mot · GR02MJ474 · 2003-10-07 00:00:00 — I pågår exempelvis ett flerårigt EU-projekt för att ta reda på vilka läkemedelsrester som sipprar igenom avloppsreningsverken och deras konsekvenser för miljön. På uppdrag undersöker forskare vid rester av antibiotika i avloppsvatten. Även läkemedelsföretag har börjat intressera sig för läkemedels effekter efter att de passerat människokroppen. Än så länge finns dock inga regler eller lagar för hur mycket läkemedel som får släppas ut i naturen men inget läkemedel stoppats av miljöskäl. anser att denna debatt inte får fokusera på att stoppa vissa läkemedel med hjälp av förbud. Vi vill istället ha en debatt om hur vi ska komma tillrätta med problemet, om det visar sig att den uppnådda hälsoeffekten av läkemedlet inte står i proportion till miljöriskerna. Det finns experter som anser att de flesta läkemedelsrester i avloppsreningsverken skulle kunna oskadliggöras genom kraftiga oxidationsprocesser. En annan metod skulle vara att urin från patienter som får starka mediciner på sjukhus separeras ifrån övrigt avloppsvatten. Det bör genomföras någon form av miljökonsekvensbeskrivning innan nya läkemedel släpps ut på marknaden. Först därefter kan läkemedlet beläggas med restriktioner/skyddsåtgärder och skyldighet till information för användaren, för att minimera den negativa miljöpåverkan. Utvecklingen av nya läkemedel borde även ske med en större miljöhänsyn. För ytterligare argumentation och yrkande rörande läkemedels miljöpåverkan hänvisas till Östersjömotion (MJ334). 7.4 Åtgärdsprogram för minskade dioxinutsläpp Utsläpp av dioxin är ofta relativt små och svåra att kontrollera. De får dock en sammanlagt stora effekter, därför att det giftiga dioxinet inte bryts ned i naturen och istället lagras i djur och människor. Vi måste få en bättre kontroll för att kunna åtgärda alla små utsläppskällor av dioxin. Alla former av förbränningsanläggningar, deponier m.m. måste kartläggas och åtgärdas. När strömming från innehåller så höga halter av dioxin att det behövs undantag för att den ska få saluföras som människoföda, är det hög tid att ta tag i problemet. Larmen om dioxin i vår mat gäller inte bara fisk och skaldjur. I och har det även förekommit skandaler med dioxin i mjölk. Därför bör inom EU ta initiativ till ett brett åtgärdsprogram för att minska dioxinutsläppen och därmed minska risken för att vi får dioxin i vår mat. Målet måste vara ett giftfritt samhälle. Vad som ovan anförs om att inom EU bör ta initiativ till ett brett åtgärdsprogram för minskade dioxinutsläpp har vi yrkat på i Östersjömotion. Förorenade områden är en viktig del av miljömålet Giftfri miljö. För att minska riskerna för läckage från de förorenade områdena är det viktigt att resurser avsätts till sanering av dessa. har presenterat delmål för sanering och efterbehandling. Enligt deras prognoser krävs för att kunna sanera de mest prioriterade områdena under . har i årets budgetmotion strävat efter att kunna avsätta detta, eftersom saneringen är en mycket angelägen åtgärd. Kostnaderna får inte skena iväg och föras över på kommande generationer. Förorenade områden förekommer ofta inom tätorter eller tätortsnära områden. Saneringen av dessa områden är viktig inte bara för att slippa skadliga läckage utan också för att få möjlighet att minska exploateringstrycket på andra områden. Genom att sanera förorenade områden kan dessa tas i bruk för olika aktiviteter, bland annat boende. Detta minskade exploateringstryck är positivt framförallt för den tätortsnära biologiska mångfalden. 7.5.1 Staten städa upp framför egen dörr! Av , kapitel 10, framgår att det i första hand är förorenaren, d.v.s. verksamhetsutövaren, och i andra hand fastighetsägaren som ska svara för saneringen av förorenad mark. Staten är verksamhetsutövare, både i myndighets- och bolagsform. Från en enkät till samtliga länsstyrelser, har rapporterats ca 400 förorenade områden med statlig verksamhet involverad. Detta gäller bl.a. försvarets anläggningar, gruvområden, skifferoljeanläggningar, skogsindustrier, järnvägsverksamhet, impregneringsanläggningar, verkstäder och deponier. Försök till riskklassning, från klass 1 till 4, av dessa områden har utförts. Klass 1 betyder mycket stor risk, klass 2 stor risk och klass 3 måttlig risk. Till riskklass 1 hör skifferoljeverk i Kumla kommun, Stollbergs gruvfält i kommun och Yxsjöbergs gruvfält i . Kinne-Kleva skifferoljeverk har riskklass 2. Övriga förorenade områden där staten varit inblandad har riskklasser mellan 2 och 4. Staten har således genom sin verksamhetsutövning ett mycket stort ansvar för att intentioner skall infrias. För att kunna sätta press på privata verksamhetsutövare som förorenat markområden är det av mycket stor vikt att staten går före och städar upp framför egen dörr. Vad som ovan anförs om att staten bör gå före och sanera de förorenade markområden som statliga verksamheter orsakat bör ges regeringen till känna. 7.5.2 Vikten av effektivt utrednings- och saneringsarbete Medel bör avsättas för att på ett snabbt och effektivt sätt komma igång med saneringsåtgärder av de mest prioriterade områdena (riskklasserna 1 och 2). För att starta utrednings- och saneringsarbeten krävs att effektiva och relevanta undersökningar utförs. Undersökningsfasen bör ha en tidsplan och effektiv styrning, för att inte dra ut . Tyvärr är utredningar alltför utdragna , vilket flyttar fram saneringsåtgärderna. Tilldelningen av medel bör därför vara väl tilltagna så att utredningsarbetet kan utföras med hög kvalitet, effektivt och kontinuerligt utan avbrott. Upphandlingen av konsulttjänster och entreprenader skall vara effektiv och kvalitativt styrd. Den lämpligaste myndigheten för detta arbete är geologiska undersökning (SGU) som bl.a. har erfarenhet av avvecklingen av de statliga oljelagren. SGU bör tilldelas ett särskilt anslag om för att kunna bygga upp en effektiv organisation samt bedriva utrednings- och saneringsverksamheten effektivt av förorenade områden där staten har verksamhetsansvaret. SGU bör även vara en resurs för kommuner och länsstyrelser då det gäller konsultativ verksamhet samt upphandling av utredningar och entreprenader. Yrkande i detta avseende finns i UO-motion 24. 8.1 Ängar och hagmarker Öppna landskap med hagmarker och ängar är uppskattade inslag i vår natur och är nödvändiga livsmiljöer för en rad växt- och djurarter. I de flesta fall är det bonden som har format det öppna landskapet och främjat den biologiska mångfalden. Våra natur- och kulturhistoriskt vackra landskap ger inte bara dem som bor på landsbygden glädje. Många människor som bor i städer och förorter tillbringar fritid och semester på landsbygden för god avkoppling och livskvalitet. För att skapa en hållbar utveckling av den svenska miljö- och naturvården krävs ett nära samarbete mellan jord- och skogsägare, berörda myndigheter och ideella organisationer. Odlingslandskapets variation, som gynnar många växt- och djurarter, är på väg att växa igen till följd av utarmningen av det svenska jordbruket. I har mycket av kunskapen om bondesamhället och dess kultur och traditioner gått förlorad i takt med att allt fler jordbruk försvinner. Det behövs en politik som lyfter fram värdet av att bruka odlingslandskapet som är vårt viktigaste kulturminne men också det mest eftersatta. 8.1.1 Ett rikt odlingslandskap Ett rikt odlingslandskap förutsätter betande djur. Tyvärr finns dock krafter i samhället som inte inser detta, varför anser det nödvändigt att påpeka betesdjurens betydelse. Det öppna landskapet kan inte uppehållas om jordbruksföretagen, främst de små, slås ut som krångliga och generellt utformade regler omöjliggör småskalig djurhållning i hobby- och rekreationssyfte. För att nå målet om utökade arealer hävdad ängs- och betesmark måste nötköttsproduktionens konkurrenskraft förstärkas. Inga nötköttsproducenter kan driva sina företag på ett rationellt sätt med endast naturbetesmarker som foderresurs. För att kunna hålla naturbetesmarkerna öppna med hjälp av bete måste det finnas möjlighet att producera vinterfoder. Likaså är det viktigt att utveckla former för betesdrift. Vallstödet är ett viktigt styrmedel för att bevara ett rikt och öppet odlingslandskap. Vallstödet måste bibehållas och gärna stärkas, så att producenter kan fortsätta med djurhållning och nyttja naturbetesmarkerna. och betesmarker är nödvändiga komplement till varandra, och detta bör erkännas. har i en tidigare motion yrkat på att vallstödet måste vara tillgängligt i hela landet. Detta har ännu inte behandlats i , varför vi avstår från att återupprepa vårt krav. 8.1.2 Ersättningsnivåerna för ängs- och betesmarksprogrammen EU:s miljöprogram har gynnat det öppna landskapet och till viss del den biologiska mångfalden. har det varit svårt att rikta miljöprogrammen till de värdefullaste markerna, ofta intilliggande gårdar som brukar jorden. Ersättning för skötsel av betesmarker har varit betydelsefull. Vi förespråkar en fortsatt tillämpning av ersättning till markägare för att vårda det öppna landskapet som är ett gemensamt samhällsintresse. Jord- och skogsbrukarna är bra naturvårdare och deras kompetens bör användas i större omfattning. Markägarna måste ha en adekvat ersättning för arbetet med att upprätthålla öppna landskap. Ersättningsnivåerna för ängs- och betesmarksprogrammen måste öka. Programmen måste dessutom utformas så att de lättare kan anpassas till lokala förhållanden. har i en tidigare motion yrkat på att öka ersättningsnivåerna för ängs- och betesmarksprogrammen samt utforma dessa så att de lättare kan anpassas till lokala förhållanden. Detta har ännu inte behandlats i varför vi avstår från att återupprepa vårt krav. 8.1.3 Hur når vi ett långsiktigt hållbart jordbruk? Konflikterna mellan det moderna jordbruket och natur- och miljövården har varit många under . Det handlar om såväl jordbrukets miljöpåverkan i form av t.ex. läckage av näringsämnen som de negativa miljöeffekterna av att jordbruket kan överleva, utan marken lämnas att växa igen. Alltför ofta framförs oöverlagda förslag till snabba akutåtgärder för miljön, som leder till ytterligare en svårighet för jordbruket. riskerar dessa åtgärder att slå ut det svenska jordbruket. Utan ett inhemskt jordbruk blir det långa livsmedelstransporter. anser att jordbruket kräver en balansgång mellan företagsklimat och miljöåtgärder och det behövs långsiktiga åtgärder för att stärka ett hållbart svenskt jordbruk. Vi behöver en konsekvensanalys av jordbrukspolitiken och dess miljöpåverkan. föreslår en utredning för att undersöka vilka förutsättningarna är för ett hållbart svenskt jordbruk. Utredningen bör utföras med en bred kompetens vad gäller kunskap om jordbruk, miljö, regionalpolitik och kultur. Vad som ovan anförts att låta utföra en bred utredning om förutsättningarna för ett långsiktigt hållbart jordbruk bör ges regeringen till känna. 8.2 En rik skog Det finns mycket liv i en rik skog. Det finns olika trädslag, träd av olika åldrar och död ved. I skogen finns det livsmiljöer för arter som människan håller på att utrota. Drygt 2 000 av skogens arter är rödlistade och utrotningshotade. Vi tar oss rättigheter som inskränker på kommande generationers rättigheter att också få uppleva glädjen i att höra vårens första smålom. Skogen är rik på träråvara som är en stor exportvara för svensk industri. Det är ytterst få skogar som aldrig varit utsatta för mänsklig påverkan och vissa av skogens arter är dessutom beroende av ett skogsbruk. Många skogar kräver en fortsatt skötsel och påverkan av människan för att artrikedomen skall bestå. Av bland annat denna anledning vill ha fler naturvårdsavtal framför reservatsbildanden. Ytterligare argumentation och yrkande om detta finns i budgetmotion. Den stora miljöpåverkan som människan ständigt utsätter naturen för har ökat antalet hotade arter under . Hotbilden för arterna förändras snabbt och ibland kan det också vara så att arter återhämtar sig. För att kunna utföra ett effektivt arbete för att skydda utrotningshotade arter krävs att rödlistan kontinuerligt uppdateras. Detta bör ges regeringen till känna. Ett hållbart skogsbruk förutsätter att vi brukar skogens resurser utan att förbruka djurs eller växters livsvillkor. Tyvärr har det moderna storskaliga skogsbruket av olika anledningar missgynnat vissa arter, t.ex. långskägg, som är beroende av gamla långsamväxande luckiga granskogar. skogsägare är viktiga för miljöarbetet och har ett ansvar för att bevara den biologiska mångfalden. Det är positivt att marknadskrafterna genom FSC- och PEFC-certifiering i skogsbruket tar hänsyn till skyddet av den biologiska mångfalden. Skyddet av den biologiska mångfalden måste självfallet fortsätta. är det viktigt att slå fast att staten har ett övergripande ansvar för att den enskilde markägaren inte ska hamna i kläm. För alla inblandade och berörda parter, och särskilt för markägarna, är det viktigt att det finns långsiktiga och tydliga regler för skyddet av den biologiska mångfalden. Reservatbildningar måste föregås av ordentliga konsekvensanalyser. När staten pekar ut vissa områden som är särskilt intressanta att bevara, måste staten ta ansvar för att den den enskilde markägaren inte drabbas negativt. Markägaren måste få skälig ersättning för de miljöinsatser som görs och när reservat bildas. Ersättningen kan vara en ekonomisk kompensation eller att ersättningsmark erbjuds. Utan skäliga ersättningar minskar engagemanget och förståelsen för miljöfrågorna hos berörda markägare, om de drabbas av inskränkningar i nyttjandet av sin egen mark. Ekonomisk kompensation är i vissa fall problematisk. Många markägare som avstår sin mark till reservat eller accepterar andra inskränkningar för att skydda den biologiska mångfalden vill inte ge upp den rörelse som kan vara associerad med användandet av marken. Just mot bakgrund av detta är det viktigt att möjligheten till ersättningsmark prövas noggrant och gärna innan ekonomisk ersättning erbjuds. Genom bildandet av det nya har möjligheterna för att erbjuda ersättningsmark och även utförsäljning av skogsmark till enskilda ökat. Detta arbete måste ske utan dröjsmål. Vid avsättning av skyddsvärd skog bör dock i första hand statlig skog avsättas för reservatbildning. Reservatbildning av övrig skog bör endast ske i de fall då likvärdig skog ej går att finna i statlig ägo. Vad ovan anförs om att i första hand avsätta statligt ägd skog framför privatägd skog till reservat när likvärdiga skyddsvärden finns att tillgå har vi yrkat på i vår motion om äganderätten. En viktig princip, som vi återigen vill peka på, handlar om samrådsförfarandet när myndigheterna gör inventeringar av markområden. Inventeringarna inför Natura 2000 är ett typexempel på hur det inte får gå till. Många markägare kan vittna om att marker har inventerats utan att markägarna var medvetna om det. Än värre ur denna synpunkt är att Natura 2000-områden inrättats utan markägarnas vetskap. Utan en öppen och bred dialog blir det svårt att nå förståelse för eventuellt skydd av markområden. Mot bakgrund av detta är det befogat med obligatoriska samråd mellan myndigheter och markägare vid inventering av markområden. 8.2.2 Spritt ägande av skogen Skogsnäringen har stora möjligheter till en positiv utveckling. har en blandad ägarstruktur. värnar det spridda skogsägandet med allt ifrån familjeskogsbruk till skogsbolag. Särskilt positivt är det småskaliga skogsbruket. Skogsbruket verkar på en fri marknad och tror på markägarnas ansvar och möjligheter att utveckla näringen inom de ramverk som finns för skogsbruket. Det finns i en stor kunskap och vilja att förvalta skogen på ett bra sätt. I finns ett brett stöd för det enskilda ägandet men tyvärr finns det många som vill urholka det privata ägandet. Ett exempel på detta är viljan att försvaga den grundlagsstadgade rätten till ersättning vid ingrepp. Det är nödvändigt att markägare ges full ersättning när skogsmark av olika anledningar tas ur skoglig produktion och omvandlas till reservat och liknande. Det är olyckligt om gränsen för vad en markägare ska acceptera i form av inskränkningar flyttas mot större tillåtande för denna form av inskränkning. Ett ensidigt hävdande av det gemensammas intresse framför den enskildes äganderätt riskerar att leda till en ökad misstro mot rättsstaten och till att människor i allt mindre utsträckning känner det personliga ansvaret för sin egendom och den egna miljöpåverkan. Den privata äganderätten måste skyddas och ständigt försvaras. För yrkanden rörande samrådsförfarande, vikten av en spridd ägarstruktur i skogsbruket samt skyddandet av den privata äganderätten hänvisas till vår motion om äganderätten. Mer lövinslag i den svenska skogen, speciellt i södra och , är angeläget. finns det en stor oro hos skogsägarna kring lövskogen. I och med att många nyckelbiotoper kan finnas i lövskogen, finns en oro för att staten genom olika former av avsättningar ska ta marken ifrån skogsägarna. Med tanke på regeringens högt ställda mål om skogsavsättningar är detta en befogad oro. Metoden att genom stora avsättningar skydda den biologiska mångfalden kan således motverka sitt syfte vad gäller att få ökade inslag av lövträd. Här kan den nya modellen för bevarande av skyddsvärd skogsmark som föreslog i samband med regeringens miljömålsproposition vara ett betydligt bättre instrument. Mer medel måste reserveras för olika lövskogsprojekt för såväl skötsel som plantering. Vad ovan anförs om att avsätta mer resurser till plantering och skötsel av lövskog bör ges regeringen till känna. 8.3 Sjöar och hav har lång tradition och engagemang för skydd av hotade naturområden, arter och ekosystem på land. När det gäller eller limniska ekosystem finns inte samma uppslutning. Det finns över 2 000 naturreservat och 28 nationalparker i landet men än så länge endast 7 reservat, detta trots att hoten är många mot de unika naturmiljöer som finns också under vattenytan. Det handlar bland annat om utsjöbankar, grunda havsområden som ligger långt ifrån kusten och ofta har hårda bottnar. De utgör viktiga miljöer för livet i havet och hotas extra kraftigt av trafiken, fisket och övergödningen. Det handlar även om skärgårdsvatten som utsätts för stor antropogen påverkan. 1995 listade Helcom tretton områden på svenskt vatten som var i behov av skydd. Några av dem har fått skydd men de flesta står utan skydd. Även har föreslagit flera havsområden som Natura 2000-objekt. Delmål 1 i miljömålet Hav i balans samt levande kust och skärgård är att av skyddsvärda miljöer ska ha ett långsiktigt skydd. ska ytterligare fem områden vara skyddade som reservat och berörda myndigheter ska ha tagit ställning till vilka områden i marin miljö som behöver ett långsiktigt skydd. Områden som kräver någon form av skydd av det ekomarina systemet skall identifieras i ett brett samarbete. Det finns goda erfarenheter från processen kring på och överenskommelsen om skydd av områden, en öppen och genomlysbar process med samverkan mellan näring, länsstyrelse, forskare och kommuner på lika villkor, eftersom den bygger på allas erfarenheter. För yrkanden om skyddsområden hänvisas till Östersjömotion MJ334. Stora tillflöden av närsalterna kväve och fosfor har resulterat i en ökande övergödning av sjöar och hav. Detta har lett till en ökad algproduktion och återkommande blomning av giftiga alger. När algerna blommat sjunker de till botten och bryts ned. Vid nedbrytningen förbrukas syret i bottenvattnet och de bottenlevande organismerna slås ut. De huvudsakliga källorna till övergödningen är utsläpp av kväveoxider från trafik och industrier, läckage av närsalter från jordbruksmark samt utsläpp direkt till vatten via industriavlopp och kommunala reningsverk. Åtgärder för att minska övergödningen har vi yrkat på i vår jordbruksmotion och Östersjömotion. Nedan följer en kort sammanfattning av dessa förslag; Minska näringsläckaget från jordbruket Inriktningen för att minska näringsläckaget från jordbruket bör vara att stimulera användning av fånggrödor samt minska kvävegivorna genom rådgivning och ökad användning av växtnäringsbalanser. Projektet är den hittills största satsning som gjorts för att minska näringsläckage från jordbruket. Projektet blev en succé. Att odla fånggrödor är en enkel och kostnadseffektiv åtgärd för att minska näringsläckaget från jordbruket utan att för den skull tappa i avkastning. Minska kväveoxidutsläppen från trafiken har lagt förslag i om ett långsiktigt arbete för att stimulera introduktion av förnyelsebara bränslen. Genom större användning av förnyelsebara bränslen kan transportsektorns utsläpp av koldioxid som bidrar till växthuseffekten minskas. Kväveoxidutsläppen minskas dock inte genom introduktion av förnyelsebara bränslen eftersom det är luftens kväve som binds vid förbränningen i en motor. Därför är arbetet med att utveckla katalysatorer som fungerar på dieseldrivna fordon angeläget. Ett sådant utvecklingsarbete är också viktigt för att få fram katalysatorer som fungerar tillsammans med bensinmotorer med låg förbrukning. bör därför ta initiativ för att inom EU införa gemensamma minimiregler för fungerande avgasrening på dieselfordon. Inrätta en miljöfond för kostnadseffektiva investeringar Inrätta ett system för utsläpp av kväve- och fosforföreningar till vatten från kända punktkällor. Krav på rening av exempelvis kväve från en svensk industri kan då antingen genomföras som en investering på den aktuella industrin eller att motsvarande investeringsbelopp läggs i en miljöfond, som då kan användas mer kostnadseffektivt på andra sidan . 8.3.3 Utsläpp av olja och miljögifter registrerar den svenska ca 400 illegala oljeutsläpp, medvetna utsläpp vid fartygens normala drift, exempelvis vid rengöring av tankar. Även måttliga oljemängder kan under olyckliga omständigheter vålla omfattande skador på badstränder och sjöfågelbestånd. Detta sker trots att det finns ett väl utvecklat system av internationella regler som förbjuder utsläpp av detta slag och trots att kapaciteten att omhänderta förorenat vatten i svenska hamnar ständigt ökar. Det är uppenbart att risken att åka fast är för liten. Vid sidan av dessa medvetna oljeutsläpp utgör de omfattande oljetransporterna på våra hav ett ständigt miljöhot. Särskilt hotfullt är de omfattande transporterna från ryska oljehamnar i . är ett av de mest förorenade haven på jorden. Det är också ett hav som är väldigt känsligt för föroreningar. Även ett mindre utsläpp av olja kan innebära en katastrof för . Situationen för fisken och fisket i världens hav är allvarligt. Detta bekräftas förutom av havsmiljöforskare också av yrkesfiskare som utifrån den egna vardagen ser och drabbas av de förändringar som sker. Ett annat exempel där förändringar i havsmiljön får effekter på fisket är när svårnedbrytbara miljögifter lagras i fet fisk, vilket i sin tur gör att fisken inte betraktas som tjänlig annat än i små mängder. Tydligast är exemplet med höga dioxinhalter i insjö- och Östersjöfisk. För att undvika utfiskning av haven krävs bl.a.: Minimimått så att fisken hunnit leka innan den fångas har med förskräckelse följt utvecklingen i , vårt sårbara innanhav, och tagit del av larmrapport efter larmrapport. I olika sammanhang har vi lagt förslag om frågor som berör havet. behandlar vi miljö i en särskild partimotion, MJ334, varför vi hänvisar till den för yrkanden och utförlig argumentation. Hoten mot är ett gemensamt problem för de angränsande länderna men har ett särskilt stort ansvar och bör ta konsekvenserna av ett ohållbart brukande . Det är tydligt att dagens beslutsstrukturer inte fungerar för en klok förvaltning av , varför vi utifrån federalismens principer väljer att släppa ifrån oss makt uppåt och därför föreslår inrättande av en särskild Östersjöregering och Östersjödomstol. Östersjöregeringen kommer att få ett stort ansvar för att komma tillrätta med miljösituation. I Östersjömotionen föreslår vi en rad åtgärder som vi anser nödvändiga att en Östersjöregering genomför. Det handlar om kemikaliepolitik, transporter, övergödning och fiske.