mot · GR02T530 · 2003-10-07 00:00:00 — En väl utbyggd och fungerande infrastruktur är en förutsättning för att vardagsliv och arbetsliv skall fungera, för att företag skall kunna växa och för att en god utveckling av vårt land och dess invånares välfärd skall kunna tryggas. Alla prognoser tyder på att trafiken på våra vägar kommer att fortsätta att öka kraftigt. Socialdemokraterna väljer dock att blunda för de konsekvenser som den ökade trafiken kommer att få genom ökad belastning, hårdare slitage och sämre trafiksäkerhet. De svenska vägarna är i ett mycket dåligt skick på grund av nedskuret och uteblivet underhåll . Viktiga investeringar har uteblivit och skjutits till skada för landets tillväxt. Det är enligt vår mening angeläget att så fort som möjligt få igång de nödvändiga investeringarna. Avregleringen av persontrafiken på järnväg är en utveckling i rätt riktning och har avslöjat de brister som monopolföretaget uppvisat. Avregleringen måste fullföljas för att järnvägens attraktivitet och konkurrenskraft skall kunna öka. Konkurrens mellan olika järnvägsföretag skall råda. Järnvägstrafiken kan då utvecklas på marknadsmässiga villkor och bli mer kundanpassad och effektiv. Sjöfarten har kommit att hamna i skymundan i regeringens infrastrukturpolitik, vilket är mycket olyckligt. Sjöfartens fördelar är stora, inte minst för att den är energieffektiv. Den kräver inte heller några stora investeringar i infrastruktur. Stuverimonopolet bör avskaffas. Kostnaden för godshanteringen i hamnarna måste vara konkurrensneutral i förhållande till transportslagen. Utvecklingen inom flyget följer samma mönster som företag på liberaliserade marknader. Företag söker sig utanför nationsgränserna för att utvidga sin verksamhet genom uppköp, samarbeten och etableringar. Liberaliseringen av luftfartens villkor bör kunna påskyndas. Behovet av kraftfulla investeringar i infrastrukturen är stort och akut. Eftersatt underhåll måste åtgärdas och inte minst i storstadsområdena måste de nödvändiga satsningarna för att lösa trafikproblemen påbörjas omgående. PPP-modeller tillämpas internationellt för både väginvesteringar och andra infrastrukturinvesteringar. Genom användning av PPP är det möjligt att snabbt få igång investeringar och därmed utan dröjsmål nyttja ökad trafikkapacitet. På så vis är det också möjligt att minska antalet trafikolyckor. De utvärderingar som gjorts visar att utbyggnadstakten i PPP-projekt blir jämnare och att kostnaden för såväl byggnation som underhåll minskar. Tiden är nu mogen för att även i i ett antal projekt pröva PPP. 3 Förslag till riksdagsbeslut 4 5 (s) agerande drabbar landets trafikanter 6 6 Ett transportsystem i förändring 7 6.1 Den internationella utvecklingen 8 6.2 Den svenska utvecklingen 9 7.1 Ökad belastning på vägnätet 9 7.2 Enskilda vägar 10 7.3 Det nationella vägnätet 11 8.1 Mer konkurrens och mindre statligt ägande 12 8.3 Spårkapaciteten i 14 8.6 Framtida investeringar 15 9.6 () 19 9.7 Skyddet av 19 10.1 Ändrade förutsättningar 20 10.2 Avregleringen av flyget måste fortsätta 21 10.3 Privatisera , och 21 10.4 och allmänflygets framtid i 21 11 Digital infrastruktur 23 12 En oberoende inspektion 24 13 Alternativa finansieringsformer 24 16 En ny och kraftfull inriktning 26 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fördelningen av medel mellan väg- och järnvägsinvesteringar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av funktionella omlastningsstationer för sjöfarten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inventering av standarden på det enskilda vägnätet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det nationella vägnätet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om väginfrastrukturen i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en harmonisering av järnvägslagstiftningen inom EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tydliga samhällsekonomiska lönsamhetskalkyler måste göras för varje tänkt infrastrukturinvestering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en upphandling av produktion. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om spårkapaciteten i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att trafikavgifterna i högre grad än bör täcka drift- och underhållskostnaderna på järnvägsområdet. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring av den förordning som reglerar SJ:s trafikrätter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om privatisering av . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om sjöfartsstöd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stuveriverksamheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rederinäringens beskattningsregler. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om angelägenheten av en fortsatt rationalisering inom . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda kostnadsansvaret för isbrytarflottan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om HKF. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om påskyndandet av liberaliseringen av luftfarten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om privatisering av , och . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om och allmänflyget i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en förändring av . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inrättandet av en oberoende inspektion gemensam för de fyra transportslagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om alternativa finansieringsformer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om trängselskatten. Den positiva välfärdsutvecklingen under det senaste århundradet är i stor utsträckning förknippad med ökad handel och därmed även med transporter och kommunikationer. Infrastruktur krävs för transporter av gods och passagerare, men också för att överföra information. Utvecklingen gör det möjligt att transportera och överföra varor och tjänster allt snabbare och mer effektivt. Nationell konkurrenskraft för tryggad sysselsättning och miljö förutsätter både ökande och miljöanpassade transporter. Effektiva transporter kräver inte bara bra vägar, järnvägar, flygplatser och hamnar utan också en väl utbyggd IT-infrastruktur för att t.ex. dagens avancerade logistiksystem skall fungera. Många industriföretag utvecklas till monteringsindustrier. De komponenter och moment som används i monteringen möter i allt högre utsträckning internationell konkurrens. Detta innebär bl.a. höjda krav på punktliga leveranser och ökar behovet av att kunna välja det transportmedel och det transportslag som passar bäst för den speciella produkten. Transportslagen kompletterar i allt högre utsträckning varandra. För enskilda människors välfärd är goda kommunikationer avgörande. Rörlighet är ett väsentligt inslag för god livskvalitet och en förutsättning för ett fungerande vardagsliv. Bilen är viktig inte minst för boende i glesbygd, barnfamiljer och för dem som har ett aktivt friluftsliv. Goda kommunikationer underlättar arbetspendling och ökar möjligheterna att kombinera en god boendemiljö med en stor och bred arbetsmarknad. Infrastrukturen har också en annan viktig funktion. Den är en förutsättning för att människor skall kunna erbjudas den frihet det innebär att snabbt, enkelt och billigt kunna resa och, inte minst, hålla kontakt med nära och kära. Det hävdas ibland att utvecklingen inom IT och telekommunikationer skulle minska behovet av resande och transporter. Människors förbättrade möjligheter att arbeta hemifrån tas till intäkt för att resandet i samhället kommer att minska och därmed också behovet av transportinfrastruktur. Utvecklingen talar dock för att den ökade IT-användningen och distansarbetet snarare ökar än minskar behovet av tillförlitliga och snabba transporter. Statens roll och ansvar för infrastrukturen är olika för alla trafikslag. Inom vissa områden är det statliga ansvaret större och inom andra mindre. Grundläggande är dock att staten endast skall ägna sig åt sådan verksamhet som inte andra kan göra lika bra eller bättre. 5 (s) agerande drabbar landets trafikanter Socialdemokraternas beroende av, och samarbete med, de två tillväxtfientliga partierna och är dyrt för skattebetalarna. Det är anmärkningsvärt att regeringen valt att göra sig beroende av dessa partier när det gäller infrastrukturplaneringen. En väl fungerande infrastruktur är en förutsättning för att näringslivet skall kunna utvecklas och växa och bidra till en för landet positiv tillväxt. Att samarbeta om långsiktiga infrastrukturfrågor med partier som helst skulle vilja undvika tillväxt gagnar inte . Beroendet av och har också lett till att tillräcklig hänsyn inte tas till behovet av bättre vägar. Det är ett högt pris som till slut alla trafikanter tvingas att betala. Den ekonomiska prioritering regeringen gjorde i sin förra infrastrukturproposition innebär att anslagen till järnvägssatsningar kraftigt ökar, fastän de stora behoven enligt regeringens egen utredning Godstransportdelegationen främst ligger inom vägsektorn. Regeringen måste redovisa skälen till det vägval som den tydliga prioritering av järnvägsnätet framför vägnätet innebär, inte minst för landets bilister och åkare. 6 Ett transportsystem i förändring Alla analyser av transportsystemets framtida behov måste grundas på realistiska antaganden om utvecklingen. De undersökningar som finns tillgängliga talar sitt tydliga språk. Det är i allra högsta grad på vägarna belastningen framöver kommer att öka. Av Godstransportdelegationens omfattande genomgång och analys av godstransporternas utveckling framgår bland annat att man inte bör överdriva de volymmässiga förväntningarna på överföringen av gods från vägtrafik till järnväg och sjöfart. Trots detta väljer regeringen att göra en annan bedömning, vilken presenterades i den senaste infrastrukturpropositionen. Konkurrens är det effektivaste medlet för att uppnå fungerande kollektiva, samverkande trafiklösningar. Det är en tydlig trend att olika trafikslag, t.ex. bil, buss och järnväg, samverkar för att uppnå gemensamma mål. Marknaden för transporter från dörr till dörr växer snabbt. Det ligger därför i transportföretagens intresse att erbjuda lösningar där olika transportslag blir ett konkurrensmedel för att locka till sig nya kunder. Förändringarna inom transportnäringen kommer att föda nya typer av företag och förbättra lönsamheten för andra företag. Det finns exempel på godssidan som visat att en samverkan mellan lastbil, järnväg och båt är framgångsrika. De framtida transportköparna kommer därmed inte att bry sig om på vilket sätt produkten tar sig till kunden, utan mera intressera sig för att den tar sig fram i exakt rätt tid, och på billigast och miljömässigt bästa sätt. Detta ställer emellertid krav på att staten som ägare och planerare av infrastruktur agerar med såväl framförhållning som medvetenhet om vilka krav som ställs för att de olika transportslagen skall kunna samverka på bästa möjliga sätt. För att t.ex. sjöfarten skall kunna utnyttjas optimalt krävs knutpunkter, s.k. hubbar, som möjliggör en effektiv omlastning mellan de olika transportslagen. En övergripande och långsiktig studie över behoven på detta område bör genomföras. 6.1 Den internationella utvecklingen Godstrafiken på lastbil har de senaste tre decennierna tredubblats, som godstransporterna på järnväg minskat . fördubblades biltrafiken i EU och tågresandet ökade . Marknaden för godstransporter har ökat i . Den långsiktiga utvecklingen har inneburit att järnvägen vad gäller godstransporter tappat marknadsandelar till lastbilen. Internationaliseringen tilltar och goda transportförutsättningar för såväl människor som gods är en absolut nödvändighet, både på nationell nivå och på europeiskt och globalt plan. Fram beräknas resandet inom EU öka med i genomsnitt . är en exportinriktad nation, och den ökade internationaliseringen av marknader och företag leder till att allt fler produkter kräver gränsöverskridande trafik. Ett internationellt perspektiv på infrastruktur och transporter är därför nödvändigt, och detta bör vara av hög prioritet och prägla agerande inte minst inom EU. har en omfattande liberalisering skett av världshandeln. Tullsatser har reducerats och handelshinder har slopats. Även om svårigheterna ofta varit stora så har allt fler länder insett att den egna nationens välstånd ökar om frihandel etableras. De ökande handelsvolymerna leder till ett större internationellt transportarbete som till en ökande del sker över haven. Från att ha varit en nationell och ofta protektionistisk näringsgren har rederinäringen, genom världshandelns liberalisering, blivit en helt internationell verksamhet. Fraktmarknaden är internationell och så många nationer kan på olika sätt vara involverade i driften av ett enskilt skepp att man knappast längre kan tala om en nationell hemvist för ett rederi. De olika verksamheterna placeras i de länder som erbjuder bäst förutsättningar. Sjötransporterna ökar i betydelse även på kortare distanser. Inom EU betraktas den regionala sjöfarten som en viktig faktor för att avlasta ett redan överlastat väg- och järnvägsnät. Om handeln inom skall kunna öka så måste ytterligare andelar av transporterna ske vattenvägen. De investeringar som görs måste vara i grunden kommersiellt motiverade och inte skapas genom olika former av skattesubventioner. Det är angeläget att aktivt deltar i detta arbete. På europeisk nivå har flygfrågorna i stor utsträckning kommit att domineras av de frågor som lyftes fram efter terrorattackerna i 2001. Såväl statliga stöd för flygförsäkringar som ökade krav på säkerheten har tagit stort utrymme, men även mer framåtsyftande frågor har diskuterats, t.ex. i frågan om hur luftrummet skall kunna användas bättre framöver och hur fördelningen av slottider skall ske. 6.2 Den svenska utvecklingen har persontrafikarbetet femfaldigats i , vilket med hänsyn tagen till befolkningsökningen betyder att vi reser fyra gånger längre per person och år än vad vi gjorde 1950. Den största ökningen har skett genom att bilismen kraftigt ökat. Även bussresandet har ökat. Persontransporterna beräknas öka kraftigt de närmaste decennierna. För biltrafiken innebär detta en ökning . Såväl mätt i relativa termer som i absoluta tal är det personbilstrafiken som står för den största ökningen, vilket innebär att bilen ytterligare ökar sin dominerande marknadsandel från av transportarbetet 2020. Även järnvägstrafiken beräknas öka relativt sett nästan lika kraftigt som biltrafiken , men därefter betydligt långsammare . När det gäller godstransporterna bedöms dessa öka ; vägtrafiken och tågtrafiken , medan färjor och annan sjöfart står för en mindre ökning. Lastbilens andel av godstransporterna beräknas öka från till . Övriga transportslags andel minskar; tågens från och sjöfartens från . Före terrorattackerna var flygets utveckling kraftigt positiv. är utvecklingen fortfarande svag. Den minskning som kunde konstateras 2001 fortsatte och av 2003. bedömning är att trafiken inte kommer att minska ytterligare men att den kommer att ligga kvar på den låga nivån . av trafikarbetet sker på motorvägar. av alla dödsolyckor sker på dessa vägar. Risken för att dödas eller allvarligt skadas i trafiken är så hög på en väg, skyltad för , än på motorväg. I samband med nybyggnation och upprustning av vägar finns ett antal hänsyn som bör vara vägledande, inte minst trafiksäkerhet och miljöhänsyn. Investeringsbeslut bör vidare grundas på de olika behov olika trafikanter har av vägnätet. Investeringsbehovet i det svenska vägnätet är stort och omfattar såväl det nationella stamvägnätet som de statliga länsvägarna och övriga riksvägar. 7.1 Ökad belastning på vägnätet Den totala eftersläpningen av underhållet, det s.k. underhållsberget, uppgick vid det senaste årsskiftet till . Underhållsinsatserna på det rikt förgrenade vägnätet ute i glesbygden och de vägar som förbinder glesbygd med tätorter måste öka. Eftersläpningar måste tas igen så fort som möjligt. Situationen med långa avstängningsperioder och nedsättning av bärigheten på en stor del av vägarna i skogsbygden är inte acceptabel, den hotar skogslänens utveckling. Trafiken på de statliga vägarna har ökat kraftigt , och därmed också slitaget på vägnätet. ökade trafiken på vägarna för personbilar och för lastbilar. Lastbilstrafiken har ökat kraftigt det och har gränsen för tillåten bruttovikt höjts till dagens . är så mycket som av vägnätet inte dimensionerat för dessa vikter. Följden blir att slitaget ökar. Det ökade slitaget medför att behovet av bärighetshöjande åtgärder och underhåll växer. En stor del av vägnätet har dessutom uppnått den ålder då omfattande rekonstruktioner erfordras. har åtskilliga kilometer väg försetts med mitträcken. Resultaten är goda. Det är dock enligt vår mening viktigt att understryka att denna typ av mötesfri landsväg inte är ett alternativ till motorvägsstandard, snarare ett komplement. Som beskrivits ovan har kommunikationerna en mycket stor regional betydelse, både i storstadsområden och på landsbygden. Särskilt betydelsefulla för landsbygden är de enskilda vägarna. De har stor betydelse för möjligheten att leva och bo på landsbygden men också för bland andra turism- och skogsindustrin. av det svenska vägnätet består av enskilda vägar. Av dessa vägar uppbär ungefär en fjärdedel statliga bidrag. En miljon människor använder de enskilda vägarna . De enskilda vägar som är öppna för allmänhet och näringsliv är en mycket viktig del av vår gemensamma infrastruktur. När det offentligas ansvar för infrastrukturen brister blir följderna allvarliga, inte minst när det innebär att kostnaderna för gemensam infrastruktur vältras över på ett fåtal enskilda personer. har de enskilda väghållarnas villkor försämrats på en rad områden. Statsbidragen för drift och underhåll av enskilda vägar halverades och är fortfarande mycket låga och statsmakten har inte levt upp till ambitionen att enskilda väghållare normalt skall få ersättning för drift och underhåll motsvarande av den beräknade kostnaden. Ersättningen för nyinvesteringar och byggande av enskilda vägar har i princip upphört. Det enskilda vägnätet omfattas inte av ersättningssystemet för miljöinsatser och trafiksäkerhetshöjande åtgärder. Kostnaden för vinterunderhåll har till följd av skatteväxling och prisutveckling ökat dramatiskt. Efterblivet underhåll och reparationer av broar har skapat en kapitalförstöring som enligt kräver extra anslag motsvarande . För att förhindra ytterligare försämringar av de enskilda vägarna vill vi att anslaget höjs med ca . Höjningen av anslaget skall användas för satsningar på höjd bärighet och en höjning av de generella bidragen till de enskilda vägarna. Ansvaret för broar vilka ofta är kostnadskrävande på enskilda vägar bör överföras till staten. 7.3 Det nationella vägnätet Det finns en lång rad objekt på såväl det nationella som det regionala vägnätet som är angelägna såväl från samhällsekonomiska som från trafiksäkerhetsmässiga synpunkter. Ansvaret för att i samråd med region- och länsmyndigheter sammanväga behoven och göra prioriteringarna åligger . En fortsatt utbyggnad av landets motorvägsnät, inriktad på en komplett motorvägsförbindelse mellan de tre största städerna, ett fullföljande av de svenska åtagandena i den Nordiska triangeln samt ett antal andra angelägna förbättringar är emellertid under alla omständigheter nödvändiga: Återstående delar av från via till måste färdigställas. E 4 mellan och , samt upp till , måste på resterande vägsträckor byggas ut med ny, säker motorväg. E 18 mellan och måste på resterande vägsträckor också byggas ut med ny, säker motorväg. För att närmare knyta samman och måste återstående del av den redan projekterade mellan och färdigställas till motorväg. kräver en kraftig upprustning och måste delvis mellan och E 18 även byggas ut till fullvärdig motorvägsstandard. E 22 bör byggas ut till en högre standard för att de förutsättningar som och skapar för expansion i sydöstra skall kunna tas tillvara. Standarden på bör successivt förbättras. Dessa utbyggnader är väl motiverade med hänsyn till de stora nationella och internationella volymerna av gods och människor som transporteras på de angivna sträckorna. Även den förbättrade säkerheten, miljön och vägarnas betydelse för näringsliv, sysselsättning, turism och det rörliga friluftslivet motiverar mer än väl de föreslagna satsningarna. Storstadsområdena behöver särskilda trafiklösningar, nya förbifarter och genomfartsleder som gör det möjligt att förkorta restiderna och underlätta godsflödet till och från regionernas tätbefolkade centra. Långa köer och trafikstockningar leder till betydande ekonomiska förluster och till stora miljöproblem. finns det väl utvecklade projekt som, när de kommer till utförande, väsentligt skulle underlätta trafikförsörjningen. En omedelbar effekt av ett förbättrat trafikflöde i storstadsregionerna är minskade utsläpp, ökad trafiksäkerhet och högre livskvalitet för medborgarna. Den av regeringen utsedda Stockholmsberedningen har med bred politisk enighet prioriterat viktiga trafiklösningar. måste även regeringen visa sin vilja och genomföra förslagen. I huvudstadsregionen har statsmakten under en lång följd av år underlåtit att bygga ut och anpassa vägnätet till den växande befolkningen. Först inför förra årets valrörelse verkade regeringen inse detta och tog fram ett förslag till delfinansiering av . Detta är förvisso en god början, men det krävs betydligt större insatser för att lösa upp den ohållbara trafiksituationen i . Staten måste aktivt ta sin del av ansvaret. Ett utbyggt vägnät innebär även bättre villkor för kollektivtrafiken då bussar ges ökad framkomlighet. Ett grundläggande trafikföringsproblem är bristande spår- och vägkapacitet över /Mälarensnittet i . Alltför mycket av trafiken har kommit att ledas rakt in i city. Med den mycket kraftiga befolkningsökning som skett, framförallt utanför innerstadens tullsnitt, har detta bidragit till stora trafikproblem i och kring . brist på kringfartsleder och spårkapacitet som kan leda trafikflödet förbi eller igenom innerstadssnittet är stor. måste få en fullt utbyggd ringled. Dessutom behövs en förbifart för väster om . I har vägtrafiken förbättrats sedan Öresundsförbindelsen och Yttre ringleden färdigställts. I pekar Godstransportdelegationen i en promemoria på kraven både vad gäller vägar och järnvägar i hamnområde. Det finns också ett behov av att öka vägtransportkapaciteten över älvsavsnittet och på de större tillfarts- och genomfartslederna i . Staten är ägare av den absoluta merparten av det svenska järnvägsnätet. Ägarens ansvar bör enligt vår mening vara att effektivt utnyttja gjorda investeringar samt att underhålla och göra nyinvesteringar på de bandelar som uppfyller ägarens avkastningskrav. I konkurrensen om investeringsmedel är det viktigt att ordentligt utvärdera vilka projekt som kommer att ha bäst ekonomisk lönsamhet. 8.1 Mer konkurrens och mindre statligt ägande För att öka järnvägens attraktivitet och konkurrenskraft måste en avreglering av persontrafiken på järnväg genomföras. Det möjliggör en konkurrensprövning av persontrafiken i sin helhet. Järnvägstrafiken kan då utvecklas på marknadsmässiga villkor och bli mer kundanpassad och effektiv. Konkurrens mellan olika järnvägsföretag skall råda. Trafiken på spåren bör fördelas antingen genom slot-tilldelning eller upphandling. Självfallet måste höga krav på säkerhet och tillförlitlighet ställas på de operatörer som trafikerar bannätet. Separationen av verksamheterna på järnvägsområdet har tydliggjort operatörernas roll på ett positivt sätt.