mot · GR02Fö256 · 2003-10-07 00:00:00 — Homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation inom Försvarsmakten tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om situationen för värnpliktiga homosexuella, bisexuella och transpersoner, däribland inte minst HBT-personer med utländsk bakgrund samt lesbiska och bisexuella kvinnor som fullgör värnpliktstjänstgöring. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om uppmärksammandet av HBT-frågor inom Försvarsmaktens internationella samverkan. HBT-grupp är ett tvärpolitiskt nätverk i riksdag som diskuterar och utarbetar förslag till riksdagsbeslut kring lagstiftning som berör homosexuella, bisexuella och transpersoner. Totalt deltar ett 60-tal personer i gruppen. Motionen är undertecknad av en riksdagsledamot ur varje partigrupp som deltagit i nätverkets arbete med motionen. HBT är en paraplybeteckning för homo-, bisexuella och transpersoner. Homosexuella och bisexuella är män och kvinnor i olika åldrar med olika etnisk bakgrund, religion och politisk uppfattning. De kommer från olika samhällsklasser, från städer och från landsbygd. Det enda som skiljer dem från heterosexuella är att de har förmågan att älska och känna sexuell attraktion till någon av samma kön. Transpersoner är individer som av omgivningen uppfattas ha eller ge uttryck för en avvikande könsidentitet, till exempel genom att deras könsidentitetsuttryck eller alltid skiljer sig från för det kön som registrerats för dem vid födseln. Det är bland annat transsexuella, transvestiter, intersexuella och dragkings/queens. Transpersonsbegreppet som politisk term förutsätter inte att individen själv identifierar sig som transperson. Alla människor har vissa grundläggande behov gemensamma. Till dessa hör behov av kärlek, sex, trygghet och gemenskap med andra människor. Kärlek är en viktig drivkraft för såväl en personlig som samhällelig utveckling. Vår utgångspunkt är att kärlek och sexualitet mellan människor av samma kön är lika mycket värd som kärlek och sexualitet mellan människor av olika kön. Alla skall kunna leva ett värdigt liv, oavsett sexuell läggning eller könsidentitet. Tyvärr finns det i vårt samhälle ett förtryck av homosexuella, bisexuella och transpersoner, vilket bland annat tar sig uttryck i form av trakasserier, våld och diskriminering. uttalade i utskottsbetänkandet LU1973:20 att en samlevnad mellan två parter av samma kön är en från samhällets synpunkt fullt acceptabel samlevnadsform. I regeringens proposition 1986/87:124 heter det att den enda säkra skillnaden mellan homosexuella och heterosexuella är att homosexuella känslomässigt dras till personer av samma kön. I homosexuellas och heterosexuellas förhållanden finns motsvarande känslor av vänskap, omsorg, lojalitet, ömhet, kärlek osv. Trots dessa ställningstaganden finns diskriminering även i lagstiftningen. Bristerna består till stora delar av att lagar och praxis inte är anpassade till den verklighet som råder samt att de i många fall missgynnar personer på grund av deras sexuella läggning eller könstillhörighet. I denna motion, som är ett resultat av vårt samarbete, föreslås sådana förändringar som vi anser är viktiga att genomföra för att målsättningen om ett pluralistiskt och mångkulturellt samhälle skall kunna uppnås. Denna vision innebär ett samhälle fritt från diskriminering, våld och fördomar mot personer på grund av deras sexuella läggning eller könstillhörighet. I denna motion tar vi upp sådana frågor som behandlas i . Försvarsmaktens attityd mot HBT-personer Frågan om HBT-personers situation inom Försvarsmakten har uppmärksammats . På detta område finns flera aspekter på HBT-frågorna som är av särskilt intresse. En sådan aspekt är att det finns en pliktlagstiftning som gör att värnpliktiga och civilförsvarspliktiga är skyldiga att fullgöra tjänstgöring inom Försvarsmakten. Ur principiell synpunkt finns det då en motsvarande förpliktelse från det allmännas sida att se till att ingen diskriminering eller annan negativ särbehandling förekommer inom Försvarsmaktens olika verksamhetsgrenar. En annan aspekt är att frågor kring homosexualitet m.m. traditionellt har ansetts vara särskilt känsliga inom Försvarsmakten. Det finns skäl att anta att det på olika håll inom Försvarsmakten finns kvar negativa värderingar om homosexuella, bisexuella eller transpersoner som värnpliktiga eller yrkesmilitärer. I länder som och förs också en intensiv allmän debatt om huruvida öppet homosexuella över huvud taget kan tjänstgöra inom det militära. För att belysa den tidigare inställningen kan nämnas att anvisningarna från försvarets sjukvårdsstyrelse (MedU) tidigare föreskrev att en värnpliktigs homosexualitet skulle medföra ovillkorlig frikallelse från militär grundutbildning. Denna bestämmelse ändrades först . I en skrivelse till den parlamentariska utredningen om homosexuellas situation i samhället, som framlade sitt betänkande 1984 (SOU 1984:63), fastslog Överbefälhavaren att homosexualitet i sig inte skall utgöra någon anledning till särbehandling av något slag inom Försvarsmakten. Denna policy har varit rådande. En tredje aspekt är att Försvarsmakten utgör det demokratiska samhällets yttersta skyddsvärn. Det är då särskilt angeläget att Försvarsmakten själv lever upp till de demokratiska grundvärderingarna om alla människors lika värde och rättigheter inklusive rätten till erkännande, respekt och lika livschanser oavsett sexuell läggning eller könsidentitet. Situationen för anställda i Försvarsmakten Homosexuella, bisexuella och transpersoners situation i Försvarsmakten har uppmärksammats allt mer. Enligt en studie som presenterades av präglas mansdominerade yrkeskulturer som försvaret och polisen tydligt av negativa attityder. Exempelvis uppger av de tillfrågade inom försvaret (oavsett egen sexuell läggning) att de har kollegor som anser att homosexuella män egentligen inte är lämpade för en tjänst i Försvarsmakten. Diskriminering och trakasserier förekommer, men ett ännu större problem är den bristande öppenheten. Arbetsplatsens förväntat negativa värderingar gör att många enskilda lever i en påtvingad slutenhet. finns en särskild personalförening, HoF (Homo-, bi- och transpersoner i försvaret) med målet att verka för en förbättrad situation för homo- och bisexuella samt transpersoner i försvaret. Föreningen syftar till att utgöra informellt nätverk för HBT-personer i försvaret, att utgöra en resurs för Försvarsmakten vid behov av homokompetens och att delta i den offentliga debatten samt vid diverse officiella arrangemang. Att anställda inom Försvarsmakten utsätts för diskriminering eller känner rädsla för att utsättas för trakasserier på grund av sexuell läggning eller könsidentitet är oacceptabelt. Försvarsmakten har tagit vissa initiativ för att påbörja ett förändringsarbete på detta område. Att höja personalens kompetens om homosexualitet, bisexualitet och transfrågor, påverka attityder och motverka fördomar kommer dock att ta tid. Det är angeläget att regeringen ger Försvarsmakten i uppdrag att påskynda och intensifiera arbetet, något som HBT-grupp i motion 2002/03:Fö264 yrkat om ett tillkännagivande om. Många homosexuella, bisexuella och transpersoner upplever värnpliktstjänstgöringen som ett problem på grund av de fördomsfulla och ibland aggressivt manlighetsinriktade attityder som de möter inom försvarsmakten. finns det andra värnpliktiga som mötts av öppenhet, förståelse och ömsesidig respekt. Det finns dock en stor brist på samlad kunskap om situationen för värnpliktiga homosexuella, bisexuella och transpersoner ur ett psykosocialt perspektiv. genomförde dock på uppdrag en opinionsundersökning om attityder till minoritetsgrupper bland värnpliktiga. Antalet intervjuade var 500. Resultatet var slående: av de intervjuade trodde att öppet homo- och bisexuella diskrimineras oftare än andra värnpliktiga. Detta är betydligt högre siffror än uppskattningen av förekomsten av diskriminering av kvinnor () eller värnpliktiga av utländsk härkomst (). Var fjärde trodde även att befälen utsätter homo- och bisexuella för nedsättande kommentarer, och att det även skedde från annan personal. av de intervjuade trodde att homosexuella och bisexuella själva är rädda för att gå ut öppet med sin läggning under värnpliktstjänstgöringen eftersom de förväntar sig negativa reaktioner. Det är därför viktigt att regeringen ger Försvarsmakten i uppdrag att uppmärksamma situationen för värnpliktiga homosexuella, bisexuella och transpersoner och vidta de åtgärder som krävs för att motverka fördomar, skapa öppenhet och säkerställa att värnpliktiga bemöts med respekt och öppenhet oavsett sexuell läggning och könsidentitet. Inte minst bör situationen för värnpliktiga HBT-personer med utländsk bakgrund samt lesbiska och bisexuella kvinnor som fullgör värnpliktstjänstgöring uppmärksammas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det är också angeläget att lagstiftningen om diskriminering och likabehandling blir heltäckande för alla former av diskriminering av värnpliktiga på grund av sexuell läggning eller könsidentitet, något som HBT-grupp i motion 2002/03:A317 yrkat om ett tillkännagivande om. finns också en lagstiftning mot diskriminering av personer som studerar vid universitet och högskolor. Vi menar att regeringen borde få till uppgift att se till att även bl.a. värnpliktiga skall omfattas av lagen. Då det gäller värnpliktiga blir det extra viktigt då de inte kan välja bort sin situation. Det svenska försvaret inriktas allt mer på internationell samverkan och kunskapsutbytet blir allt tätare. Eftersom den svenska försvarsmakten har börjat uppmärksamma HBT-frågor tidigare än vad som skett i många andra länder finns också anledning att beakta hur dessa frågor kan integreras i det internationella kunskapsutbytet om personal- och plikttjänstgöringsfrågor i Försvarsmakten. Det bör på lämpligt sätt övervägas hur den svenska försvarsmakten kan bidra till att HBT-frågor uppmärksammas i relevanta sammanhang på det internationella planet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.