ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GR02L264 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en enhetlig och enkel gemensam försäkran om föräldraskapet ersätter dagens utredningsförfarande och faderskapserkännande för nyblivna fäder till barn födda utom äktenskapet. Sedan urminnes tid har så kallad faderskapspresumtion gällt inom äktenskapet. Den nyblivna moderns äkta make har automatiskt antecknats som barnets far. Är föräldrarna däremot inte gifta är det socialnämndens skyldighet att genomföra en utredning. Denna kan vara förenklad ifall föräldrarna är sammanboende såväl vid konceptionen som födelsen. Att man både är sammanboende och överens räcker inte. Det får inte heller på annat sätt ha framkommit uppgifter som gör att socialnämnden bör ifrågasätta deras gemensamma försäkran. Inom äktenskapet är det bara, om någon med talerätt för talan, om det kan anses utrett och bevisat att modern haft samlag med annan och samtliga omständigheter talar för att någon annan än maken är fadern, som faderskapspresumtionen ifrågasätts. Något krav på att det äkta paret ska sammanbo eller liknande finns inte. är det inte bara vanligt utan också av lagstiftaren i alla andra avseenden jämställt att vara ogifta föräldrar. Men då ett icke gift par får barn tvingas pappan genomgå en procedur som i bästa fall upplevs som byråkratisk men i många fall genomförs på ett för båda de nyblivna föräldrarna förnedrande sätt. Detta är naturligtvis nödvändigt om socialnämnden ska uppfylla lagens krav. Inträngande frågor om andra sexpartners, krav på redogörelse för tid och plats för barnets tillblivelse är sådant som förekommer. Bara det faktum att en man i ett etablerat parförhållande efter 9 månaders väntan ska behöva formellt uppsöka myndighet för att erkänna att han är far till det barn han automatiskt skulle varit far till i myndighetens ögon i det fall han varit gift med barnets mor upplevs som kränkande. har tidigare anfört att man anser att den nuvarande ordningen ger betryggande garantier för att det verkligen är den biologiske fadern och inte någon annan som fastställs som far till ett barn (2001/02:LU9). Som var och en enkelt inser ger naturligtvis inte faderskapspresumtionen inom äktenskap någon som helst garanti för att det är den äkte maken som är biologisk fader. Men lika lätt inses att det i ett etablerat samboförhållande, eller överhuvud taget i vilket förhållande som helst, där båda parter är överens om att uppge mannen som fader, inte är någon garanti för detta. Det enda som ger betryggande garantier är om samtliga fäder DNA-testas. Detta vore dock orimligt. I grunden har systemet med faderskapspresumtion inom äktenskapet under alla tider varit bra. Det som borde förändras är att en liknande faderskapspresumtion införs även för ogifta föräldrar. Det är därför dags att införa nya rutiner. Föräldrarna skulle på ett enkelt sätt redan på sjukhuset eller i samband med de första kontakterna med gemensamt kunna underteckna en försäkran med uppgivande om föräldraskap. Enbart i det fall osäkerhet råder bör ett utredningsförfarande ske.
mot · GR02L265 · 2003-10-07 00:00:00 — Reglerna för underhållsskyldighet gentemot sina barn tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om reformerade regler för underhållsskyldighet. Många separationer mellan föräldrar fungerar relativt bra sett ur ett barnperspektiv. Dessvärre är dock antalet separtioner som leder till långvariga konflikter inte helt få. Tvärtom avverkas ett antal uppslitande tvister om vårdnad, umgänge och underhållsstöd i våra allmänna domstolar. Inte sällan är det ekonomiska förhållanden som ligger till grund för ett flertal konflikter. Delad vårdnad och därmed ofta följande s k växelvis boende är något som staten velat uppmuntra eftersom barnet har rätt till båda sina föräldrar. Vissa problem följer dock av detta synsätt. Av 7 kap. 2 § framgår att förutsättningen för underhållsskyldighet är att den underhållsskyldige föräldern inte varaktigt bor tillsammans med barnet. Detta gäller såväl vid gemensam vårdnad som när en av föräldrarna har ensam vårdnad. Vid växelvis boende betalas inte något underhållsbidrag, utan var och en svarar för de löpande kostnaderna för barnet där barnet bor. De fasta kostnaderna, som kläder, barnomsorgsavgift m.m., liksom även extra utgifter för skolresa, glasögon eller dylikt, får föräldrarna själva komma överens om hur de vill fördela. Om förmåga att betala undershållsbidrag saknas kan underhållsstöd utgå via . En av föräldrarna kan vid växelvis boende få ett halvt underhållsstöd. Detta gäller dock inte underhållsbidraget. Om föräldrarna kan komma överens om de löpande kostnaderna görs en fördelning mellan föräldrarna på samma sätt som 7 kap. 3 § anger. Där framgår att barnets behov ska sättas i relation till respektive förälders betalningsförmåga. Dessa uppgörelser utgör endast en frivillig praxis. Avtal upprättas inte sällan med advokathjälp. Problemet är dock stort när föräldrarna inte kan komma överens. Ofta blir det då den förälder som barnet är folkbokfört hos som får stå för kostnaderna, vare sig denne förälder har råd eller ej. Det finna starka skäl som talar för att detta skulle behöva lagregleras. Detta skulle kunna reducera en stor del av de tvister i tingsrätten som formellt handlar om växelvis boende, men vilka i praktiken handlar om att en förälder vill slippa underhållskyldighet för de löpande kostnaderna.
mot · GR02L268 · 2003-10-07 00:00:00 — Skadeståndsansvar för transnationella företag tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att multinationella företag som orsakar stora skador inte skall kunna komma undan skadeståndsansvar genom att låta utländska dotterbolag gå i konkurs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skadeståndskrav skall kunna riktas mot moderbolaget av skadelidande i ett annat land. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den skall stödja FN i arbetet för att skapa ett internationellt regelverk för transnationella företag. Marknadsekonomi är det ekonomiska system som ger de bästa förutsättningarna för en snabb resurstillväxt och därmed också social, ekonomisk och miljömässig utveckling. ska aktivt stödja de länder som behöver hjälp med att bygga upp fungerande marknader. Men för att marknadsekonomi ska kunna fungera smidigt i en värld där länder befinner sig på olika nivåer, vad gäller välstånd, demokrati och utveckling, krävs också tydliga regler för att inte den svagare parten ska bli utnyttjad. Detta som ett led bland annat för att främja miljöhänsyn, respekt för mänskliga rättigheter och social rättvisa. Miljö- och använder begreppet corporate accountability. Kärnan handlar om hur man kan kräva skadestånd från transnationella företag som ställer till med stora skador i ett annat land än där moderbolaget har sitt säte. kan det vara svårt, då företaget agerar genom ett lokalt dotterbolag, men ser till att föra över det mesta av tillgångarna till moderbolaget. Moderbolaget kan då komma orimligt lindrigt undan genom att låta ett resursfattigt dotterbolag gå i konkurs. Därför bör det vara möjligt att rikta skadeståndskrav direkt mot moderbolaget, även om de skadelidande finns i ett annat land. När politiken och regelverken saknas i somliga fattiga utvecklingsländer ses nämligen ofta de transnationella företagen från exempelvis västvärlden ha makt att bryta mot mänskliga rättigheter, avtal om internationell arbetsrätt eller bedriva svårartad miljöskadlig verksamhet utan straffåtgärder. Då dessa företag kan vara en juridisk person omfattas de inte av internationell rätt som generellt sätt är kopplad till stater. Visst finns det flera bra olika frivilliga alternativ från FN, med flera för att komma till rätta med problemen. Dessa räcker dock inte. Inom FN arbetas det nu för att fortsätta arbetet med att skapa hållbara regelverk för transnationella företag. Denna process bör stödja.
mot · GR02L269 · 2003-10-07 00:00:00 — Dolda fel vid försäljning av hus tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om dolda fel vid försäljning av hus. När du säljer ditt hus är du juridiskt ansvarig för så kallade dolda fel . Tiden är och en fastighet kan under den tiden ha bytt ägare . Begreppet dolda fel upplevs dessutom av många som oklart, och följden blir allt oftare att det uppstår en tvist mellan köpare och säljare. Det går som säljare att försäkra sig mot vissa typer av skador inom begreppet dolda fel, dock oftast till en dyr kostnad och hög självrisk, vilket gör att många inte väljer ett sådant alternativ. För att skapa en tydligare och tryggare ansvarssituation vid försäljning av hus bör oklarheter kring begreppet dolda fel redas ut. Tiden för säljarens juridiska ansvar bör avsevärt kortas. Likaså bör man se över möjligheten till införande av en obligatorisk besiktning.
mot · GR02L270 · 2003-10-07 00:00:00 — Konsumentinformation om djurtestade produkter tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om märkning av djurtestade produkter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om harmonisering av reglerna inom EU. Många produkter är märkta med olika typer av symboler. Detta gäller exempelvis varor som är skonsamma mot miljön. Miljömärkningen gör det lättare för konsumenten att på ett rationellt och medvetet sätt undvika varor som är skadliga för miljön. Utan denna information är det endast parametrar som pris, smak, utseende, ursprung etc. som avgör en varas konkurrenskraft. har konsumenten svårt att välja bort varor som är testade på djur, eftersom det inte finns någon obligatorisk djurtestmärkning. Detta kan leda till att konsumenter som önskar ta avstånd från djurtestade produkter av misstag köper dylika varor. På samma sätt som miljömärkningen underlättar den miljömedvetne konsumentens produktval, skulle en djurtestmärkning underlätta konsumentens produktval utifrån ett etiskt perspektiv. En sådan märkning skulle troligtvis innebära en konkurrensfördel för icke djurtestade produkter och i dess förlängning även en minskad försöksdjursanvändning. För att ett sådant system skall få full genomslagskraft bör reglerna för detta harmoniseras inom EU.
mot · GR02L271 · 2003-10-07 00:00:00 — Öppen redovisning av omräkningskurs mellan svenska kronor och euro tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att alla säljställen tydligt och öppet skall ange vilken omräkningskurs som används mellan svenska kronor och euro. Även efter euroomröstningens nej är det möjligt att handla för euro i exempelvis butiker och restauranter enligt de regler som gäller inom EU. Varje köpställe bestämmer sin egen omräkningskurs. Turister och andra som vill betala med sitt hemlands valuta kan därför inte i förväg veta hur det angivna priset förhåller sig till den svenska prisnivån. Jag har gjort en enkel priskontroll på . En hamburgare som med svenska pengar kostar , vill hamburgerkedjan ha för. På min fråga angavs omräkningskursen till 8:00. Den innebär att jag om jag valt att betala med euro hade måltiden kostat mig . Företaget tjänade alltså på valutahandeln! I exempelvis i kostar motsvarande hamburgare , en prisnivå som ligger klart under den svenska. För turistnäringen är det inte bra att får rykte om sig att vara ett dyrt land att turista i. Många butikskedjor har datoriserad prismärkning med angivna belopp i flera olika valutor, vilket lätt skapar förvirring vid jämförelser. Enligt uppgift sker ändå en viss omräkning varför det är svårt att jämföra med den prisnivå man känner från sitt hemland.
mot · GR02L272 · 2003-10-07 00:00:00 — Arv och gåva som enskild egendom tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att 7 kap. 2 § ändras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att arv eller gåva skall vara enskild egendom om inte annat föranstaltas av testamente eller gåvobrev. (1987:230) har en lång tradition i vårt samhälle, men det finns starka skäl att göra en översyn och förändringar i vissa delar. Det kan konstateras att ungefär hälften av alla äktenskap som ingås slutar i skilsmässa. Det är en relativt ny företeelse och knappast något som lagstiftaren kunnat förutse. När äktenskap avslutas sker ofta nya relationer i form av samboskap eller nytt äktenskap. Par har egna barn, gemensamma barn och andras barn i familjen. Det innebär både fördelar och problem. Dagens människor är i de flesta fall välutbildade och både man och kvinna yrkesarbetar. Det gör att båda parter har möjlighet att själva försörja sig efter en skilsmässa. Vid äktenskapsskillnad skall boet skiftas. Enligt reglerna i 7 kap. 1 § är makes egendom giftorättsgods i den mån det inte är enskild egendom. Mycket få makar har dessvärre enskild egendom. Det kan bero på att man tycker att det är krångligt att skriva ett äktenskapsförord, man vet inte hur man skall göra, att anlita en jurist är dyrbart, äktenskapsförordet skall inges till domstol etc. Det finns även ett inbyggt psykologiskt hinder. Makar som ingått äktenskap vill varken tro eller tänka att just deras äktenskap, liksom hälften av alla äktenskap, skall sluta i äktenskapsskillnad. Det känns för många som ett misstroende mot sin äkta hälft att väcka frågan. Jag anser att 7 kap. 2 § måste ändras så att arv och gåva inte skall ingå i giftorättsgodset per automatik. Det är orimligt att en maka eller make, som av sina föräldrar ärvt t.ex. en släktfastighet, i ett senare skede skall tvingas denna med sin f.d. äkta hälft. Mycket sällan har detta varit arvlåtarens mening. Alltför få är insatta i nuvarande regler. Man känner inte till att man måste föranstalta i förväg att arvet eller gåvan skall vara enskild egendom. Man kan inte begära att särskilt äldre personer skall ha kunskaper om denna för många mycket viktiga fråga. Dessvärre är det många som drabbas av hur reglerna i enligt ovan negativt påverkar en möjlighet att behålla t.ex. en ärvd fastighet. Problemet omfattar utöver fastigheter även lös egendom.
mot · GR02L273 · 2003-10-07 00:00:00 — Barns behov av båda föräldrarna tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda ökade möjligheter att motverka umgängessabotage. Ett barn behöver kontakt med sina båda föräldrar. Om barnets umgänge med den ena föräldern motarbetas uppstår en plågsam lojalitetskonflikt, som ett litet barn inte kan förstå. Det borde ligga i båda föräldrarnas intresse att underlätta för barnet att fortsätta kontakten, även efter en skilsmässa. I en del fall har naturligtvis vårdnadshavaren goda skäl att hindra kontakt. Ett barn ska inte behöva riskera att utsättas för misshandel eller sexuella övergrepp och inte heller behöva vistas i en kriminell miljö. I sådana fall är det även motiverat med besöksförbud och stränga påföljder om detta inte följs. Geografiska avstånd kan försvåra regelbundet umgänge med den ena föräldern, men om båda föräldrarna vill medverka kan de i sådana fall tillsammans göra det bästa av situationen. Umgängessabotage, som är negativt för barnet, blir tyvärr ibland en tragisk följd av skilsmässa. Medvetet saboterande från den ena förälderns sida, när det gäller barnets möjligheter att träffa den andra föräldern, drabbar barnet hårt. Möjligheten att förändra situationen är liten för den förälder som inte har vårdnaden. En förälder kan visserligen begära verkställighet om vårdnadshavaren förhindrar överenskommet umgänge. Men tvångshämtning mot den ena förälderns vilja är påfrestande för alla inblandade, inte minst för barnet. Umgängessabotage är så uppenbart skadligt för barnet att det borde vara en viktig orsak till att ifrågasätta vårndadshavarens lämplighet. Därför borde umgängessabotage vara en väsentlig anledning till att ta upp vårdnadsbeslut till förnyad prövning. I 6 kap. 2 a § sägs visserligen att barnets behov av kontakt med båda föräldrarna skall ges en framträdande plats vid valet av vårdnadshavare. Men lagtexten är inte tillräckligt tydlig i fråga om möjligheten att på grund av medvetet umgängessabotage ompröva redan fattade vårdnadsbeslut. Umgängessabotage är också ett så allvarligt ingrepp i ett barns liv att det vid gravt umgängessabotage borde falla under straffrättsligt ansvar, kanske på liknande sätt som egenmäktighet med barn. I 6 kap. 2 a § förädrabalken sägs ingenting om straffrättsligt ansvar för umgängessabotage. Det finns all anledning att för barnens skull utreda hur man kraftigare än ska kunna motverka umgängessabotage.
mot · GR02L274 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om faderskapsbekräftelser i folkbokföringsregistret. Lagstiftningen rörande faderskap blir allt mer otidsenlig och passar inte in i det moderna samhället. Av alla barn som föds är mer än hälften barn till ogifta föräldrar. Av dessa föräldrar är sammanboende och de är helt ense om vem som är fader till barnet. Enligt 1 kap. 3 § fastställs faderskapet genom så kallad bekräftelse för dessa barn. I 2 kap. framgår att det är socialnämndens skyldighet att utreda faderskapet. Rent praktiskt går det till så att socialnämnden får en födelseavi från folkbokföringen på alla barn där modern är ogift för att utreda faderskapet. Modern tillskrivs och får lämna uppgift om fadern. Parterna besöker sedan för utredning och bekräftelse. Förenklad utredning görs om föräldrarna är sammanboende och överens. Parterna kan också kontakta socialnämnden innan barnet föds för att göra utredning och bekräftelse. Utredningen skrivs under av en tjänsteman som också godkänner bekräftelsen. Bekräftelsen skickas sedan till folkbokföringen som antecknar faderns namn i barnets personakt. För den blivande fadern innebär detta att han juridiskt inte är far till barnet förrän socialnämnden godkänt hans bekräftelse efter barnets födelse. Om mannen avlider innan han bekräftat faderskapet måste faderskapet fastställas genom dom. Eftersom av alla föräldrar är överens om faderskapet tycker jag inte att det är nödvändigt med socialnämndens utredning. Jag tycker att föräldrarna borde kunna anmäla detta själva till folkbokföringsmyndigheten. skulle då bara utreda de faderskap där det råder oklarhet om vem som är far. Exempelvis kunde folkbokföringsmyndigheten kontakta socialnämnden om föräldrarna inte anmält vem som är far till barnet .
mot · GR02L276 · 2003-10-07 00:00:00 — begär att regeringen lägger fram förslag till ändring av upphovsrättslagen så att undantag kan medges för ideella organisationer. Enligt upphovsrättslagens 21 § sägs att utgivna verk får framföras fritt om framförandet inte är det huvudsakliga, om tillträdet är avgiftsfritt och om anordnandet sker utan förvärvssyfte. Detta kan tyckas bra men i praktiken är det annorlunda. Ett exempel: En liten förening vill anordna en offentlig föreläsning, vill ha en social samvaro därtill med kaffe, samkväm och lite musikunderhållning, kanske i en av landets alla bygdegårdar. För att finansiera lokal, i exemplet en bygdegård, medverkande och kaffe tar föreningen upp en entré. Arrangemanget sker förstås utan förvärvssyfte och musiken är inte det huvudsakliga, men arrangemanget är offentligt och föreningen tar upp ett inträde entré. Redovisning på särskilda blanketter, och inbetalning av viss del av inträdet till , ska nu ske. Efter det har att kontrollera att allt gått rätt till. Den summa pengar som kommer in kan inte stå i proportion till det arbete som byråkratin utgör. Vi anser att lagen bör formas utifrån verkligheten. Ideella föreningar arbetar utan förvärvssyfte. Föreningarna måste få uppleva att de gör något positivt för sin omgivning utan att omfattas av lagar som försvårar. Upphovsrättslagen bromsar dessutom studieförbundens medverkan vid arrangemang av ovannämnt slag. Studieförbunden arbetar utifrån de kulturpolitiska mål som fastställt och erbjuder verksamhet för grupper i samhället och på orter i som annars skulle ställas utanför kulturutbudet. Därtill kan läggas att bidragen till studieförbunden minskat rejält från såväl stat som kommun. I upphovsrättslagen måste göras ett undantag för den ideella verksamhet som bedrivs på kulturområdet. Regering och riksdag borde istället inrikta sig på att ta tillvara de många initiativ som finns och inte försvåra för utövarna av kultur.
mot · GR02L277 · 2003-10-07 00:00:00 — Assisterad befruktning för lesbiska och bisexuella kvinnor tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en skyndsam reform av lagstiftningen om assisterad befruktning för lesbiska och bisexuella kvinnor. Kommittén om barn i homosexuella familjer föreslog i sitt betänkande (SOU 2001:10) att kvinnor i samkönade relationer skall få tillgång till assisterad befruktning på samma villkor som kvinnor i olikkönade relationer. Vi delar denna uppfattning. är kvinnor i samkönade relationer utestängda från möjligheten till assisterad befruktning på klinik, eftersom lagstiftningen föreskriver att assisterad befruktning endast skall utföras på kvinnor som lever med en man. En lagändring skulle göra det möjligt för lesbiska och bisexuella kvinnor att insemineras på klinik under trygga former. Vid insemination i hemmet finns en större risk att kvinnan eller det blivande barnet utsätts för smittsamma sjukdomar eftersom man inte kan vara lika säker på att mannen som donerar sperman inte bär på t.ex. infektion av hiv. Lesbiska och bisexuella kvinnor som vill inseminera sig på klinik tvingas resa utomlands, oftast till länder där den sperma som används kommer från anonym donator. Insemination på klinik i sker alltid med sperma från en känd donator. Den biologiske faderns (spermadonatorns) namn antecknas alltid, och barnet har vid fyllda rätt att få kännedom om sitt biologiska ursprung. Kommittén föreslår vidare att en bestämmelse skall införas i om att uppgift om vem som är spermagivare vid en insemination bör antecknas i socialnämndens akt rörande föräldraskapsutredning. Denna lagändring skulle stärka barnets rätt till sitt ursprung. Om inseminationslagen öppnades för lesbiska och bisexuella kvinnor skulle detta troligtvis leda till att fler av deras barn fick en känd biologisk far. Med beslutet om en reformerad adoptionslagstiftning har tagit det första steget för att undanröja diskrimineringen av homo- och bisexuella barnfamiljer. Det är nu dags att ta det återstående steget och att skyndsamt genomföra de reformer som behövs för att kvinnor som lever i samkönade relationer skall kunna beviljas assisterad befruktning på klinik. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Axel Darvik (fp)
mot · GR02L279 · 2003-10-07 00:00:00 — Skärpning av överförmyndarens tillsyn över gode män tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skärpning av överförmyndarens tillsyn över gode män. Om en person behöver hjälp att bevaka sin rätt på grund av att han eller hon är sjuk kan tingsrätten förordna en god man för honom eller henne. Tingsrätten gör alltså bedömningen att den som får en god man, den s.k. huvudmannen, inte själv förmår att föra sin talan. Men om den gode mannen missköter sitt uppdrag finns ingen hjälp att få för huvudmannen. Det är nämligen huvudmannen som är den gode mannens arbetsgivare. Huvudmannen måste själv upptäcka och anmäla det som är fel, fast man bedömt att det är just det han eller hon inte kan. Det finns inget skyddsnät som hjälper huvudmannen att få ersättning för eventuell skada, fast man bestämt att huvudmannen behöver sådan hjälp. Kommunens överförmyndare ska utöva tillsyn över gode män och förvaltare. Deras skyldigheter begränsar sig till att granska en skriftlig redovisning av uppdraget en gång . I många fall gör man inte ens det, på grund av för stor arbetsbelastning eller okunskap. Överförmyndarnas tillsyn över gode män och förvaltare måste skärpas. Överförmyndarna måste bli mer aktiva för att kunna förhindra att oegentligheter uppstår. Lagen måste ställa större krav på överförmyndarna både när det gäller tillsyn och stöd till de huvudmän som drabbas när gode män och förvaltare missköter sig. Därför bör regler om överförmyndarens tillsynsansvar skärpas. Det bör förtydligas att överförmyndaren är solidariskt skadeståndsskyldig tillsammans med en god man eller förvaltare, om båda har misskött sig. Kommunen bör uppmuntras att ha försäkringslösningar för detta.