mot · GR02So574 · 2003-10-07 00:00:00 — Detta är känd kunskap som vi menar ska komma till användning inom den traditionella psykiatrin. En ökad medvetenhet och kunskap måste till angående hur olika känsliga patienter är när det gäller mediciner och deras biverkningar. Mediciner upptas på olika sätt och med varierande hastighet hos olika personer. Det finns exempel på psykiskt sjuka som fått en mängd mediciner där man inte känt igen biverkningarna utan i stället tolkat biverkningarna som en del i sjukdomsbilden. Det finns också exempel där patienter fått genomgå psykometriska tester under tung psykofarmakamedicinering. Vid sådana tester mäts t.ex. olika förmågor som i sin tur påverkas av psykofarmaka. Kunskap om detta tycks inte alltid finnas, kanske p.g.a. bristande samverkan mellan psykologer och läkare. Således måste kunskaperna om individuell känslighet för mediciner och kombinationer av mediciner öka. Den ökade förskrivningen av antidepressiva medel till unga har debatterats en del. Det finns läkare som varit mycket positiva till utvecklingen och menat att det hjälper många ungdomar. Andra har varit skeptiska och varnat. kom med en varning om att den antidepressiva medicinen Efexor inte hjälper mot depressioner hos barn. Biverkningar är att tabletterna kan utlösa självmordstankar. Detsamma gällde den antidepressiva medicinen Serotax som uppmanade sina läkare att sluta skriva ut . Ungefär 10 000 barn och ungdomar i tar antidepressiva mediciner. Detta trots att ingen av de mediciner som skrivs ut är godkända mot depressioner hos barn. Vi anser att det är allvarligt och hoppas att alla dessa barn och ungdomar också erbjudits samtal som primär insats. Mat, motion och goda relationer I hälso- och sjukvårdsrapport framgår att människor med schizofreni är överrepresenterade framför allt bland dem som får hjärt-, kärl- och lungsjukdomar. Orsakerna beskrivs del bero på att patienten ofta har ett udda sätt att beskriva sina symtom, dels har vården en benägenhet att tolka allt som beskrivs som uttryck för den psykiska störningen. Detta är allvarligt. Det krävs ett samarbete mellan psykiatrin och somatiska läkare samt med anhöriga för att upptäcka och kunna behandla somatiska åkommor. Det kan vara idé att ha regelbundna somatiska läkarsamtal som läkare kallar till. För övrigt kan man säga att mat, motion och goda relationer är faktorer som förebygger ohälsa över huvud taget, så även psykisk. Och för människor som är psykiskt sjuka är det viktigt att de somatiskt mår så väl som möjligt också, något som ofta glöms bort. Vi anser för övrigt att en utredning skulle behöva se över hur ersättningssystemen kan organiseras så att de stödjer användning av friskvårdande insatser och terapi ställt mot läkemedelskostnader. Missbruk av alkohol och andra droger Missbruk av både alkohol och andra droger är vanligt bland dem med psykisk problematik. av slutenvårdade patienter har missbruksproblem. Andelen rökare är stor. De psykiskt sjuka som också missbrukar, eller de missbrukare som också har psykiska problem, är en grupp som har det särskilt svårt. De beskrivs ibland ha dubbeldiagnoser och de är den grupp som bollas eller vandrar mellan olika enheter i samhället. Ingen vill riktigt ta emot dem. anser att kommunen först borde hjälpa dem av med missbruksproblemen innan man kan ta tag i de psykiska problemen. Kommunen tycker det motsatta, och hävdar ofta att missbruket hos individen bara är ett sätt att försöka självmedicinera, vilket säkert ibland är sant. Oavsett hur det är bör, vilket vi sagt, personen få vård i den ände hon/han själv känner sig motiverad att börja i. Sen får huvudmännen strida sinsemellan om vem som ska betala notan. Psykiatriska mottagningar hävdar ibland att man inte kan gå i terapi om man har missbruksproblem. Det här är en sanning med modifikation. Det finns terapeuter som hävdar det och arbetar så. Men det finns andra terapeuter som hävdar att det går mycket bra. Det handlar alltså inom ramen för dagens system om vilka krav ett landsting ställer på de terapeuter man har avtal med. Det man själv har motivation till är ofta också det som lyckas bäst. Därför är det viktigt att möjlighet till terapi finns för dem som har missbruksproblem och känner att hon/han tror på och behöver terapi före, eller i stället för, behandling för missbruk. Det var tänkt att de psykiskt funktionshindrades situation i samhället skulle förbättras, bl.a. genom ökad delaktighet, bättre vård och socialt stöd. har utvärderat att många fått ett bättre liv i och med att öppna vårdformer, bostäder, sysselsättning, socialt stöd och psykiatriska öppenvårdsmottagningar byggts upp. Reformens förlorare är de som inte har tillgång till eget boende. En del av dessa har på olika vägar, och genom dålig uppföljning, fått bli hemlösa. Andra har kommunerna placerat på olika vårdhem och sjukhem. anser det vara mycket allvarligt och talar om transinstitutionalisering istället för avinstitutionalisering. Det är nya institutioner, och ofta har de ett gammaldags vårdtänkande och med en syn på den enskilda människan som strider mot både målen i SoL och hälso- och sjukvårdslagen. Detta är ytterst allvarligt. Inte minst med tanke på den begränsade rättssäkerhet dessa människor har. Tillgång till en personlig kontakt och att kunna välja den Viktigt oavsett om det gäller val av terapeut eller kontaktperson är att man har möjlighet till en förtroendefull kontakt med denna människa. Man måste själv få välja vem man ska ha kontakt med. Förtroende är a och o, och det är när en relation finns som förändring är möjlig. Det visar bl.a. forskning. Detta är värdefull kunskap även när det gäller långtidssjukskrivna. Ofta har de ingen regelbunden kontakt med handläggare på . De byts av och hör sällan av sig. Risken för psykisk ohälsa ökar med långa sjukskrivningsperioder. I ett stort antal fall är psykisk ohälsa dessutom grundorsaken för sjukskrivningen. Vi menar att bör kunna erbjuda möjligheten till en kort terapeutisk serie för alla långtidssjukskrivna som så önskar. Det finns ett stort antal psykologer och psykoterapeuter i som kan erbjuda terapi. Den kostnad det innebär i sammanhanget är mycket marginell i förhållande till de långa olösta sjukskrivningsfall som finns. Det är väl värda rehabiliteringsmedel och skulle medföra en möjlig brytpunkt för många människor. Behövliga förbättringar av LSS Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade omfattar flera grupper av personer, s.k. personkretsar. Däribland (1 § 3) personer med fysiska eller psykiska funktionshinder som uppenbart inte beror på normalt åldrande, om de är stora och förorsakar betydande svårigheter i den dagliga livsföringen och därmed ett omfattande behov av stöd och service. Vitesavgifter för icke verkställda beslut Det har funnits stora problem med att människor som varit i behov av insatser enligt LSS inte har fått dessa. Ett del problem har varit att människor som först fått avslag från kommunen, men vid ett överklagande fått rätt av domstol, ändå inte har fått den insats de haft rätt till. kan kommuner och landsting som dröjer allt för länge med att verkställa domar med beslut om insatser åläggas en sanktionsavgift. Beloppen kan bli höga. Detta för att hindra det domstolstrots som funnits på området och som lämnat människor maktlösa. En annan typ av maktlöshet är den som människor har när de fått ett positivt beslut av kommunen, utan att det sedan händer något. Ett gynnande beslut kan inte överklagas, och därmed kan beslutet inte nå domstol med möjlighet till vitesföreläggande som skyndar på processen. Naturligtvis finns det kommuner som kan slita hårt med att försöka lösa behovet, men att det av olika skäl dröjer innan man lyckas. Det kan handla om svårigheten att rekrytera personal t.ex. Men det finns också kommuner där man helt enkelt struntar i att tillgodose behovet trots beslut. visade i en rapport att det fanns 2 571 ej verkställda beslut om LSS-insatser i landets kommuner. Vi anser inte att det är rimligt med denna rättslöshet. Avgiftsbestämmelsen i 28 a § LSS bör därför ändras så att den även gäller beslut om LSS-insatser, och inte bara domar. En viss skälig tid kan kommunen ibland behöva för att lyckas sörja för ett särskilt behov, men hur denna skälighetstid ska se ut bör ses över. Förhoppningen är att det nya utjämningssystemet för kostnader enligt LSS ska förminska dessa problem, och göra att kommunerna kommer att kunna satsa på boenden etc. utan att vara rädda för att förlora på detta ekonomiskt. Rätt till daglig verksamhet Av de olika grupper, s.k. personkretsar, som LSS-lagstiftningen gäller för har den tredje personkretsen, d.v.s. personer med fysiska eller psykiska funktionshinder, färre rättigheter än övriga på en punkt. Det gäller rätten till daglig verksamhet enligt 9 10 §. Det är inte rimligt att lagen som enligt 5 § ska främja jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet för dem som omfattas av lagen undantar de fysiskt och psykiskt funktionshindrade på en sådan viktig punkt. En daglig verksamhet kan snarare betyda särskilt mycket just för denna grupp om dem inte på andra sätt har kunnat få arbete eller sysselsättning. Insatserna ges ju endast den enskilde om han/hon begär det, vilket man inte begär om man inte behöver. En lex behövs inom LSS m.m. kallas den paragraf i socialtjänstlagen som innebär att de som arbetar inom omsorgen av äldre och funktionshindrade ska anmäla allvarliga missförhållanden som de uppmärksammar eller får kännedom om. Det är helt klart så att en liknande paragraf skulle behöva finnas i LSS-lagen. Det är anmärkningsvärt att personer som får stödinsatser enligt LSS inte har samma skydd som personer som får omsorg enligt socialtjänstlagen. Människor som får stöd och service kan vara minst lika skyddslösa inför allvarliga missförhållanden. Det är därför vår uppfattning att en sådan paragraf bör införas i LSS, lagen om stöd och service, och gälla all personal som arbetar med att besluta om, utforma eller verkställa stödinsatser enligt LSS. Denna rättsregel skulle dessutom underlätta för handläggare och beslutsfattare som känner sig klämda mellan budgetkrav i den egna verksamheten och de behov man ser hos de enskilda. Enligt Nationellt centrum för suicidalforskning och prevention av psykisk ohälsa är självmordstalen på uppgång igen efter en med nedgång. Gruppen hade lägst antal , men är alldeles för högt ändå, d.v.s. 110 personer . tar mellan 30 och 40 svenska ungdomar i åldrarna sina liv. Högsta själmordstalet har gruppen (601 personer ). Enligt är självmord den vanligaste dödsorsaken bland män i åldrarna 15 , och dödsorsak nummer två bland kvinnor. Ett stort mörkertal finns hos äldre, vilkas självmord rubriceras som sjukdom och bland trafikdödade, vilket rubriceras som olyckor. Enligt nationella riktlinjer för vård av suicidala barn och ungdomar och deras familjer ställs fyra krav på hur man kan förhindra självmordsförsök och fullbordade självmord. Det kan även gälla för vuxna. En ändamålsenlig vårdorganisation med god vårdkultur och välutbildad personal. I organisationen måste finnas en vårdkultur som genomsyras av goda kunskaper, humanitära värderingar och ett empatiskt förhållningssätt. Goda behandlingsrutiner, särskilt för tillstånd som depressioner, bipolära sjukdomar, schizofreni och andra typer av psykoser samt missbruk. Fungerande sociala nätverk, där närstående kan ge känslomässigt och intellektuellt stöd. Kraftfulla preventiva program där speciellt skolan intar en central plats vad gäller att initiera självmordspreventiva åtgärder. Det förtjänar att påpekas att självmord eller självmordsförsök ofta föregåtts av mobbning. Behov av utökad diskrimineringslagstiftning Lagen om förbud mot diskriminering som trädde i kraft är en förstärkning på diskrimineringsområdet när det gäller flera diskrimineringsgrunder. När det gäller vissa områden finns dock ett förbud mot diskriminering enbart när det gäller etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning. Det är fallet för diskriminering inom , socialförsäkringssystemet, arbetslöshetsförsäkringen och hälso- och sjukvården. Vi anser att detta bör gälla även sexuell läggning, transpersoner, liksom funktionshinder som diskrimineringsgrunder. Det finns ett antal olika organisationer som är ett stöd för psykiskt sjuka eller anhöriga till psykiskt sjuka, för att förebygga självmord etc. En del av dessa organisationer har svårt med sin överlevnad för att kriterierna är utformade på så sätt att verksamheten inte passar in. Inte minst är det svårt för verksamheter som riktar sig till barn till psykiskt sjuka, och som måste jaga olika huvudmän för att eventuellt kunna få ihop splittrade bidrag från olika håll till fortsatt verksamhet. Det är ett allvarligt slöseri med resurser när kompetent personal som i det här fallet skulle kunna ägna sig åt verksamheten, och uppsökande verksamhet bland barn, i stället får sin tid uppslukad av denna jakt på pengar. Vi anser att organisationsstödet behöver ses över och att det bör undersökas på vilket sätt befintliga organisationer inom området som rör psykisk ohälsa kan driva, respektive inte driva sin verksamhet med de regler som gäller för organisationsstöd.