mot · GQ02Fi16 · 2003-05-05 00:00:00 — Det finns en utbredd insikt om att den svenska lönebildningen fungerat dåligt. Inte minst LO-ekonomer brukar fokusera på lönebildningens stora betydelse för sysselsättningen. Lönesumman motsvarar ungefär hälften av BNP, vilket gör att även små procentuella förändringar får stort genomslag på samhällsekonomin. Men trots utbredd kunskap om lönebildningens betydelse för samhällsekonomins utveckling lyser de politiska förslagen nästan helt med sin frånvaro. Se även avsnitt 4.5. Ett annat allvarligt problem är att lönebildningen i så liten utsträckning främjar dynamik och flexibilitet, och därmed sysselsättning och tillväxt. Allt fokus från Socialdemokraternas sida ligger på löneökningarnas totala nivå, men mycket lite görs för att främja en lönebildning som premierar utbildning, ansvarstagande och rörlighet på arbetsmarknaden. Staten ska inte avgöra vilka löneavtal som får träffas. Däremot bör staten skapa sådana spelregler som underlättar lönebildningen, ger ramar för ett gott förhandlingsklimat och skapar sådana incitament att till exempel risken för ökad arbetslöshet tas med som en kostnad när avtal ska tecknas, liksom vinsten med en lägre arbetslöshet. Incitamenten för fackföreningarna att ta hänsyn till risken för ökad arbetslöshet är i princip obefintliga. Den moderna arbetsmarknaden präglas av ett ökat behov av flexibilitet och ett allt större kunskapsbehov. Den nya situationen på arbetsmarknaden har gjort att de nuvarande arbetsmarknadspolitiska åtgärderna måste ses över. Det är avgörande för den fortsatta ekonomiska utvecklingen att det blir en bättre balans mellan tillgången på utbildad arbetskraft och arbetsmarknadens behov. Det krävs ökad satsning på kvalificerad yrkesutbildning och individuella handlingsplaner som utgår från vilka förutsättningar den enskilde besitter. Det behövs ett nära samarbete mellan näringslivet och arbetsförmedlingarna runt om i landet för att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna ska få den genomslagskraft som efterfrågas bland företagen. Nya alternativ som kompletterar den traditionella arbetsförmedlingen måste släppas fram. Bemannings- och rekryteringsföretagen är en resurs i sammanhanget som måste nyttjas fullt ut. arbetstagare är historiskt sett kända för sin kompetens. Ska detta även gälla framgent, måste vi fortsätta att satsa på ett bra och modernt utbildningsväsende. Fungerande kunskapskedjor hos medborgarna, från det att man börjar skolan fram till en universitets- eller högskoleexamen, innebär att kan fortsätta konkurrera med en hög kompetensnivå. En lärlingsutbildning bör införas både inom gymnasieskolans ram och som en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Nuvarande KY-utbildningar bör utvecklas till en yrkesteknisk högskola. Enligt kommer arbetskostnaden , mätt som arbetskostnadsindex () i näringslivet att öka , vilket är högre än , trots att timlönerna ökar långsammare. Förklaringen är att de avtalsenliga arbetsgivaravgifterna för såväl arbetare som tjänstemän ökar. Även bedöms de övriga lönekostnaderna stiga. Inom euroområdet beräknas däremot arbetskostnadsökningarna bli avsevärt lägre. En förklaring till att kostnadsläget inte försämrats påtagligt är att kronan deprecierade med , mätt i effektiva termer, . De högre arbetskostnadsökningarna i tillsammans med en fortsatt appreciering av kronan innebär att enhetsarbetskostnaderna bedöms öka snabbare i än i euroområdet 20032004 vilket innebär att vår konkurrenskraft mot omvärlden kommer att fortsätta att urholkas. Sysselsättningen hade varit högre med en bättre fungerande lönebildning. Nedan presenteras förslag för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt och uppnå en bättre balans i lönebildningsprocessen, så att resultatet från löneförhandlingarna i större utsträckning kommer att motsvara det samhällsekonomiska utrymme som följer av ökad produktivitet och som främjar dynamiken på arbetsmarknaden. De ekonomisk-politiska ramarna för lönebildningen ska vara stabila och främja ett ansvarsfullt beteende hos parterna på arbetsmarknaden, de enskilda företagen och de anställda. Statlig inkomstpolitik avvisas. måste arbeta utifrån detta perspektiv. För att uppmuntra arbete, utbildning, kompetensutveckling och ökat ansvarstagande måste skatten på arbete sänkas för alla, genom höjt grundavdrag och/eller förvärvsavdrag. Marginalskatterna och olika former av marginaleffekter måste hållas nere. Högsta marginalskatt ska vara i enlighet med skattereformen 1991. För att utbildning ska premieras bättre och bristyrken ska kunna locka till sig arbetskraft måste lönebildningen ge utrymme för en bättre löneutveckling inom dessa yrken jämfört med hur det fungerat hitintills. Därmed kan också ökade möjligheter skapas för tillkomst av arbeten inom branscher med relativt låga ingångslöner. Fler sådana arbeten ökar möjligheten för många att komma in på arbetsmarknaden. Skattesänkningar för låginkomsttagare kan underlätta en sådan process. Kostnaderna för arbetslösheten bör synliggöras genom att en högre egenfinansiering av en allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring växlas mot sänkt inkomstskatt. Egenfinansieringen bör uppgå till och kompenseras fullt ut för den enskilde genom sänkt skatt i form av en generell höjning av grundavdraget. Varseltiden för strejkåtgärder bör förlängas från 7 . bör kunna skjuta upp varslade stridsåtgärder Arbetsmarknadens parter bör eftersträva ökad flexibilitet vad gäller lönebildning för ungdom. En relativt sett större skillnad mellan yngre och äldre personal inom vissa branscher kan vara ett verksamt sätt att få fler unga i arbete. Detta bör lösas avtalsvägen, men kan underlättas genom sänkta skatter. Vinstdelningssystem för de anställda kan med fördel utgöra en del i den framtida lönebildningen. Ett sådant system skapar en god och flexibel koppling mellan företagens resultat och de anställdas ersättningar. Prioritet måste ges åt att åtgärda bristyrken genom kvalificerad arbetsmarknadsutbildning. Antalet arbetsmarknadspolitiska åtgärder bör minskas och regelverket kring åtgärderna förenklas. En viktig orsak till att placerar sig dåligt i den så kallade välfärdsligan är det höga prisläget, till följd av bristande konkurrens och delvis omfattande regleringar. Vi får enkelt uttryckt förhållandevis lite för våra pengar. I debatten om vår ekonomiska utveckling fokuseras intresset oftast helt och hållet till ökningstakten i BNP. Men minst lika viktigt är vad vi kan få ut av de pengar vi använder för privat och offentlig konsumtion. I nedanstående diagram framgår den stora betydelse som det allmänna prisläget, inklusive skatter, i ett land har. Om man jämför och BNP per capita i gemensam valuta visar det sig att de 1996 var i princip lika stora, till och med något högre. Både och hade en BNP per capita som låg över OECD-genomsnittet. Men när BNP korrigeras för vilken faktisk köpkraft respektive lands BNP motsvarar, blir bilden en helt annan. hamnar under OECD-genomsnittet, medan med detta mått blir näst rikaste land efter . Diagram 6.3 BNP per person i gemensam valuta , med och utan korrigering för skillnader i allmän prisnivå Den enkla slutsats man kan dra av detta är att en strategi för att öka det ekonomiska välståndet i i jämförelse med andra länder med nödvändighet måste innehålla ett antal reformer för att öka den inhemska konkurrensen och sänka vårt allmänna prisläge. Enbart en god BNP-ökning kommer sannolikt inte att leda till att kan stiga särskilt mycket i välståndsligan. En hel del viktiga avregleringar har redan gjorts i . Kredit- och valutamarknaden avreglerades . Utländska bankers rätt att etablera sig i kom 1990. Den nya telelagen 1993 öppnade många nya möjligheter, liksom förändringarna inom järnvägstrafiken 1994. Elmarknaden avreglerades i en första etapp 1996 och för de mindre abonnenterna 1999. Men inom en del sektorer är konkurrensen fortfarande bristfällig. Det gäller framför allt de marknader där hushållen är köpare, exempelvis varudistribution, detaljhandel och tjänsteproduktion, inte minst i offentlig sektor. Byggsektorn är fortfarande reglerad och importkonkurrensen är liten. Antalet producenter är begränsat både i entreprenadledet och i byggmaterielindustrin. Livsmedelssektorn utmärks av att det bara finns ett fåtal aktörer i distributions- och försäljningsledet, och av att jordbrukssektorn är starkt reglerad. Kommunerna har dessutom en möjlighet enligt att begränsa etableringen av livsmedelsbutiker, vilket i många fall ytterligare har begränsat konkurrensmöjligheterna. Denna möjlighet för kommunerna att stoppa etableringar återinfördes av Socialdemokraterna, efter att fyrpartiregeringen hade tagit bort den. Nedanstående tabell visar hur de svenska priserna förhåller sig till EU-genomsnittet. Den genomsnittliga prisnivån i ligger för många viktiga hushållsprodukter mellan över genomsnittet för EU-länderna. Från ett konsumentperspektiv finns det uppenbarligen mycket mer att önska av den svenska konkurrenspolitiken. Tabell 6.2 Prisnivå för olika varugrupper. Hyra, bränsle och el Mat, sprit och tobak Restauranger, hotell etc. Källa: Ds 1999:32 Ovanstående bild förstärks av en studie som och gjort av 130 märkesvaror. Studien visar att varorna i är dyrare i genomsnitt. En herrskjorta från klädföretaget som i kostar kostar i . En bärbar cd-spelare kostar i medan den kostar i . Till skillnad från många andra reformförslag kostar de förslag som presenteras i detta avsnitt ingenting för de offentliga budgetarna. Tvärtom skulle en bättre konkurrenspolitik i kombination med avregleringar och ökad upphandling inom offentlig sektor leda till avsevärda kostnadsminskningar för de offentliga budgetarna. Det pris som man får betala är minskad politisk styrning och byråkrati, ett rimligt och för de allra flesta helt okontroversiellt pris. I den politiska debatten finns dock fortfarande många förespråkare som hävdar att det är demokratiskt nödvändigt att det offentliga ska styra och bestämma över i stort sett allt som ses som viktigt. Det överpris vi alla har fått betala för denna politik uppmärksammas emellertid alldeles för sällan. alternativ innebär väsentligt skärpt konkurrens. Ett batteri av åtgärder behöver vidtas för att stärka konkurrensen: Kommunalt och statligt ägande bör avvecklas på marknader där privata företag konkurrerar eller skulle kunna konkurrera och där inte sociala eller hälsopolitiska restriktioner motiverar ett offentligt ägande. Kommunallagen bör ändras så att det blir lättare att få prövat i domstol om näringsverksamhet strider mot lagen. Kommunallagen bör ses över i syfte att göra det lättare för företag att överklaga kommunala beslut om stöd i olika former till företag. Besluten bör också kunna prövas i domstol. Kvarvarande konkurrenshämmande regleringar i den privata sektorn bör identifieras och avvecklas. Småföretagsdelegationens förslag borde inledningsvis genomföras. bör få ökade resurser och en mer fristående och framträdande roll än . Nya regeringsförslag bör granskas, inte bara utifrån ett småföretagsperspektiv, utan också utifrån ett konkurrensperspektiv. Konkurrenslagen bör skärpas så att det blir kriminellt att medverka i karteller. En kriminalisering innebär att enskild person i företag som ansvarar för att företaget samverkar i en olaglig kartell ska kunna åtalas och dömas till böter eller fängelse. Kommunallagen ses över i syfte att göra det lättare för företag att överklaga kommunala beslut om stöd i olika former till företag. Besluten bör också kunna prövas i domstol. Lagen om offentlig upphandling måste göras mer kraftfull i en sammanhållen översyn i syfte att förverkliga principerna om affärsmässighet, konkurrens och icke-diskriminering. Stora upphandlingar bör delas i flera order så att även mindre företag har en chans att vara med i budgivningen. När fler företag kan vara med och tävla ökar konkurrenstrycket och priserna kan pressas. 6.2.6 Sjukskrivningar och förtidspensioner måste minska Efter åtta socialdemokratiska regeringsår är nästan var sjätte svensk sjukskriven eller förtidspensionerad. uppgick statens kostnader för ohälsan till . Det är lika mycket som vad hela förskolan, hela och hela gymnasiet kostar. Därutöver var arbetsgivarnas kostnad för sjukskrivningarna , det vill säga lika mycket som för hela äldreomsorgen. Den totala samhällsekonomiska årskostnaden för sjukfrånvaron har beräknats till hela . Bakom de dramatiskt höga kostnader som drabbar samhälle och företag återfinns utsatta människor med försämrad livskvalitet. I många fall döljs mänskliga tragedier i de höga ohälsotalen. utbetalades sjukpenning för 94 . Detta ska jämföras med utbetalning för 41 . Över 126 000 personer har varit sjukskrivna , varav är kvinnor. Antalet personer med aktivitets- eller sjukersättning (tidigare sjukbidrag/förtidspension) fortsätter att öka. Enligt utbetalades förtidspension/sjukbidrag till cirka 488 500 personer, vilket är en ökning med cirka 32 000 jämfört med föregående år. Antalet personer som uppbär sjuk- eller aktivitetsersättning kommer att passera en halv miljon . beräknas sjukförsäkring och förtidspensioner kosta ca . Kostnaderna för sjukpenning, förtidspension och rehabilitering har ökat med . Men den negativa utvecklingen började . Regeringen har således haft på sig att göra något åt den dramatiska utvecklingen. av ökande ohälsa som medfört alarmerande kostnader för sjukskrivningar och förtidspensioneringar har regeringen fortfarande inte presterat någon strategi för hur den negativa utvecklingen ska brytas. De åtgärder som föreslås vårproposition är snarare uttryck för kamerala panikåtgärder för att klara utgiftstaken, än uttryck för en långsiktig strategi för att vända den katastrofala utvecklingen av ohälsotalen. 6.2.6.1 strategi för ökad hälsa I vårpropositionen återfinns flera förslag som har karaktären av rena brandkårsutryckningar. Kostnaderna för de växande ohälsotalen har inneburit enorma problem för regeringen att få ihop statsbudgeten. Orsaken till detta är givetvis att regeringen inte vidtagit några konkreta åtgärder mot ohälsan sedan den negativa utvecklingen startade . Symptomatiskt för den panik som regeringen nu uppvisar är att flera av förslagen är ogenomtänkta och kortsiktiga. En del av förslagen borde ha lagts fram och andra borde aldrig ha lagts fram överhuvudtaget. Dessutom saknas återigen de viktigaste åtgärdsförslagen. Bristerna inom familje-, jämställdhets-, folkhälso- och skattepolitik innebär att möjligheterna för individen att få ihop sitt livspussel beskärs. Dessutom måste det snabbt skapas ett helt nytt system för att hjälpa människor som har hamnat i en långtidssjukskrivning. Insatserna ska fokusera på individens specifika problem, förutsättningar och möjligheter med denne som en aktiv deltagare i sin egen rehabiliteringsprocess. Med nuvarande politik hotas den svenska välfärdsstaten i sina grundvalar då allt färre kommer att tvingas försörja allt fler. De sysselsatta kommer att tvingas bära en allt tyngre arbetsbörda vilket innebär att arbetslivet blir tuffare och allt fler sjukskrivs. Företagen och viktiga funktioner i offentlig sektor konkurrerar om en krympande andel arbetsför befolkning vilket medför orimliga löneökningar. I förlängningen medför detta ökad inflation och svårigheter för att konkurrera med andra länder. Det måste därför ske ett trendbrott så att utvecklingen vänds. Hälsan i arbetslivet måste öka och människor måste uppleva det stimulerande att komma tillbaka till arbetslivet. 6.2.6.2 Aktiv rehabilitering är grunden De flesta studier som gjorts på området visar på att sammansatta aktiva rehabiliteringsinsatser ger de bästa resultaten. Passivitet tycks förstärka individens sjukdomssymptom, vilket kan avläsas i antalet sjukdagar och tidpunkt för återinträde i arbetslivet. 6.2.6.3 Hela samhällsekonomin måste vara perspektivet anser att de slutsatser som drogs i rehabiliteringsutredning (SOU 2000:78) är mycket viktiga. Denna utredning studerade de totala samhällsekonomiska kostnaderna och förtjänsterna av rehabilitering. Det otvetydiga resultatet av utredningen blev att framgångsrik rehabilitering är mycket lönsamt samhällsekonomiskt. Enligt utredningen kan en satsad krona på rehabilitering på lite sikt ge åter då effekter i offentlig sektor, hos arbetsgivarens ekonomi och den enskildes ekonomi räknats. 6.2.6.4 En offentlig huvudaktör I arbetet med ohälsa i arbetslivet saknas det samhällsekonomiska perspektivet . Den del av offentlig sektor som står för rehabiliteringskostnaden, dvs. sjukvården, kan inte mäta sin framgång. Vid framgångsrik rehabilitering minskar kostnaderna istället i en annan del av den offentliga sektorn, dvs. anser därför att tyngdpunkten för rehabiliteringsansvaret ska flyttas från de fyra nuvarande offentliga sektorerna (landstingens hälso- och sjukvård, kommunens socialtjänst, statens arbetsförmedling och försäkringskassa) till en offentlig huvudaktör som har motsvarande ansvar men olika mål och medel. Denne offentlige huvudaktörs första huvuduppgift ska vara att beräkna och betala ut ersättningar för inkomstförlust och andra ersättningar som kan bli aktuella. Därefter ansvarar samma aktör för att en grundlig rehabiliteringsutredning genomförs. Detta är själva grunden och utgångspunkten för att rehabiliteringen ska lyckas och det måste därför ske tidigare än vad som sker . Därefter ska denna offentliga huvudaktör aktivt arbeta för att den sjukskrivne ska kunna återvända till sitt tidigare arbete eller ett likvärdigt arbete. Denna myndighet ska sedan följa individen för att se till att det positiva som uppnåtts också vidmakthålls. ska denne huvudaktör också arbeta med förebyggande insatser. Arbetsgivaren har en central betydelse för att se till att arbetet utformas så att det i sig har en hälsofrämjande och förebyggande effekt. Även individen äger självfallet ett ansvar att skapa en så hälsosam arbetsplats som möjligt. 6.2.6.5 En ny och samordnad rehabiliteringsförsäkring inriktning för att vända de katastrofala ohälsotalen är en massiv satsning på rehabilitering tillsammans med åtgärder för att stävja fusk och överutnyttjande av sjukförsäkringen. får t.ex. utökade resurser för bättre beredning av ärenden och ökad kontroll. Den nya och samordnade rehabiliteringsförsäkring som föreslår ska gälla från . På lite sikt anser , i likhet med rehabiliteringsutredningen, att denna satsning leder till stora vinster för den offentliga sektorn. I tabell 6.3 redogörs för hela den sammansatta rehabiliteringssatsning som väsentligen bygger på de förslag som presenterades i rehabiliteringsutredningen. Tabell 6.3 Ny och samordnad rehabiliteringsförsäkring. Kostnader vid helårseffekt. Bättre rehabiliteringsutredningar (ca 100 000 nivå-2-utredningar) Förstärkning med nya yrkesinspektörer Ekonomiskt stöd till offentliga arbetsgivare Egenföretagare får vidgad rätt till rehabilitering Rehabiliteringsinsatser (nivå-3-utredingar inkl fördjupad rehabiliteringsutredning) Avdrag för nuvarande medel till köp av rehabiliteringstjänster Köp av enklare hälso- och sjukvårdstjänster Nationell metod- och utvärderingsenhet Koordinatorer (Ca 1000 nya heltidstjänster inkl försök med 30 arbetsplatsrådgivare/case-managers) Anordningsbidrag till utökat rehabiliteringsutbud (inkl utredningsresurser) Utökad rätt att studera med rehabiliteringsersättning Stöd till mjukstart vid återinträde på arbetsmarknaden (lönebidrag vid återgång till arbete) Kompletterande arbetsmarknad förlängd rehabiliteringsersättning 6.2.7 Vad innebär 3 procents uthållig tillväxt för ? En skillnad i årlig tillväxttakt på någon procentenhet, skillnaden mellan , tycks kanske inte så viktig i det korta perspektivet, på . Det är i ett längre perspektiv som skillnaden blir betydelsefull. På lite sikt kan en högre tillväxt göra en mycket stor skillnad i människors standard och välfärd. En ansvarsfull politik måste ha en långsiktig inriktning. Innebörden av ambitionen att höja tillväxten till kan åskådliggöras på följande sätt: räknar () med att den svenska ekonomin har förmåga att växa med i genomsnitt knappt 2 (1,9) procent . Detta är en relativt hög siffra som beror på att befolkningen och arbetskraftsutbudet väntas utvecklas på ett förhållandevis gynnsamt sätt fram . Även räknar i en översiktlig studie med gynnsammare tillväxtmöjligheter . Därefter räknar KI med att den svenska ekonomin på endast kommer att växa med i genomsnitt , mycket till följd av den demografiska utvecklingen som då väntas försämras. Som en jämförelse kan nämnas att (2000) i sitt huvudscenario räknar med att den svenska tillväxten endast kan förväntas bli år 20092015. Med utgångspunkt från KI:s basalternativ kan man beräkna hur stor skillnaden skulle bli för ekonomi på om tillväxten i stället var . I diagram 6.4 nedan framgår de olika utvecklingsbanorna för BNP-tillväxten, dels med KI:s basalternativ, dels med ett antagande om 3 respektive 2,5 procents årlig tillväxt. Därtill framgår skillnaden mellan de båda alternativen (den understa streckade kurvan). KI:s beräkningar sträcker sig . För perioden därefter har tillväxttakten med oförändrad politik antagits fortsätta med de som KI anger för perioden 20162020. Detta är sannolikt ett optimistiskt antagande vid oförändrad politik med tanke på att de befolkningsmässiga problemen förstärks och framåt. Diagram 6.4 Möjligheterna med 3 procents tillväxt jämfört med oförändrad politik. BNP priser, miljarder kronor. Källa: KI och egna beräkningar Av diagrammet framgår att skillnaden i BNP vid oförändrad politik jämfört med 3 procents tillväxt uppgår till lika mycket som värdet av hela BNP (2002). Observera att detta är räknat i fasta priser. Det är alltså enormt stora värden som står på spel. Det är alltså helt avgörande att ett aktivt reformarbete för ökad tillväxt kan påbörjas. Med tanke på det demografiska tryck som finns, inte minst på vård- och omsorgstjänster, inser man att många av de problem som enbart kommer att förvärras med oförändrad politik, kommer att kunna lösas väsentligt enklare genom de kraftigt ökade resurser, även för det offentliga, som en bättre tillväxt ger. 6.3 bör delta i EMU-samarbetet fullt ut Euron är enkel och praktisk för alla, unga som gamla, konsumenter, resenärer och företagare. Den ger också fördelar och större politiskt inflytande. Den används av över 250 miljoner européer från finska till spanska . när , , , , , , , , och kommit med i EU och så fort de uppfyller kraven, blir det nästan en halv miljard européer, långt fler än de som använder sig av dollarn i , som har euro på sina konton och i sina plånböcker. beslutade vid ett extra riksting att rekommendera svenska folket att rösta ja till att införa euron som valuta vid den kommande folkomröstningen. 6.3.1 En gemensam valuta stärker samarbetet mellan folk En europeisk marknad med euron som valuta är en verklighet. Huvuddelen av utrikeshandel sker med EU-länder. Tio nya länder ansluter sig till unionen . Utifrån denna integration är en gemensam valuta en naturlig fortsättning även för del. Skälen för en gemensam valuta har funnits länge, liksom försöken att med olika mekanismer motverka problem som följer av instabila valutakurser. Denna instabilitet har motverkats med överenskommelser om guldmyntfot, om fasta eller rörliga växelkurser och även med viss politisk styrning. Med kom de dåvarande medlemsländerna i EG överens om att skapa en gemensam marknad. Målet var inte ekonomin i sig. Visionen var att säkra fred och samarbete genom en alltmer sammanflätad europeisk ekonomi. Ekonomin var ett medel för ett gott överordnat mål: fred och samarbete. historia är fylld av konflikter och krig. EU syftar till att knyta länder och folk närmare varandra genom att minska betydelsen av de gränser och murar som alltför länge tillåtits att fungera som härdar omkring vilka misstro och misstänksamhet kunnat frodas. Genom ett utökat utbyte av varor och tjänster, fri rörlighet för människor och kapital är EU ett politiskt och ekonomiskt stabilt område där riskerna för våldsamma konflikter mellan nationer i stort sett är undanröjda.