mot · GR02MJ10 · 2003-11-25 00:00:00 — Ur såväl globalt som nationellt perspektiv är det långsiktigt nödvändigt att åkermarken i och övriga kan nyttjas för livsmedelsproduktion eller annan produktion som lätt kan avbrytas så att marken kan återföras till livsmedelsproduktion. instämmer i Världsnaturfondens synpunkt att stödet till lantbrukarna bör göras så attraktivt att nuvarande ägare kan fortsätta sitt arbete och att incitament ges för kommande generationers brukare att ta vid, liksom att EU:s finansieringsdel av miljö- och landsbygdsprogrammet bör öka. Den reformering av EU:s gemensamma jordbrukspolitik (CAP) som beslutades kommer att få genomgripande betydelse för jordbruket i , liksom i övriga . En särskild utmaning blir det för de regioner som huvudsakligen är hänvisade till mjölk- och köttproduktion. Nödvändigheten av att särskilt beakta den svenska köttproduktionen belyses av det faktum att importens andel av köttkonsumtionen i har ökat kraftigt . utgjorde importen av konsumtionen av nötkött. När mängden betande djur minskar i försvinner värdefulla biotoper och den flora och fauna som är förknippad med dessa. Implementeringen av CAP-reformen måste därför utformas så att svenskproducerat kött får en chans att återta förlorade marknadsandelar. CAP-reformen innebär en ökad lönsamhetspress på den svenska mjölkproduktionen. ges de enskilda länderna större möjligheter att välja när och hur reformen skall genomföras. För såväl grödor som köttproduktion finns olika valmöjligheter för medlemsländerna att utforma stödet. Det är viktigt att den följer utvecklingen i övriga EU-länder så att svenska bönder får likvärdiga villkor med andra europeiska bönder. Framför allt bör det råda likvärdiga produktionsvillkor med viktiga konkurrentländer. För att bevara framtidstron inom jordbruksnäringen är det viktigt att det finns goda förutsättningar för nyföretagande inom jordbruksbranschen. CAP-reformens system med stödrättigheter kan innebära ett problem för nyetablering och generationsskiften, då det kan bli brist på fördelningsbara stödrättigheter. Det är nödvändigt att systemet utformas så att generationsskiften i familjejordbruk inte försvåras, samt att de som investerar inte missgynnas. handels- och jordbrukspolitik drivs i hög grad tillsammans med de övriga EU-länderna. Därför är det viktigt att inom EU arbeta för att öppna marknaden för exportvaror, inte minst jordbruksprodukter och råvaror. Likaså är det viktigt att avveckla de handelsstörande subventionerna inom jordbruket, framför allt dagens exportstöd, som leder till dumpning av jordbruksprodukter på världsmarknaden. I det pågående arbetet inom WTO måste och EU ställa mer bestämda krav utifrån de miljö- och djurskyddskrav som ställs på svenskt och europeiskt jordbruk. Det krävs en mer offensiv hållning mot ett mer ekologiskt uthålligt jordbruk, miljöaspekter och hållningen till animalieproduktion. Man bör således eftersträva en dialog om de stödsystem inom jordbruk, fiske och energiområdena som motverkar en hållbar utveckling. Det är mycket angeläget att inom EU få till stånd ett förenklat regelverk för stöd till ekologisk odling. använder man sig av ett system med s.k. positivlistor, d.v.s. det som inte finns upptaget på listan är i princip inte tillåtet. Att få nya produkter godkända för det ekologiska jordbruket kan ta tid, i de flesta fall , och möjligheterna till dispenser eller tidsbegränsade tillstånd är mycket små. Systemet med positivlistor måste bytas ut mot mer principiella regler för vad som är tillåtet och inte tillåtet. Tolkning och beslut bör ligga på nationell nivå. En annan mycket viktig fråga att driva inom EU för att stimulera till utveckling och tillväxt i den ekologiska produktionen är omläggningstidernas längd, möjligheten till parallellproduktion och kvaliteten i kontrollen. I EU krävs omläggningstid medan praxis i har varit . En förkortning av omläggningstiden till gör reglerna mer utvecklingsvänliga och innebär att tveksamheten hos enskilda jordbrukare för att lägga om till ekologisk produktion minskar. Ett kontrollerat karensår ger förtroende för ekologiska produkter, och det borde vara ett minimikrav i alla länder. Stödet till flerårig vall som tidigare funnits med bland miljöstöden, saknas i det nya programmet som avser 20012005 och som gäller stöd för miljövänligt jordbruk. Stödet till vall på ingår nu tillsammans med stöd till betesmark i Öppet och varierat odlingslandskap. anser att vallodling är en gynnsam odlingsform ur miljösynpunkt och för att förbättra markstrukturen. Därför bör stödet till vallodling redovisas separat. Stödet bör också utformas så att det specifikt riktar sig till odling av vall; är det primärt inte vad man odlar som man får stöd för, utan för att odlingen sker ekologiskt. Rätt använd kan genmodifiering komma till god användning inom jordbruks- och livsmedelssektorn. Det handlar dock om att försiktighetsprincipen ska gälla så att inte genmodifierade grödor riskerar att slå ut traditionella växtsorter och störa ekosystemet. Det är helt nödvändigt att ha tydliga märkningssystem så att konsumenter och allergiker upplyses om livsmedlet i någon form utsatts för genmodifiering. Det är oroande att inget nämns om genmodifierade grödor i skrivelsen. Kunskapen om hur miljö och hälsa påverkas av genteknik är inte tillräcklig. har konsekvent argumenterat för den s.k. försiktighetsprincipen i EU:s politik vad gäller genmodifierade organismer (GMO). Det är angeläget att genforskningens stora potential för medicinska, livsmedelstekniska och ekonomiska förbättringar inte motverkas. Men åligger det den politiska makten, på nationell och europeisk nivå, att i möjligaste mån skydda medborgarna från oönskade och okända konsekvenser av denna utveckling. Det finns en risk att genmodifierade växter sprider sina anlag till närbesläktade arter och stör ekosystemet. Allergiker kan drabbas om en gen från det allergena ämnet återfinns i en vara som vanligtvis inte framkallar allergiska reaktioner. De långsiktiga riskerna med utsättning av grödor som är resistenta mot exempelvis vissa sjukdomar, skadeinsekter eller kemikalier är inte tillräckligt klarlagda. Utifrån förvaltarskapsprincipen ska EU och vara synnerligen restriktiva i att tillåta introduktion av genetiskt modifierade livsmedel. Eftersom de långsiktiga riskerna med GMO ännu är okända anser att de producenter som använder GMO i sina produkter tydligt måste informera om detta. Som konsument ska man ha möjlighet att undvika produkter som innehåller genetiskt modifierade organismer eller där GMO funnits med i framställningsprocessen av livsmedel. antog rådet en förordning om spårbarhet och märkning av genetiskt modifierade organismer. Det nya spårbarhetssystemet ska säkerställa att användare blir informerade om huruvida produkterna innehåller eller är framställda av genetiskt modifierade organismer. anser att det före ett marknadsgodkännande skall finnas ett märkningssystem som gör det möjligt för konsumenterna att fatta beslut om konsumtion av livsmedel där GMO funnits med i framställningsprocessen. Forskningen om genmodifierade livsmedel behöver stärkas. Man vet ännu inte tillräckligt om resultaten av gentekniken eller hur genmodifierade livsmedel påverkar människor, djur och natur. Inom EU har framtagits ett miljöskadedirektiv, som bland annat omfattar frågor som rör biologisk mångfald. vill se ett fördjupat svenskt engagemang i det europeiska och internationella samarbetet kring genteknik. 6.13.5.1 Policy för odling av GMO-grödor Risken finns att grödor med gener som gör dem motståndskraftiga mot vissa bekämpningsmedel kan korsa sig med vilda släktingar och bilda hybrider, med svåröverblickbara ekologiska följder. Om genetiskt modifierade grödor överhuvudtaget ska odlas i öppen odling måste nyttan med den genetiska modifieringen noga vägas mot risken att en spridning sker i naturen. Utsättning av sådana organismer ska inte tillåtas i öppen odling utan endast i tillståndsprövade försöksodlingar. Den bör verka för att detta ska vara en gemensam EU-policy. 6.13.5.2 Det genetiska kapitalet Växt- och djurförädlingen kan förstärka utarmningen av det genetiska kapitalet genom att konkurrera ut befintliga sorter och raser. Utarmningen av gener ger mindre variation att bygga vidare på. En så bred genetisk bas som möjligt är en form av försäkring inför en okänd framtid. En utarmning av antalet grödor medför i sig en minskad biologisk mångfald. En större risk är att gentekniskt skapade egenskaper kan komma att uppträda i vilda växtpopulationer till följd av korsbefruktning. En därigenom uppkommen vild hybridgröda skulle kunna sprida sig okontrollerat och därigenom slå ut existerande biotoper och ekosystem. Frågan om gentekniskt modifierade livsmedel får inte bli en fråga som bara angår den nationella politiken. Det måste finnas möjligheter att i den kommunala offentliga upphandlingen aktivt kunna välja ekologiska alternativ, som per definition är fria från genetisk modifiering, för att på det sättet säkerställa behovet av säkra livsmedel. bör verka för att för offentlig upphandling uttryckligen medger myndigheter att avstå från produkter som framställts genom användande av genetiskt modifierade organismer. delar regeringens bedömning. 6.15 God bebyggd miljö anser, liksom regeringen, att avfallsfrågorna och hållbara konsumtions- och produktionsmönster är frågor som behöver prioriteras i EU-samarbetet. vill särskilt framhålla att hållbara produktions- och konsumtionsmönster kräver en i grunden förändrad politik inriktad på en mångdubbelt större effektivitet i energi- och materialhanteringen, samt en utfasning av långlivat giftiga ämnen. En blandning av olika styrmedel bör användas i form av normer och standards, miljömärkning samt ett mer systematiskt utnyttjande av ekonomiska styrmedel. EU-medlemskapet innebär att många frågor löses internationellt där ett flertal lagar, förordningar och direktiv styr arbetet. Ansvar vilar också på konsumenten, handeln, industrin, och övriga samhällssektorer. Statliga och privata företags arbete med miljöledningssystem och den enskilde konsumentens sopsortering är också nödvändiga. Det är slöseri att inte utnyttja och återanvända avfallet i så stor utsträckning som möjligt. står bakom principen om producentansvar för materialåtervinning av förpackningar. Detta grundar sig i den princip som ibland kallas PPP (Polluters pay principle) förorenaren betalar. Det är den som framställt en vara som har huvudansvaret för varans livscykel. EU är en lämplig nivå för att fastställa gemensamma normer för varors sammansättning. Gemensamma europeiska kretslopp för produkter bör eftersträvas. Bland annat , och Verkstadsindustrier har påpekat att det annars finns risk för felaktiga ingrepp i företagens produktutveckling och industrins konkurrenskraft. Ett gemensamt europeiskt system för pantning av dryckesförpackningar är en bra början. Ett gemensamt retursystem har diskuterats inom EU utan att få stöd. avser att i EU-samarbetet driva på för att få igenom ett gemensamt europeiskt pantningssystem för dryckesförpackningar. Den bör också driva detta krav. 7 Genomförande av prioriteringarna 7.1 EU:s beslutsprocesser i miljöfrågor behöver förändras så att exempelvis miljöpolitiska beslut om miniminivåer för miljöavgifter kan ske genom majoritetsbeslut. Miljökostnaderna bör internaliseras i produktion, transport och konsumtion. Annars kan både tillväxt och frihandel utgöra hot mot vår gemensamma miljö. Grundregeln måste vara att uppmuntra frihandel men se till att miljökostnaderna är internaliserade i priset. bör kompletteras med krav på att miljökostnaderna vägs in vid upphandling. Miljökostnaderna bör även vägas in vid andra internationella handels-överenskommelser. En av EU:s största utmaningar kommande år blir att klara av de minskningar av koldioxidutsläppen som man åtagit sig enligt Kyotoprotokollet. Detta kräver gemensamma EU-insatser för en effektivare och mer miljövänlig energianvändning. Det är viktigt att enskilda länder i EU kan vara föregångsländer när det gäller miljöfrågor så att skärpningar av miljökrav på nationell nivå är tillåtna om de kan motiveras med hälso- och miljöskäl. Försiktighetsprincipen skall vara central inom unionens miljöpolitik. Regeringen skriver att det är viktigt att riktlinjerna för gemenskapens miljöpolitik utformas så att en aktiv miljöpolitik möjliggörs. anser dock att det inte är tillräckligt att en aktiv miljöpolitik möjliggörs. Eftersom miljöproblemen ofta är gränslösa måste själva poängen med gemensamma regler i första hand vara att en aktiv miljöpolitik blir obligatorisk för medlemsländerna. är övertygade om att en grön skatteväxling behövs på en europeisk nivå, för att bevara konkurrensneutraliteten mellan olika länder. bör verka för gemensamma miniminivåer för beskattning av miljöstörande verksamhet inom EU. En sådan utveckling skulle leda till att svenskt näringsliv skulle få stora konkurrensfördelar tack vare den anpassning som gjorts i för att minska utsläppen av miljöfarliga ämnen. I EU-sammanhang har den tyvärr motverkat ambitionerna med en ökad miljörelatering av skattesystemet genom sitt motstånd mot förslaget om majoritetsbeslut när det gäller miljörelaterade skatter. I EU:s direktiv om upphandling gäller generellt sett att den upphandlande enheten skall välja det anbud som är mest ekonomiskt fördelaktigt. Miljöhänsyn nämns inte uttryckligen i den gällande upphandlingslagstiftningen. Huruvida en produkt är miljövänlig är inte mätbart på samma sätt som priset. Upphandlande enheter får utforma kontrakt på det sätt de anser bäst ur miljösynpunkt. Detta får dock inte leda till att anbudsgivare från andra medlemsstater missgynnas. har presenterat ett meddelande om offentlig upphandling inom EU som gör det möjligt att välja tjänster eller varor utifrån ett hänsynstagande till miljön. Detta betyder att det inte måste vara det billigaste alternativet som väljs, utan att andra omständigheter kan väga tyngre. Kommissionen har också antagit ett s.k. tolkningsdokument om vad som skall gälla för upphandling inom unionen. är dokumentet föremål för en förlikningsprocess mellan rådet och parlamentet. Tolkningsdokumentet innehåller vissa försämringar på miljöområdet. Enligt kommissionen måste miljökraven medföra en direkt fördel för upphandlaren och vara knutna till produkten. föreslår att regeringen i EU verkar för att reglerna för offentlig upphandling blir tydliga och att de skall medge höga krav på miljöhänsyn vid all offentlig upphandling. En upphandlande enhet får ställa krav på att transporten av de varor som skall levereras utförs med ett visst transportmedel, förutsatt att detta krav inte leder till diskriminering. Däremot medger inte reglerna att upphandlaren ställer krav på lägsta energiförbrukning i transportledet. Färre transporter och kortare färdsträckor är mycket angeläget för att minska utsläppen av växthusgaserna. Därför måste det i direktiven till upphandlingsreglerna med miljöhänsyn införas möjlighet att väga in sträckan produkten har färdats. föreslår att regeringen i EU verkar för en ändring enligt detta förslag. Den rika världen är ett hot mot en ekologisk balans genom sin höga konsumtion och sitt ineffektiva resursutnyttjande. Fattigdomen i stora delar av världen förvärrar ytterligare hoten mot ekosystemet, som utsätts för ett mycket hårt tryck till följd av urbanisering och kortsiktigt utnyttjande av framförallt träråvaror. Den rika världen har ett ansvar att hantera denna situation genom en rättvis handelspolitik och ett effektivt bistånd på en anständig nivå. En hållbar utveckling förutsätter också marknadsekonomi och demokrati. Inte någonstans har miljöförstöringen varit så stor som i de länder där man tillämpat planekonomi. De rika länderna måste också se till att fattiga länder får del av den tekniska utvecklingen så att de kan undvika många av de felsatsningar som gjorts i den rika världen. EU bör genom handel och bistånd underlätta omställningen till miljömässigt hållbara tekniker, i synnerhet energisystem, i tredje världen. EU bör medverka till skydd för tropiska skogar samt stödja en internationell ökenkonvention och en konvention till skydd för sötvatten. EU:s biståndsverksamhet uppvisar många brister, både vad gäller inriktning och resultatredovisning. Integreringen av miljöhänsyn har gått långsamt, vilket innebär att EU på många områden överför ett tänkande som vi själva gått ifrån på grund av dess negativa inverkan på miljön. Insatser för att stödja användningen av miljömässigt bra teknik lyser med sin frånvaro, liksom systematiska insatser för att stärka naturresursbasen i utvecklingsländerna. 7.4.1 Miljöprövning vid exportkrediter står än så länge för en relativt blygsam del av världens samlade koldioxidutsläpp. Många länder i väst bidrar till en ohållbar utveckling i genom de nationella exportkreditnämnderna som ger finansiellt stöd till investeringar i utvecklingsländer. Det förekommer att teknik som är skadlig för miljön exporteras. Någon miljökonsekvensutredning av dessa projekt sker sällan. Miljöhänsynen måste vara ett av de viktigaste kriterierna när man beslutar om finansiering av projekt i utvecklingsländerna. Fattigdomsbekämpning och hållbar utveckling kan, och skall, gå hand i hand. När europeiska entreprenörer är verksamma utomlands är det inte ovanligt att projektens finansiering stöds av statliga exportgarantier och exportkrediter. menar att EU bör kräva att en obligatorisk miljöprövning måste föregå alla beslut om statliga exportkrediter. 7.5 Forskning och utveckling Som en av världens rikaste regioner har EU ett särskilt ansvar för att lägga resurser på forskning kring de stora resursproblem som är gemensamma för mänskligheten. Energiförsörjningen är kanske det största problemet. EU måste intensifiera ansträngningarna för att skapa ett transportsystem där klimatvänliga förnyelsebara bränslen används vid alla typer av transporter. EU bör vara pådrivande i fusionsforskningen, bland annat genom att medverka till ett snabbt beslut om lokaliseringen av den internationella fusionsforskningsreaktorn . Byggandet av ITER måste påbörjas. 7.6 Information och miljöledning Ett exempel på en mycket viktig frivillig åtgärd är införandet av miljöledningssystem hos företag och andra organisationer. Många organisationers miljöledningssystem har också kontrollerats av externa revisorer enligt en viss kravspecifikation. Denna kontroll kallas också för certifiering och kan användas som en konkurrensfördel eller vara ett krav hos vissa upphandlare. Exempel på miljöledningssystem som kan certifieras är de internationellt erkända standarderna ISO 14001 och EMAS. En certifiering enligt dessa standarder är dock relativt kostsam, även om avgiften varierar med företagets storlek. Därför är det mest kapitalstarka företag som certifierats enligt dessa system. Det är oftast lättare att hitta bra miljölösningar i större företag, men det vore intressant att också få ett mått på miljöarbetet i mindre företag. arbetar många små och medelstora företag med miljöledningssystem utan att detta registreras. Den stora kostnaden för certifiering blir ett hinder för registrering men alltså inte för ett konsekvent miljöarbete. anser därför bör verka för att EU inför ett komplement till EMAS för mindre företag. Bland konsumenterna växer intresset för inhemsk produktion av livsmedel som utgår från miljö- och djurhållningsmässigt goda förhållanden. Medvetenheten om hur kosten påverkar vår hälsa ökar också. För att konsumenterna skall kunna göra val och etiska ställningstaganden som påverkar miljön och den egna hälsan krävs god information om de varor och tjänster som finns på marknaden. Utan ursprungsmärkning, fullständig innehållsdeklaration, märkning av genmodifierade varor m.m., kan konsumenterna inte göra dessa val. Märkning av livsmedel är viktigt för konsumentens val av produkt. Det är svårt för konsumenterna att veta varifrån köttet i butikerna egentligen kommer. Den ursprungsmärkning av kött som gäller är riktad till tillsynsmyndigheter, industri och handel och är endast obligatorisk för nötkött, på grund av BSE. Märkningsreglerna gäller bara färskt eller fryst nötkött. menar att allt kött som kommer från slakteri bör kunna vara ursprungsmärkt. Märkningen måste vara utformad på ett för konsumenterna lättförståeligt sätt. kräver att regeringen utreder om även andra köttslag kan ursprungsmärkas på samma sätt som nötkött. En sådan märkning ska ge upplysningar om ursprunget för alla moment i produktionsprocessen. Det är viktigt att har egen nationell kompetens och kan producera eget vetenskapligt material så att vi inte blir beroende av andras bedömningar. För att kunna garantera en god konsumentsäkerhet krävs att () har tillräcklig kompetens att hantera frågor inom bl.a. kemi, toxikologi, mikrobiologi och nutrition. Detta för att kunna hävda sig internationellt och att kunna föra våra nationella intressen i EU. Det är därför av yttersta vikt att har erforderliga resurser för att göra egna vetenskapliga bedömningar. von der Esch (kd)