mot · GR02Fi239 · 2003-10-07 00:00:00 — Räntebetalningarna är högre än intäkterna från den statliga inkomstskatten och motsvarar ca hälften av de avgifter som inbetalas till pensionssystemet. betalar skattebetalarna mer i räntor för tidigare budgetunderskott än de gör för infrastrukturinvesteringar eller rättsväsende. En för hög skuldsättning är också problematisk eftersom , likt de flesta andra industriländer, står inför utmaningen att befolkningssammansättningen förskjuts genom en stigande medellivslängd och låga födelsetal (prop. 2003/04:1, bil.2, s. 7682). kommer antalet personer att öka dubbelt så snabbt som antalet personer i förvärvsaktiv ålder. Försörjningskvoten, dvs. antalet personer i icke-yrkesverksam ålder i relation till antalet i yrkesverksamma, ökar kraftigt. Antalet personer per 100 personer i åldrarna beräknas öka från 29 personer 2002 till 44 personer 2040. Stigande pensionsutgifter och ökat behov av äldreomsorg kommer, enligt beräkningar, att kraftigt öka de offentliga utgifterna. Den demografiska utvecklingen beräknas öka de offentliga utgifterna av BNP. Antalet sysselsatta inom den offentliga sektorn antas öka med uppemot 320 000 personer. Om den offentliga skuldsättningen inte reduceras måste skatterna höjas kraftigt. Incitamenten att arbeta, spara och investera skulle då försämras ytterligare med påtagliga utbudsproblem. För att undvika stigande skuldsättning på lång sikt eller en kraftig ökning av skattetrycket bör den offentliga skulden minska . Den konsoliderade offentliga sektorns skuldsättning, det mått som ligger till grund för för finanspolitiken, motsvarar av BNP. Moderata samlingspartiet gör den samlade bedömningen att den konsoliderade offentliga sektorns bruttoskuldsättning bör reduceras. Målet för finanspolitiken bör vara att eftersträva en bruttoskuld som motsvarar av BNP. kan det finnas skäl att skärpa detta mål. Föreligger det en avvikelse mellan den faktiska och den målsatta skuldnivån måste också medelfristiga mål för det strukturella sparandet fastställas. Målen för det strukturella sparandet ges av hur som anges för att nå bruttoskuldsmålet. Om målet för bruttoskulden exempelvis är att skulden skall motsvara av BNP och att den faktiska skulden motsvarar av BNP samt att det är önskvärt att nå målet , innebär det att ett överskott på i det strukturella sparandet är eftersträvansvärt. anser, med anledning av vad som ovan anförts, att följande utgångspunkter bör vara vägledande för budgetpolitiken: Utgångspunkten för budgetarbetet bör vara en bedömning av nivån på och utvecklingen av den offentliga sektorns bruttoskuld som är motiverad utifrån grundläggande förutsättningar i den svenska ekonomin. En bedömning av den uthålliga skuldnivån och skuldbanan bör genomföras i inledningen av varje mandatperiod. bedömning är att en bruttoskuldsättning som motsvarar av BNP bör eftersträvas. Den faktiska bruttoskulden motsvarar av BNP. anser att bruttoskuldsmålet bör nås . Hur snabbt det uppnås blir beroende av bl.a. konjunkturutvecklingen och möjligheterna att genomföra privatiseringar. För att uppnå skuldmålet bör det strukturella finansiella sparandet i genomsnitt uppgå till av BNP i genomsnitt till dess målen för bruttoskulden uppnåtts. budgetalternativ innebär att detta uppnås i genomsnitt . Årliga saldomål bör fastställas för det faktiska finansiella sparandet för de kommande tre åren i varje budgetproposition. bör utgiftstak som bidrar till att detta mål uppfylls fastställas för de kommande tre åren i varje budgetprocess. föreslår stramare årliga saldomål än regeringen budgetpropositionen omfattar. Det finansiella sparandet i den offentliga sektorn bör motsvara ett överskott på 2004, 2006. Det strukturella finansiella sparandet kommer att uppgå till 2004, 2006. Mål för den ekonomiska politiken är aldrig mer trovärdiga än den uppbackning de har i den allmänna opinionen och av de beslutsprocesser de vilar på. För har det sannolikt varit av stor betydelse att budgetprocessen reformerades . Vi menar dock att de senaste årens utveckling visar att regelverket för budgetprocessen måste skärpas ytterligare för att förhindra att statsfinansernas uthållighet undermineras och att den samhällsekonomiska prövningen av olika offentliga utgifter blir alltför svag. 8.2.1 Omotiverade försvagningar av det finansiella sparandet och bidrog en stark utveckling i omvärlden, en undervärderad krona, en uppgång av olika tillgångspriser och ett åtminstone inledningsvis lågt resursutnyttjande till att tillväxten var påtagligt högre än vad som är långsiktigt uthålligt. Den starka tillväxten bidrog till en gynnsam utveckling av de offentliga finanserna. Tyvärr valde staten och många kommuner och landsting att ta den temporära uppgången av tillväxten till intäkt för beslut om reformer som varaktigt påverkar de offentliga utgifterna. Även har regeringen fortsatt att föra en expansiv ekonomisk politik. En måttlig inbromsning av tillväxten har åtföljts av mycket kraftiga finanspolitiska stimulanser. Politiken har varit starkt expansiv och är fortfarande expansiv (prop. 2003/04:1 bil. 2, s. 73). Huvuddelen av försvagningen av statsfinanserna beror på aktiva åtgärder från regeringen som inte är motiverade utifrån ambitioner att stabilisera ekonomin eller att öka den långsiktiga tillväxten. Det kan i sammanhanget finnas skäl att erinra om att () framfört en liknande kritik mot budgetprocessen. Medan flera andra länder har reglerat i sina budgetprocesser hur oväntade förbättringar av de offentliga finanserna skall hanteras, har inte någon sådan reglering. Utvecklingen gör att det finns skäl att överväga hur budgetprocessen kan skärpas i detta avseende. 8.2.2 Bristande öppenhet och tydlighet Den bristande öppenheten och tydligheten i finanspolitiken är problematisk. Om det inte är möjligt för medborgarna att bedöma vilka mål politiken syftar till att uppnå, om politiken baseras på rimliga överväganden eller om de åtgärder som vidtas har de effekter som eftersträvas, försvagas trovärdigheten för den ekonomiska politiken. Ur demokratiskt perspektiv försvåras utvärdering och ansvarsutkrävande om allmänheten inte har god insyn. Ett särskilt problem har varit regeringens bedömningar av den ekonomiska utvecklingen. Regeringen har varit alltför optimistisk. Vid den senaste valrörelsen var prognos påtagligt mer optimistisk än andra bedömares. gör en uppskattning av resursutnyttjandet som avviker ifrån flertalet andra bedömares. Trots att denna bedömning är central för inriktningen av finanspolitiken, redovisar inte av vilka skäl avvikelsen uppkommer. I finansplanen framgår inte om det är bedömningen av arbetsmarknaden eller produktivitetsutvecklingen som motiverar avvikelsen. Modellerna för att beräkna produktionsgapet redovisas inte. Regeringen baserar sina mål för det finansiella sparandet på underlag som inte är tillgängligt för allmänheten eller för . Statsbudgeten är oöverskådlig och grunderna för prognoserna på de olika utgiftsområdena är oklara. Vidare är den analytiska kopplingen mellan bedömningen av det ekonomiska läget och prognoserna på olika utgiftsområden svag. Regeringen har underskattat kostnadsutvecklingen för sjukförsäkringen och för förtidspensioner. Trots det redovisas inte någon utvärdering av prognosfelen. Det finns starka demokratiska argument för en ökad öppenhet och tydlighet i budgetarbetet. En utvärdering av effekterna av olika offentliga system och en kritisk granskning av regeringens förslag är knappast möjlig om beslutsunderlagen redovisas på ett ogenomträngligt och oöverskådligt sätt eller inte alls. 8.2.3 Godtyckliga förändringar av budgetprocessen har regeringen ändrat ordningen för budgetprocessen utan att redovisa rimliga skäl. Regeringen valde i budgetpropositionen 2002, i strid med den gängse ordningen, att inte fastställa några utgiftstak . I propositionen anfördes att tidsperioden efter valet var för knapp, men regeringen uttalade att den skulle återkomma med en bedömning i den ekonomiska vårpropositionen. Inte heller i vårpropositionen lades emellertid några utgiftstak fast. I vårpropositionen övergav regeringen de treåriga saldomålen. Regeringen fastslår nu endast ett preciserat mål för det offentliga sparandet för det kommande budgetåret. Regeringen överger alltså tanken med att fastställa fleråriga budgetmål för finanspolitiken. Därmed minskar tydligheten kring inriktningen på finanspolitiken ytterligare. 8.2.4 Ökad öppenhet och tydlighet För att öka trovärdigheten för finanspolitiken finns det skäl att vidta en bred översyn av hur öppenheten och tydligheten kan förbättras. Inte minst ur demokratiskt perspektiv vore det av stort värde om möjligheterna till insyn, utvärdering och ansvarsutkrävande vidgades. Att göra en vidare översyn av finanspolitiken är också motiverat utifrån att frågan om ett införande av euron åter kommer att aktualiseras. Det skulle vara en betydande fördel om ett ramverk för hur finanspolitiken kan bidra till ekonomisk stabilitet är på plats och i funktion innan nästa beslut om ett eurointräde är aktuellt. anser också att det vore av betydande värde om en bred samsyn kring ramverket för finanspolitiken kan nås. Vi förordar att regeringen omgående tillsätter en utredning som ges i uppdrag att föreslå konkreta förändringar för att öka transparensen i finanspolitiken och för att underlätta för finanspolitiken att ta ett större ansvar för upprätthållande av den ekonomiska stabiliteten i enlighet med följande principer. Tydligare budgetmål: Det bör klargöras att målet för budgetpolitiken är att uppnå och upprätthålla en bruttoskuldsättning i den konsoliderade offentliga sektorn som motsvarar av BNP. Av bruttoskuldmålet följer att de offentliga finanserna bör uppvisa ett strukturellt överskott på i genomsnitt av BNP under den kommande mandatperioden. Årliga saldomål och utgiftstak bör fastställas för de kommande tre åren. Kopplingen mellan de årliga saldomålen och utgiftstaken bör tydliggöras i redovisningen. Bruttoskuldmålet bör till viss del nås genom utförsäljningar av offentliga tillgångar. Skuldmålets nivå på måste styras av den långsiktiga utvecklingen i skuldens bestämningsfaktorer, exempelvis demografisk sammansättning och potentiell produktivitet. Tydligare stabiliseringspolitiskt mål: En viktig utgångspunkt för finanspolitiken är att motverka och förebygga allvarliga låg- och högkonjunkturer som riskerar att leda till att prisstegringstaken avviker påtagligt från riksbanks inflationsmål. Regeringens stabiliseringspolitiska åtgärder bör syfta till att stödja . Regeringen bör också tydliggöra motiven för de stabiliseringspolitiska åtgärder som vidtas utifrån hur de bidrar till att upprätthålla inflationsmålet och den ekonomiska stabiliteten. Skärpt budgeteringsmarginal: för budgetprocessen måste skärpas. Det måste tydliggöras att budgeteringsmarginalen endast får användas för att hantera oförutsedda konjunkturstörningar eller budgetavvikelser. Budgeteringsmarginalerna bör vara av en sådan omfattning att åtgärder för att motverka en oväntad uppgång av arbetslösheten skall vara möjliga. Skärpt utgiftstak: För att öka transparensen och överskådligheten i budgeten, samt att ge utgiftstaken en reell betydelse, bör det i budgetlagen tydligt föreskrivas att statens intäkter och utgifter skall bruttoredovisas och att särskilda subventioner skall redoviss som utgifter. Detta framgår av förarbeten och gällande lag, men regeringens tolkning och hantering av budgetlagen motiverar ett förtydligande. Regler för att hantera oväntade budgetstörningar: De senaste årens utveckling visar vikten av att skapa mekanismer som förhindrar att tillfälliga förbättringar av de offentliga finanserna tas till intäkt för varaktiga utgiftshöjningar. IMF har förordat att ser över ramverket och prövar möjligheterna att reglera hur oväntade överskott skall fördelas mellan skattesänkningar och amorteringar. anser, inte minst i ljuset av erfarenheterna från andra länder och utvecklingen i , att en sådan reglering bör prövas. Stärk regering och riksdag: bör lägga fast en ordning för hur ekonomisk-politiska propositioner skall kunna behandlas skyndsamt. En tydlig beslutsordning ger en viss garanti för att hög- och lågkonjunkturer hanteras symmetriskt och att stabiliseringspolitiken därmed inte påverkar skattetrycket, de offentliga utgifterna eller skuldsättningen långsiktigt. Hög grad av öppenhet och tydlighet: Det finns skäl att öka öppenheten och tydligheten inom finanspolitiken. Bedömningar av det ekonomiska läget, behovet av åtgärder och av andra överväganden måste åtnjuta stor trovärdighet och redovisas öppet. En större vikt bör fästas vid kompletterande oberoende underlag, som produceras utanför t.ex. av oberoende expertråd, , , och . Inte minst bör prognoserna för utvecklingen inom olika utgiftsområden analyseras mer noggrant av oberoende myndigheter. De exakta formerna för hur öppenheten och tydligheten i finanspolitiken kan ökas bör bli föremål för ytterligare överväganden. former för utvärdering och ansvarsutkrävande: Dagens ordning, där penningpolitiken utvärderas av , men där finanspolitiken inte granskas systematiskt är inte tillfredsställande. Det kan vara lämpligt att finansutskott, baserat på underlag från regeringen och oberoende institutioner, utvärderar de bedömningar som legat till grund för politiken. Inte minst bör regeringens bedömningar av kostnader av olika reformer utvärderas och effekterna av de åtgärder som vidtagits granskas. 9 Effekter av politik Regeringens egna beräkningar visar att den politik man föreslår leder till att fortsätter att bli ett relativt sett allt fattigare land med allt mindre resurser. förslag som presenteras i denna motion syftar till att bryta regeringens tillväxtfientliga politik och istället stimulera kapitalbildning och deltagande i arbetslivet. Att exakt beräkna effekter av olika strukturella förändringar är förknippa med betydande svårigheter och osäkerhet. Trots detta anser vi att det är rimligt att redovisa något om de effekter som våra förslag kan väntas ge upphov till. De föreslagna skatteförändringarna för löntagarna innebär att skattekilen minskar, dvs. att skillnaden mellan arbetsgivarens bruttolönekostnad och arbetstagarens nettolön blir mindre. Detta tillsammans med bl.a. lägre arbetslöshetsersättning leder till en mer återhållsam lönebildning, vilket minskar den s.k. naturliga arbetslösheten. Detta är välbelagt i den akademiska forskningen, och en försiktig bedömning utifrån tillgängliga svenska forskningsresultat visar att den naturliga arbetslösheten sänks . Detta motsvarar en produktionsnivå som är högre än annars. Sänkta marginaleffekter av att lämna bidragsberoende till förmån för arbete och lägre marginalskatter bedöms ge bestående effektivitetsvinster och arbetsutbudsökning. Även sänkta bidragsnivåer i sjukförsäkringen och avdrag för hushållsnära tjänster beräknas ge ett märkbart tillskott till arbetskraften. Slopad förmögenhets-, arvs- och gåvoskatt, 3:12-regler och dubbelbeskattningen av vinster samt våra övriga satsningar på ett förbättrat företagar- och företagsklimat medför en förbättrad resursallokering och högre produktivitetstillväxt. Stigande lönsamhet stimulerar investeringar och kan på så sätt bidra även till högre sysselsättning. Bättre utbildning och satsning på forskning medför en högre innovationsförmåga och bättre tillväxtförutsättningar. Den högre potentiella produktionsnivån och potentiella tillväxten som vår politik leder till gör att ekonomin kan växa snabbare utan att inflationstrycket blir besvärande. Detta innebär att kan stötta en högre efterfrågetillväxt och inte behöva strama åt penningpolitiken på det sätt som regeringen förutser. Sammantaget bedöms våra åtgärder medföra lägre strukturell och faktisk arbetslöshet, fler deltagare på arbetsmarknaden och en högre långsiktig tillväxt. Detta kommer att skapa utrymme för angelägna reformer. 10 Våra förslag per utgiftsområde I tabellen redovisas våra förslag till utgiftsramar för respektive utgiftsområde. Därefter följer översiktligt de förändringar vi vill göra på varje utgiftsområde. Skatt, tull och exekution Försvar, samt beredskap mot sårbarhet Hälsovård, sjukvård och social omsorg Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp Ekonomisk trygghet vid ålderdom Ekonomisk trygghet för familjer och barn Kultur, medier, trossamfund och fritid Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande Regional utjämning och utveckling Allmän miljö- och naturvård Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar Allmänna bidrag till kommuner Avgiften till Europeiska gemenskapen Summa utgiftsområden exkl. statsskuldsräntor Ålderpensionssystemet vid sidan av statsbudgeten -1 208 517 -1 244 868 Radio- och TV verket Stöd till politiska partier föreslår en reduktion av presstödet. Stödet fyller inte den funktion som förespeglades när det infördes. Tidningar i ekonomiska svårigheter har inte kunnat räddas som förväntat, som strukturförändringar försenats och konkurrensvillkoren snedvridits. Mot bakgrund av detta föreslår vi att presstödet avvecklas i två steg. Det första bör tas . Resterande belopp bör därefter lyftas ur budgeten . I och med att presstödet avskaffas kommer inte längre att fylla någon funktion. Den bör avvecklas från . För att underlätta avvecklingen av presstödet skall reklamskatten avskaffas. I en demokrati skall politiska partier vara oberoende av staten. Levande folkrörelser och politiska ideal måste bäras av medlemmars och sympatisörers engagemang. Statliga bidrag kan aldrig kompensera för detta, men kan urholka de enskilda medborgarnas ansvar. Vi föreslår därför att partistödet avvecklas successivt. minskas stödet till hälften av det nuvarande anslaget. avvecklas stödet helt. Därefter förändras formerna för partistödet så att det ger bättre förutsättningar för folkligt engagemang och enskilda människors ansvarstagande. Ett större folkligt deltagande i partiernas finansiering motverkar beroende till staten och att staten genom sina bidrag bidrar till att upprätthålla etablerade partiers storlek och dominans. Det kan också leda till en vitalisering av de politiska partierna baserat på det stöd de har av medborgarna i samhället. är partistödet så utformat att socialdemokratin som parti får ett mer än dubbelt så stort stöd än varje annat politiskt parti. Tillsammans med övrig finansiering från ekonomiskt starka intresseorganisationer förstärker detta Socialdemokraternas ekonomiska och politiska dominans på ett sätt som ur demokratisk synvinkel är stötande. Det är partiernas uppgift att övertyga väljarna om att de bör rösta. Vi motsätter oss därför regeringens särskilda demokratisatsning om i samband med valet till 2004. Det gäller i synnerhet de politiskt relaterade befattningarna. Enligt vår mening finns ett skäl att hålla tillbaka expansionen av . Det finns därför anledning att gå tillbaka till den omfattning av som rådde åren före det svenska ordförandeskapet i EU. Det finns även anledning att ifrågasätta att regeringens stödpartiers kanslier finansieras inom ramen för anslaget till . Stödpartierna får, liksom övriga oppositionspartier, parti- och kanslistöd. De bör kunna finansiera sina samordningskanslier med dessa medel. Anslaget till bör reduceras. Det är inte påkallat att informationsavdelningen har den omfattning den har . Det huvudsakliga ansvaret för den information som gäller den politiska verksamheten i åvilar partier. En särskild upplysningskampanj om kommunismens brott mot mänskligheten bör genomföras. Utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning ansvar för den sektorövergripande officiella statistiken och samordnar det statistiska systemet. Verksamheten omsluter ca , varav ca hälften är avgiftsfinansierat. I samband med behandlingen av betänkandet om en ny statistiklagstiftning ifrågasatte vi omfattningen av vad som skall ingå i begreppet officiell statistik. Vi anser att SCB:s uppgifter bör begränsas. För att säkerställa efterfrågan är det därför rimligt att eftersträva en ökad grad av avgiftsfinansiering. () skall verka för att offentlig upphandling sker affärsmässigt, effektivt och lagenligt. Vi anser att NOU bör sammanföras med och ombildas till en ny myndighet, . Besparingar möjliggörs genom de samordningsfördelar som uppnås. har enligt regeringen bidragit till att stimulera systematiskt kvalitetsarbete inom statsförvaltningen. Vi anser dock att respektive myndighet skall tillse att kvalitets- och kompetensförsörjningen upprätthålls. Vi föreslår mot denna bakgrund att rådet avvecklas. Utgiftsområde 3 Skatt, tull och exekution Målet för skatteförvaltningen skall vara att på ett effektivt sätt driva in de skatter som beslutats. Vi föreslår att flera administrativt tunga skatter avskaffas, exempelvis arvsskatten, gåvoskatten, reklamskatten och förmögenhetsskatten. Vidare bör den nya organisationen av skatteförvaltningen medföra effektivitetsvinster. Mot denna bakgrund är det rimligt att minska anslaget till skatteförvaltningen. Vi föreslår en neddragning av nivån 2004 och därefter samma utveckling som i budgetpropositionen. Delar av Kronofogdemyndigheternas verksamhet är inte en naturligt integrerad del i myndighetsutövningen. Mot denna bakgrund anser vi att en omprövning av verksamheten bör ske och en viss anslagsneddragning är motiverad. Vi föreslår en neddragning av nivån 2004 med en procent och därefter samma utveckling som i budgetpropositionen. Tullen fyller en mycket viktig funktion i brottsbekämpningen, inte minst vad gäller att bekämpa narkotika. Smuggling av hårt beskattade varor som alkohol och tobak har ökat liksom den illegala införseln av vapen. Detta måste stävjas. Vidare skall tullens verksamhet finansieras via anslag och inte delvis genom att offentligrättsliga medel tas i anspråk. Mot denna bakgrund anser vi att verksamheten skall få mer resurser. Det övergripande målet för rättsväsendet är människors trygghet genom skydd mot våld och brott. Rättsväsendet måste fungera snabbt och effektivt som det skall uppfylla kraven på tydlighet och rättssäkerhet. Medborgare som drabbas av brott skall kunna lita på att dessa upp och lagförs. förblir tre av fyra brott ouppklarade, vilket medför att allmänhetens förtroende för rättsväsendet försvagats. Polisen måste finnas där människor finns, på de tider brott begås. Brott som anmäls skall utredas och upp i betydligt större omfattning än vad som sker . De ekonomiska balansproblem polisväsendet brottas med måste av. måste ges tillräckliga resurser för att klara sina huvuduppgifter och för att kunna förbättra och utveckla det operativa arbetet. Det behövs nyinvesteringar i material och teknik. Antagningen till polishögskolorna måste öka ytterligare. Polisutbildningen behöver reformeras och en ny polishögskola skall öppnas. Vi motsätter oss regeringens besparing på anslaget till Säkerhetspolisen. Det internationella läget och den senare tidens ifrågasättande av kvaliteten i arbetet med landets inre säkerhet kan inte mötas med en nedprioritering av verksamheten. Åklagarna har, tillsammans med polisen, ansvaret för samhällets brottsbekämpning. måste ges resurser att lagföra dem som kränker andra. I av gränsöverskridande och tekniskt avancerad brottslighet krävs det också att åklagarnas kunskaper uppdateras och kompletteras kontinuerligt. Vi vill tillföra ytterligare för att ge myndigheten bättre förutsättningar att utveckla verksamheten. Domstolarna skall ges tillräckliga resurser för att klara av måltillströmningen på ett rättssäkert sätt. Reformeringen av domstolsväsendet får inte motiveras med besparingar. Ytterligare bör tillföras för att säkerställa domstolarnas kärnverksamhet. För att kriminalvården skall fylla sin funktion måste resurser tillföras. Antalet platser på häkten och fängelser måste öka. Därtill skall tiden på anstalt ha ett meningsfullt innehåll. Det skall finnas resurser för behandlingsprogram som följs upp och utvärderas. Möjligheten att upphandla rehabiliteringsverksamhet och vård från alternativa utförare bör utvecklas.