statliga regler. Rektorerna har ansvar för skolorna, men tvingas ofta följa detaljerade kommunala förordningar. Många kommuner har heller inte svarat på valfrihetens utmaningar, utan lever kvar i ett planekonomiskt tänkande. Då blir valfriheten ett hot inte en möjlighet. Bristen på utvärdering är kanske det mest grundläggande problemet inom den svenska skolan. I samband med kommunaliseringen av skolan, och nedläggningen av den gamla (), infördes målstyrning av skolan. SÖ fastslog vad skolorna skulle göra, hur de skulle göra det och hade sanktionsmöjligheter om skolorna inte gjorde vad de skulle. I det nya systemet skulle istället staten fastslå mål, medan skolorna och skolhuvudmännen själva hade ansvaret för att målen uppnåddes. Problemet var dock att inget fungerande system för utvärdering av måluppfyllelsen infördes. Friskolorna granskas förvisso av , men i huvudsak handlar granskningen om huruvida de formella kraven för ett godkännande är uppfyllda. Finns tillräckligt många behöriga lärare? Är skollokalerna tillfyllest? Sker undervisningen i enlighet med skollagens och läroplanens krav? Om eleverna uppnår kunskapsmålen undersöks inte. Kontrollen av de kommunala skolorna är ännu sämre. I praktiken bygger systemet på att kommunerna själva skall utvärdera om de tycker att de fullgör sina skyldigheter. I vissa kommuner finns väl utarbetade kvalitetsgranskningssystem. På andra håll finns ingen granskning alls. Den nationella kvalitetsgranskningen bygger på en vällovlig ambition, men är för uddlös och riktas inte mot varje enskild skola. Även utvärderingen av eleverna är bristfällig. Betyg ges inte förrän i årskurs 8. Nationella prov genomförs först i årskurs 5, då de dessutom är frivilliga, och därefter i årskurs 9, och bara i tre ämnen. Det finns heller ingen kontroll av lärarnas betygssättning. Betyget godkänt betyder inte samma sak på alla skolor. 8 Utbildning med kunskap och fantasi Politik kan inte bara bygga på åsikter och idéer, utan måste också grundas på kunskap. En klok skolpolitik bygger både på en vision om skolans uppgift och på en riktig uppfattning om vad som gör skolor framgångsrika och hur ett väl fungerande skolsystem bör utformas. Det är förvisso inte lätt att studera hur utbildningen bör vara utformad för att eleverna skall få goda resultat. Personliga egenskaper, social bakgrund och hemförhållanden har stor betydelse för elevers skolresultat, vilket gör att det kan vara svårt att avgöra om det är skillnader i dessa bakomliggande faktorer eller skolans insatser som förklarar att vissa elever lyckas bättre än andra. Några tydliga slutsatser kan icke desto mindre dras från den forskning som bedrivits på området. En viktig slutsats är att sambandet mellan skolornas ekonomiska resurser, oavsett hur de mäts, och elevernas resultat är ytterst svagt. Det gäller oavsett om man jämför olika länder, olika kommuner eller olika skolor. De stora skillnaderna i olika skolors och olika utbildningssystems effektivitet kan inte heller förklaras med skillnader i elevernas ekonomiska eller sociala villkor. Det betyder naturligtvis inte att sociala faktorer eller skolornas ekonomiska resurser är betydelselösa, men det innebär att det inte går att bortförklara dåliga elevresultat med att vissa elever har svag social bakgrund och att enbart mer pengar till skolan inte räcker för att lösa problemen. Detta står i kontrast mot den allmänna uppfattning som rådde , då skolforskare ansåg att likadana skolor med samma resurser skulle leda till samma resultat för eleverna. Skillnader i elevernas resultat ansågs bero främst på deras sociala bakgrund. Denna uppfattning kastades över ända när några forskare noterade att eleverna i vissa skolor i presterade betydligt bättre än vad man hade förväntat sig. Den forskning som denna upptäckt gav upphov till har visat att skolornas sätt att fungera har avgörande betydelse för elevernas resultat. Forskningen om vad som gör skolor framgångsrika har bland annat pekat på rektorns betydelse för att skolorna skall fungera väl. Rektorn måste leda skolans arbete demokratiskt men kraftfullt med ett tydligt fokus på kunskapsmålen. Det är också viktigt att lärarna samarbetar och är delaktiga i utformningen av skolans policy, mål och innehållet i undervisningen. Ett väl fungerande kollegium är med andra ord centralt. Eleverna skall mötas av höga förväntningar och utgångspunkten måste vara att alla kan lära. Om skolan utgår ifrån att elevernas bakgrund om eleven har invandrarbakgrund, outbildade föräldrar eller högutbildade föräldrar är avgörande för elevernas resultat, så blir det lätt en självuppfyllande profetia. Utgår man däremot från att det främst är skolans och undervisningens kvalitet som avgör hur eleverna lyckas, och bemöter både professorns dotter och sonen till den invandrade arbetaren med höga förväntningar, då är chansen att båda går ut skolan med goda resultat större. som alla elever skall mötas av höga förväntningar är det viktigt att ta hänsyn till att alla elever är olika, och att det därför är viktigt att individanpassa utbildningen och ha stor flexibilitet vad gäller undervisningsmetoder. Utvärdering och uppföljning är viktigt, liksom en god arbetsmiljö och uppmuntran och belöning för bra arbete, både för personal och elever. Eleverna lär sig bättre om det finns klara och tydliga normer beträffande rättigheter och skyldigheter som är kopplade till bestämda sanktioner mot dåligt uppförande. Rektor och lärare måste vara hängivna sin uppgift, och tjäna som auktoriteter och förebilder för eleverna, som skolan måste involvera föräldrarna i barnens utbildning. Kunskap från forskning om hur framgångsrika skolor bör fungera ger ingen omedelbar kunskap om hur lagar och regler på skolområdet bör utformas. Bakgrunden är även här att sambandet mellan skolors ekonomiska resurser och elevernas resultat är så svagt. Vissa länder har mycket bra resultat i internationella jämförelser, trots att kostnaderna för utbildning är låg, medan andra lägger mycket pengar på skolan, utan att resultaten är goda. Forskare som studerat skillnader mellan utbildningsresultat i olika länder har funnit att institutionella funktioner har stor betydelse. Hur lagar, regler och skolsystemets utformning ser ut har mycket större betydelse än hur mycket pengar ett land lägger på skolutbildningen. Några faktorer framstår som särskilt viktiga. Länder som har centraliserade examina får bättre resultat. Även centrala riktlinjer för utbildningens innehåll har positiva effekter på elevernas kunskaper. På de flesta andra områden är däremot ett decentraliserat beslutsfattande bättre. Skolorna bör ha beslutanderätten över hur de centralt satta målen bör uppnås undervisningsmetoder, anställningsbeslut, lönesättning och hur skolans resurser fördelas. Även lärarnas inflytande över undervisningen bör vara decentraliserat. Om den enskilde läraren har stora möjligheter att påverka undervisningens utformning så har det positiva effekter, medan däremot starkt centralt lärarfackligt inflytande över målen för undervisningen, eller fackliga begränsningar av möjligheterna att utnyttja individuell, prestationsbaserad lönesättning för lärarna, har negativa effekter. Konkurrens från fristående skolor har också positiv effekt på elevernas resultat. Kunskapen om vilka skolsystem som fungerar bra rimmar väl med kunskapen om framgångsrika skolor. Ett system med centralt uppsatta mål och fast kvalitetsuppföljning, men med stor autonomi för de enskilda skolorna och med konkurrens mellan olika skolor ger frihet under ansvar och skapar en miljö där framgångsrika skolor stimuleras. Stor autonomi ger rektor och lärare utrymme att forma en god utbildningsmiljö. Tydliga centrala mål gör det lättare för skolan att formulera tydliga mål. Central måluppföljning ger tydliga signaler om skolan lyckas. Konkurrens mellan skolor gör att bra skolor får fler elever. skall man inte dra slutsatsen att det inte spelar någon roll om skolan får mer resurser eller inte, utan de viktiga slutsatserna är dels att det avgörande är hur resurserna används, dels att det inte räcker med mer resurser. Skolans problem är inte i första hand en resursfråga, utan en systemfråga. 9 Syftet med moderat skolpolitik Syftet med moderat skolpolitik är att skapa förutsättningar för att varje individ, oavsett var han eller hon bor, oavsett bakgrund eller kön och oavsett vilken skola han eller hon väljer skall kunna lägga en högkvalitativ kunskapsgrund för sitt livsprojekt. Det moderata alternativet bygger på fem övergripande mål; kunskap med kvalitet och relevans, mångfald och valfrihet, pedagogisk frihet för skolans ledare och lärare, flexibilitet och individuella kunskapsplaner, trygghet, respekt och arbetsro samt en gedigen lärarutbildning. För att nå dessa målsättningar behövs ytterligare verktyg än de som redan finns. De moderata verktygen är finansiering via nationell skolpeng, tydlig ansvarsfördelning för vad de olika politiska nivåerna skall göra, nationell lagstiftning och styrdokument samt ett nationellt kvalitetsinstitut. 10.1 Kunskap med kvalitet och relevans Skolans viktigaste uppgift är att ge eleverna möjlighet att nå de uppsatta kunskapsmålen. För att detta skall bli verklighet måste kvaliteten i undervisningen säkerställas. Det handlar om att kunskapssynen och synen på elevens och skolans uppdrag stämmer överens. Kunskap är en sann uppfattning, men varje sann uppfattning är inte kunskap. En gissning kan ju vara riktig, men är ändå inte kunskap. Traditionellt har kunskap ansetts kunna uppnås antingen genom erfarenhet (empirism) eller genom tänkande (rationalism). Det behövs en förnyad och fördjupad debatt om vilken syn på kunskap som skall ligga till grund för den svenska skolan. Kunskapsinhämtning är hårt arbete som kräver mycket av eleven. Varje talang skall tas tillvara, men endast talang räcker inte. All undervisning är inte lustfylld och ansträngningar, repetition och tankemöda krävs av eleven. För att kunskapen skall bli levande måste fakta, förståelse, färdighet och förtrogenhet samverka. När faktainformation förstås och kan användas och jämföras med annan kunskap blir hela kunskapsbilden klar. Skolan har två uppgifter när det gäller innehållet i utbildningen: Dels att ge alla elever en bred allmänbildning som gör att de kan förstå och vara delaktiga i samhället, dels en individanpassad utbildning utifrån elevens intressen och fallenhet. Den allmänbildande delen, som alla elever skall ta del av, bygger på att alla elever skall lära sig kommunicera, kalkylera och kreera. Kommunikation handlar om språk, att kunna uttrycka sig i tal och skrift, social kompetens m m. Kalkylering behövs för att kunna lösa problem, analysera för- och nackdelar och fatta väl avvägda beslut. Kreativitet att skapa, uppfinna och förfina saker och idéer är en egenskap alla behöver. Översatt i skolämnen betyder det att alla skall få grundläggande färdigheter i till exempel svenska, matematik och engelska. Denna grundläggande kunskapsbas bör ta huvuddelen av den obligatoriska tiden i skolan i anspråk. Utan dessa grundläggande färdigheter är det svårt att ta till vara sina demokratiska rättigheter och skyldigheter och uppnå en förståelse av begrepp som demokrati, frihet, jämlikhet och trygghet. Detta blir den gemensamma kunskapsbas som alla elever delar. Alla elever skall uppnå målen i dessa ämnen. Inom den individuellt valda delen återfinns dels fördjupningskurser i de grundläggande ämnena, dels ämnen med specialinriktning såsom exempelvis bioteknik, dans, IT eller schack. I den frivilliga gymnasieskolan skall fokus ligga på elevernas fria val. Gymnasieskolan är ingen förlängning av . Det är därför viktigt att eleverna har en stor frihet att forma sin utbildning. Tanken bakom detta är att alla elever skall få möjlighet att tidigt odla sina specialintressen och talanger. I de självvalda delarna skall även ett ökat utbud av praktiska ämnen erbjudas eleverna, ämnen som speglar personliga intressen eller fallenhet hos eleven och därigenom bidrar till god självkänsla. I skola får den som vill bli frisör tidigt komma i kontakt med kam och sax, den som är extremt matematiskt sinnad får lära sig om vektorfält och de med språköra får lära sig ytterligare ett språk. Vikten av att få ägna sig åt det man vill och är duktig på kan inte nog understrykas. Framgång och vetskapen om att man kan lyckas i favoritämnet kan lyfta en elevs hela inställning till sin egen förmåga och kapacitet. Det är viktigt att redan i lägga grunden för goda spiraler i inlärningsprocessen. Utbildningen skall leda till ökade kunskaper hos eleverna. Det är det grundläggande målet. Det eleverna lär sig skall vara mätbart, och skall mätas. Det skapar en möjlighet till uppföljning och utvärdering både av undervisningen och elevernas tillägnande av densamma. Oavsett vilka ämnen eller vilket område en elev väljer att ägna sin uppmärksamhet så måste den undervisning och vägledning som ges vara relevant för utbildningen. Ett symptom på en dåligt fungerande skola är den utbredda skoltrötthet som delvis har sin grund i att allt färre elever upplever att den undervisning de tar del av har relevans i deras livsprojekt och i deras inlärningsprocess. Det finns olika sätt att bedöma vad som är relevant i en utbildning, beroende på utgångspunkt. Den rena njutningen av att vilja lära sig mer i ett ämne för nöjes skull, att bli bildad är en faktor. Att näringslivet och offentlig sektor får tillgång till arbetskraft med kompetens som är relevant för de arbeten som skall utföras är en annan. Ytterligare en är samhällets intresse av att dess medborgare är bildade och trygga i en gemensam värdegrund. Det viktigaste kriteriet är att utbildningen skall vara relevant för elevens framtid. I en skola som styrs genom nationella kunskapsmål måste återkommande utvärderingar och ökad uppföljning få större betydelse. Det är inte rimligt att ha en målstyrd skola, utan att följa upp hur målen nås och av vilka. Mål utan uppföljning är ingen styrning alls. ser två kompletterande modeller för hur detta skall kunna ske. Den ena är ett ökat bruk av nationella prov som stämmer av elevernas kunskaper i ett visst ämne . Den andra är ett ökat bruk av inlärningsscheman som till exempel LUS3. För de elever som riskerar att inte nå målen skall det finnas tidiga insatser att sätta in. Exakt hur dessa uppföljningar skall gå till är en fråga som skall avgöras på skolledar- eller lärarnivå. Ett par exempel är satsningar på speciallärare, läxläsningshjälp och sommarundervisning. 10.2 Mångfald och valfrihet Om visionen om en individuell kunskapsgrund skall bli verklighet måste det finnas en mångfald av skolinriktningar och huvudmän. För att få en verklig valfrihet måste det finnas alternativ att välja mellan, och det måste finnas information om valfriheten och hur valet går till. Det finns tre olika former av mångfald att sträva efter i skolhänseende. De är alternativ inom pedagogiken, ett utbud av olika profiler och tillgång till olika huvudmän. På vissa håll i landet finns det bara en enda skola utan alternativ vare sig när det gäller pedagogik, profiler eller huvudmän. Kommuner skall skapa förutsättningar för mångfald inom åtminstone något hänseende. Det kan gå att skapa en profilklass inom en allmänt inriktad skola, eller att uppmuntra alternativa pedagogiker eller huvudmän att överta en eller flera klasser. Vårt långsiktiga mål är att alla elever skall ha minst två olika alternativ att välja mellan inom rimligt avstånd från hemmet. För de allra flesta elever i landet kommer alternativen att välja mellan att vara mångdubbelt fler. Ett hinder för riktig mångfald och valfrihet är svårigheterna för nyetableringar. Etableringsfrihet är viktigt både för ökad konkurrens i storstäderna och för att förhindra nedläggningar av mindre skolor på landsbygden. Kravet på mångfald medför att inte endast offentlig sektor kan driva skolor och andra utbildningsinstitutioner. Staten skall fokusera på mål och resurser utförandet fungerar bättre med pluralism. Men öppenhet och mångfald handlar inte bara om skolans inre värld, utan också om dess kontakt med den yttre världen. Samarbete med idrottsklubbar, näringsliv och det civila samhället skall uppmuntras och kommer att bli allt viktigare för en väl fungerande och intressant skola. Utbildning på entreprenad bör tillåtas. är det en enorm skillnad för innevånarna mellan borgerligt styrda kommuner som , eller där alla föräldrar och elever uppmanas att välja skola. Där sänds en informationsbroschyr ut varje vår för att utgöra underlag till valet. I de flesta kommuner styrda av en rödgrön majoritet motarbetas medborgarnas rätt att välja genom att de inte informeras om rätten att välja och genom att göra valet så besvärligt som möjligt. Det kan till exempel handla om att straffa dem som väljer andra skolor än den tilltänkta med utebliven skolskjuts/busskort. Många kommuner förbjuder dessutom sina elever att välja en gymnasieskola utanför hemkommunen. Fri sökning i hela landet och likvärdiga, icke-diskriminerande antagningsvillkor för alla elever är grundläggande för ett fritt skolval. Vi moderater vill att skolor skall vara en naturlig del av ett dynamiskt och allsidigt kunskapssamhälle. En mångfald av skolor med hög kvalitet berikar och ger utbildningssektorn en ständig förnyelse i takt med nya behov och möjligheter . En nationell skolpeng skulle vidga friskolereformen till att gälla alla elever och skolor med större möjligheter för var och en att finna just den skola och utbildning som är den bästa tänkbara för den enskilde. 10.3 Pedagogisk frihet för skolans ledare och lärare För att varje elev skall kunna lägga sin individuella kunskapsgrund krävs större frihetsgrad för skolan att organisera och pedagogiskt utforma utbildningen. För att eleverna skall kunna nå målen krävs att de följer undervisningen. Lärare och skolledare måste få ett tydligt mandat att tillrättaföra elever som skolkar eller stör undervisningen. Pedagogisk frihet måste mötas av en faktisk möjlighet att verka. Undervisningen måste alltid säkerställas för elever som har skolplikt, men elever som stör skall kunna ges enskild undervisning. Målstyrning innebär att nationella kunskapsmål skall uppnås. Däremot ges stor pedagogisk frihet i valet av väg för att nå målen. En följd av detta är att politisk detaljreglering i form av timplaner, riktade statsbidrag och liknande försvinner. menar att beslut om hur undervisning bör förläggas och mängden timmar i respektive ämne inte närmare bör regleras från politiskt håll, utan bör vara en fråga för respektive skola. Detta ger stort utrymme för profilskolor och en ökad integrering av ämnen som dans, rytmik, idrott och hälsa. Det viktiga är att eleverna når målen i ämnena, inte hur vägen dit ser ut. I fallet med elever som inte når målen i till exempel idrott och hälsa är problemet sällan att de får för lite undervisning, utan att de inte tar till sig och aktivt deltar i den undervisning som ges. Skolorna måste själva finna vägar att entusiasmera sina elever att röra på sig och delta i undervisningen. Huruvida detta sker genom fler timmar eller ökat utrymme för dans och rytmik eller föreningsliv är upp till varje skola att avgöra. Lärarna har en mycket viktig uppgift att fylla i samhället. De skall leda elevernas utveckling under ett stort antal år. Föräldrarna skall vara elevernas största tillgång i sin kunskaps- och personlighetsutveckling. Men lärarnas uppgift att bistå dem i sin utveckling till fria och ansvarsfulla individer kan vara minst lika viktig. Inte minst för elever med bekymmersamma hemförhållanden har lärarna ett extra stort ansvar. vill ge lärarna ökade möjligheter att på ett tillfredsställande sätt utöva sin profession. Det centrala för lärarna skall vara att bringa eleverna kunskap men för det krävs såväl sociala som pedagogiska kunskaper. Även om det måste finnas tillgång till professionell social hjälp i form av till exempel psykologer och skolsköterskor måste lärarutbildningarna förbereda studenterna för den utmaningen. Skolan är inte en fabrik utan en kunskapsorganisation och kräver därför en helt annan styrning än en fabrik. Det innebär också att den professionella ledningen av skolan får ett helt annat uppdrag, som är mycket mer omfattande än i den gamla skolan. Det innebär också att den ledning som ges förtroendet att styra skolan också måste få fria händer att utveckla och förändra verksamheten. Många goda ledare har lämnat skolans värld, eller aldrig ens trätt in i den, på grund av de dåliga förutsättningar som finns i den kommunala skolan att skapa en arbetsstyrka och en skola utifrån en genomtänkt policy. Där har friskolorna haft fördelen av att sällan vara belastade av gamla tankesätt och motstridiga uppfattningar om hur skolan bör styras. Att de kommunala skolorna dessutom varit tvungna att leva med risken för omfattande policyförändringar vid skiftande politiska majoriteter har också i allt för många fall varit hämmande. Friskolornas verksamhet klarar generellt sett de politiska förändringarna bättre än de kommunala skolorna vilket bidrar till ökad stabilitet och arbetsro. 10.4 Flexibilitet och individuella kunskapsplaner En annan viktig princip för den moderata skolpolitiken är att skapa större frihet i elevernas studietakt. Varje elev skall ha en kunskapsplan som utgår ifrån de nationella kunskapsmålen där eleven kan välja att studera olika ämnen i olika takt. Det åligger skolan att tillsammans med föräldrarna tillse att eleven bedriver studier i den omfattning att de nationella kunskapsmålen och elevens egna mål nås. Dessa bör utarbetas gemensamt av elever, föräldrar och lärare. Exakt hur utformningen av kunskapsplanen eller tillskapandet av densamma skall ske skall vara upp till varje skola men såväl föräldrar, elever som lärare skall skriva under. Rätten att få bestämma över sitt eget liv och ta ansvar för sina handlingar får inte göras till en orimlig börda för omyndiga som i andra fall inte tillräknas ansvar. Rätten till en individualiserad utbildning och de val som följer den utövas gemensamt av föräldrar och elever med stöd och information från skolans professionella. Om inget annat väljs så finns alltid en standard att falla tillbaka på, motsvarande den som gäller . För grundämnena svenska, matematik och engelska skall det finnas krav på att studierna bedrivs i minst en lägsta takt och nå fram till en fixerad lägsta nivå i enlighet med de nationellt fastslagna kunskapsmålen som inte bör sättas lägre än vad som är fallet. För tillvalsämnen skall eleven tillsammans med föräldrarna och skolan ha stora möjligheter att lägga upp hastighet och nivå på studierna. För att kunna styra mot de nationella kunskapsmålen behövs nationella prov i fler ämnen och oftare förekommande än vad som är fallet. Det är också nödvändigt att det finns flexibilitet i utbildningen. De flesta elever hamnar emellanåt i svackor när större utrymme måste finnas för att ta hand om sådant som ligger utanför kunskapsinhämtningen. Föräldrars skilsmässa, skoltrötthet, sjukdom eller att pojk/flickvännen gör slut är faktorer som påverkar. Elever med skolsvårigheter måste ges adekvat stöd och hjälp och problem måste upptäckas tidigt, då de är lättast att åtgärda. I den flexibla skolan vi vill se är det tillåtet med särlösningar, som till exempel särskilda grupper för barn med DAMP eller ADHD. De sammanhållna klasserna får inte bli ett självändamål, det måste vara individens behov av utbildning som styr och då är mindre grupper mest ändamålsenliga. 10.5 Trygghet, respekt och arbetsro