mot · GR02U308 · 2003-10-07 00:00:00 — och har spelat en stor roll för återuppbyggnaden i efter och för utvecklingen i tredje världen. Båda institutionerna har varit utsatta för kritik mot den politik de leder. och som bildades efter har fortfarande en roll att spela. För att klara detta på bästa möjliga sätt bör de reformeras för att bättre möta dagens behov. Reformering bör genomföras i såväl policy som i praktiken. Institutionerna bör även bli mer demokratiska och öppna. Sammansättningen i styrelserna bör ses över, liksom landgrupperingarna. För att de fattigaste länderna i världen ska ha en möjlighet till utveckling bör skuldbördan minskas. HIPC-initiativet är ett sätt att lindra denna börda. 3 Förslag till riksdagsbeslut 3 5 Utvecklingen i världen 4 6 Världens fattiga har en ohanterlig skuldbörda 5 7 HIPC Skuldavskrivning för de fattigaste länderna 6 8 Illegitima skulder 6 9 Policy och strategi för multilateralerna 7 10 Självbestämmande för utvecklingsländerna 7 11 Demokratisering av och 8 12 och miljö 9 13 Global Environmental Facility, GEF 10 14 normgivande inom biståndet bör brytas 11 15 Bryt upp The Consensus 11 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett närmande av och till FN-systemet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skuldavskrivningars roll för den globala utvecklingspolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att vinster borde användas till att skriva av delar av egna fordringar på de fattigaste länderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att HIPC-initiativet (Heavily indepted poor countries) behöver reformeras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att främja diskussionen om illegitima skulder inom IMF och . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det bör finnas en övergripande policy för att projekt och program skall sträva mot hållbar utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att sociala hänsyn och ekologiska hänsyn skall ges samma vikt som ekonomisk utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att och borde göra en översyn av sin policy för att se att den ligger i linje med och plan of implementation. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att policy måste vara att säkra människors rätt till rent dricksvatten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om Poverty Reduction Strategy (PRS). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de fattiga länderna borde ha ett större inflytande i institutionernas exekutivstyrelser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rösträttsreform, styrelserepresentation samt landsgrupperingar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökad demokratisk öppenhet i förvaltningen inklusive offentliga beslutsprotokoll. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att miljökonsekvensbeskrivningar skall vara ett centralt underlag i beslutsfattandet hos . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av skogspolicy. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att World Commission on Dams slutsatser måste bli norm för vilka krav ställer på utlåning till dammprojekt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inriktningen för Global Environmental Facility (GEF). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att fortsätter att stödja GEF samt uppmanar övriga länder inom EU att göra samma sak. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det skall vara mottagarländernas uppfattningar som skall styra politiken i landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om flyttning av till exempelvis . Bretton Woods-institutionerna Världsbanksgruppen (hädanefter kallad ) och , , bildades efter 2:a världskrigets slut. har institutionerna spelat en viktig roll för först återuppbyggnaden av och sedan utvecklingen i tredje världen. har kritiken mot den politik institutionerna driver blivit allt mer högljudd bland folkrörelser och i medier. Det största problemet som uppmärksammas är de fattiga ländernas ohållbara skulder och behovet av skuldavskrivning. Inför drevs den stora internationella 2000, som krävde skuldavskrivning för världens minst utvecklade länder. anser att och fortfarande har en viktig roll att spela, men det krävs förändringar så att banken inte bara i policysammanhang utan även i praktiken bidrar till en långsiktig ekologiskt och socialt hållbar utveckling. I detta arbete måste de multilaterala institutionerna även betona vikten av demokrati och de demokratiska fri- och rättigheterna. Kunskapen, verktygen och underlag till beslut om mänskliga rättigheter, demokrati, ekonomisk och social utveckling finns inom FN-systemet. I arbetet med en ominriktning av och mot dessa frågor bör institutionerna närmas FN-systemet. I dessa betydelsefulla frågor är det viktigt att man får ett helhetsperspektiv över utvecklingen samt att en större samordning sker mellan institutionerna. Vad som ovan anförts om ett närmande av och till FN-systemet bör ges regeringen till känna. 5 Utvecklingen i världen Tittar man tillbaka på utvecklingen i världen under det senaste halvseklet har mycket positivt skett. Medellivslängden har generellt ökat i nästan alla länder. Andelen av jordens befolkning som lever i extrem fattigdom har minskat även om antalet har ökat kraftigt i absoluta tal. Fler människor är läs- och skrivkunniga, dessutom har andelen som går i skolan ökat och i 90 länder har man eller är man på väg att nå lika möjligheter för flickor och pojkar. Många av de farligaste kemikalierna är förbjudna i globala avtal och de globala miljöhoten finns på agendan. Demokratin har gjort stora framsteg, särskilt . har 140 av världens 200 länder hållit minst ett flerpartival. kan 80 länder beskrivas som fullt demokratiska. Även om deltagandet i politiska partier minskar i många länder växer fristående icke-statliga organisationer i såväl antal medlemmar som i betydelse när det gäller inflytande i samhället. Antalet länder som har ratificerat FN:s konventioner för mänskliga rättigheter har ökat dramatiskt . Alla dessa goda resultat visar att det finns möjligheter. Politikens uppgift är att förverkliga dessa möjligheter. 6 Världens fattiga har en ohanterlig skuldbörda De fattiga ländernas skuldbörda är det största hindret för dessa länders utveckling. Många beräkningar visar att mer pengar går tillbaka till den rika världen i form av räntor och amorteringar än dessa länder gemensamt får i bistånd. Det innebär att den globala utvecklingssituationen är fast i bilden där av jordens befolkning förbrukar av jordens resurser medan de resterande av jordens befolkning får dela på av resurserna. Det är ett misslyckande i den internationella politiken att så många stater fortfarande sitter fast i skuldfällan. Många av utvecklingsländerna tvingas prioritera skuldåterbetalningar till stora belopp framför satsningar på hälsovård, utbildning, landsbygdsutveckling och miljöresursbevarande. Utvecklingsländernas skuldtjänst, räknat som andelen av BNP som används för skuldåterbetalning har ökat . För att åtgärda detta föreslår en omfattande avskrivning av utvecklingsländernas skulder. Detta måste gälla både de multilaterala och de bilaterala skulderna. Skuldavskrivning spelar en central roll för att frigöra resurser i utvecklingsländerna, vilka i sin tur ska riktas till att uppnå en hållbar utveckling. Vad som ovan anförts om skuldavskrivningars roll för den globala utvecklingen bör ges regeringen till känna. För att skuldavskrivningen ska vara verksam måste skulderna minskas till en nivå där de fattiga länderna kan utvecklas socialt, ekonomiskt och ekologiskt, på egna villkor. och är institutioner som går med vinst. Dessa vinster som ackumulerats borde användas till att skriva av delar av egna fordringar på de fattigaste länderna. Detta bör ges regeringen till känna. 7 HIPC Skuldavskrivning för de fattigaste länderna Ett centralt initiativ för skuldavskrivning är det så kallade HIPC-initiativet (Heavily indepted poor countries) som syftar till att skriva av skulder för de fattigaste länderna. Tyvärr har alltför få länder, mindre än tio av de 42 länderna som omfattas av HIPC-initiativet, fått skuldlättnad så att de kommit ner i en så kallad hållbar skuldnivå. Detta visar att programmet inte håller måttet utan behöver utvärderas och reformeras. Vad som ovan anförts om att HIPC-initiativet behöver reformeras bör ges regeringen till känna. Det finns även goda skäl att ifrågasätta nivån på vad hållbar skuld innebär. Det är oerhört viktigt att de länder som nått slutpunkten i en skuldsanering verkligen har en stabil statsskuld så att man inte hamnar i nya hopplösa skuldsituationer . Definitionen av skuldsituationen tar inte hänsyn till fattigdomssituationen i ett land utan går endast efter strikt ekonomiska faktorer som inte beaktar enskilda länders behov. Även ekologiska och sociala faktorer bör integreras i bedömningen av om ett land uppnår en hållbar skuldsituation. Att uppnå en hållbar skuld innebär dock inte att ett lands utveckling automatiskt har blivit bättre. Tvärtom visar bl a (on Trade and Development) rapporter att det krävs betydligt större och mer omfattande skuldavskrivningar för att världens fattiga länder ska uppnå utvecklingsmålen i Millenniedeklarationen. HIPC-initiativet får aldrig ses som annat än ett första steg för en mer omfattande skuldavskrivning av utvecklingsländernas skulder. En annan del av debatten om skuldavskrivningar är de stora lån som givits till diktaturer. Det är inte rimligt att kräva att befolkningen i samma länder ska betala sina diktatorers skulder. På detta sätt kan varken eller någon annan fordringsägare kräva att folk ska betala för apartheidregimens skulder. Det senaste exemplet är ifall befolkning skall betala skulder. anser att dessa skulder inte kan anses legitima. bör också ägna diskussionen kring illegitima skulder betydligt större intresse inom IMF, i syfte att underlätta för de fattiga ländernas folk att komma ur skuldfällan. Konsekvensen av att vissa skulder blir klassade som illegitima innebär att det är fordringsägarna som får stå för kreditförlusterna. Det skulle kanske leda till en viss återhållsamhet i långivningen som i längden gynnar låntagarna. IMF och måste ta sitt ansvar för vilka projekt de lånar ut pengar till. Ekologiskt riskfyllda projekt ska ej få pengar. Vad som ovan anförts att främja diskussionen om illegitima skulder inom IMF och bör ges regeringen till känna. 9 Policy och strategi för multilateralerna Det är oerhört svårt att avläsa vad generella policy för utlåning är. Det finns en stor mängd olika policy och strategier som ska följas inom olika delar av verksamhet. För att skapa en tydligare styrning och transparens så bör det finnas en övergripande policy för som en ram för övriga strategier och policy. Denna övergripande policy ska tydligt uttala att alla projekt och program skall sträva mot en hållbar utveckling med förtydligandet att social utveckling och ekologiska hänsyn ska ges samma tyngd som ekonomisk utveckling. Vad som ovan anförts om att det bör finnas en övergripande policy för att projekt och program ska sträva mot hållbar utveckling bör ges regeringen till känna. Vad som ovan anförts om att sociala hänsyn och ekologiska hänsyn ska ges samma tyngd bör ges regeringen till känna. God miljö, demokrati och social utveckling är förutsättningar för en långsiktig ekonomisk tillväxt. och borde också som en uppföljning av Johannesburgstoppmötet göra en översyn av sin policy för att se att den ligger i linje med och plan of implementation. Detta bör ges regeringen till känna. Steg två är att genomföra översyner om hur bankens policy omsätts i praktiken för att säkra att den får genomslag i den dagliga bankverksamheten. Många rapporter visar att alltför många projekt finansierade av IMF och försämrar för lokalbefolkningen, snarare förvärrar miljösituationen än förbättrar den etc. vill särskilt betona vikten av att stärka rättighetsperspektivet i policy hos och . Rättighetsperspektivet bör vara ett grundläggande förhållningssätt och mänskliga rättigheter vara centralt i all fattigdomsbekämpning. Här behöver det framhävas att jämställdhetsideal och genderrättigheter förbises alltför ofta, vilket inte är acceptabelt. Rättighetsperspektivet måste innefattas i sitt breda perspektiv där inte bara politiska fri- och rättigheter ingår, utan att även materiella rättigheter, såsom till exempel rätten till rent dricksvatten ingår. Detta får konsekvenser för påtryckningar mot utvecklingsländer att privatisera sin vattenförsörjning. IMF och policy måste i första hand vara att säkra människors rätt till rent dricksvatten. Detta bör ges regeringen till känna. 10 Självbestämmande för utvecklingsländerna Utveckling kan aldrig läggas på ett land eller en region utifrån. Det måste skapas av invånarna i landet själva i en demokratisk process. För att de ska kunna göra detta krävs också att långivare verkligen låter utvecklingsländerna själva bestämma vad lånemedlen ska användas till. Självklart ska ställa krav på de länder man lånar pengar till, men det är inte rimligt att IMF och dikterar för mottagarländerna vilken politik de ska föra. IMF:s förda politik med krav på strukturanpassningsprogram har inte visat sig vara positivt för särskilt många länder, utan tvärtom skadat utvecklingen i flera länder. Dessa strukturanpassningsprogram är delvis utfasade ur multilateralernas verksamhet men innehållet av programmen tillämpas ibland fortfarande. Såväl kvarvarande strukturanpassningsprogram som andra åtgärder med motsvarande innehåll måste ses över inom och avbrytas ifall de vid granskning inte visar sig ha positiva effekter. Det är angeläget att IMF och inte ställer krav på nyliberal politik i fattiga länder. De har rätt till självbestämmande liksom alla stater i världen. För att möta kravet om större självbestämmande har initierat att varje mottagarland tar fram en särskild Poverty Reduction Strategy, PRS, genom en nationell process där det betonas att såväl parlamentet som det civila samhället ska delta. Det är viktigt att dessa strategier inte stressas fram utan att de verkligen processas fram med delaktighet. vill gärna betona att de unga parlamenten i många länder har en central roll i denna process. PRS-dokumenten får inte på något sätt användas som ett hinder för skuldavskrivningar. Det är tveksamt om dessa strategier ska vara ett villkor i HIPC-initiativet. Det är inte bra om processen med strategierna inte får den tid de behöver pga. av att de utgör ett villkor för skuldavskrivning. IMF och måste också tillåta ett stort manöverutrymme när de godkänner PRS. Det måste finnas stor öppenhet till olika vägval i strategierna, det får inte vara så att PRS-dokumenten blir en andra version av strukturanpassningsprogrammen. anser att det ska finnas ett nationellt tydligt ägandeskap för strategierna. Vad som ovan anförts om Poverty Reduction Strategy (PRS) ges regeringen till känna. För att skapa livskraft i mottagarländerna är det viktigt att ett rättighetsperspektiv genomsyrar PRS, där individens rättmätiga krav på mänskliga rättigheter i dess breda bemärkelse blir en central del av strategierna. Ett sådant perspektiv säkerställs genom delaktighet från det civila samhällets organisationer. Ett område där och kunde ge positiva förslag är på jämställdhetsområdet. Trots att många utredningar visar att fattigdomsbekämpning är som effektivast när resurserna satsas på kvinnor, så inriktas alltför liten del på de sektorer där kvinnorna har stort inflytande. Det demokratiska styrelseskicket ska hävdas då det finns en länk mellan demokrati och mänsklig utveckling. 11 Demokratisering av och Även om IMF och har lite olika ansvarsområden syftar bägge de multilaterala organisationerna till att minska fattigdomen i tredje världen. I bägge institutionernas arbete behöver sydperspektivet stärkas. I Globkoms utredning SOU 2001:96 nämns att och är odemokratiskt uppbyggda och att röststyrkan är baserad på ekonomiska grunder. delar uppfattningen att det inte är rimligt med den nuvarande maktordningen där och har en majoritet av rösterna. anser att brukarna, dvs. de fattiga länderna borde ha ett större inflytande i institutionernas exekutivstyrelser. Detta bör ges regeringen till känna. Den nuvarande ordningen där det krävs stöd för stadgeändringar innebär i praktiken att med sina av rösterna i realiteten har vetorätt. Detta är orimligt och måste ändras. Konkret skulle basrösterna som tilldelas varje medlemsland i respektive IMF kunna få en betydligt större rösttyngd i stadgarna, upp mot att motsvara åtminstone av rösterna. I ett andra steg borde hälften av rösterna i kunna baseras på demokratiska principer och den andra hälften av rösterna kunna fortsätta grundas på ekonomiska insatser. Styrelserepresentationen är mycket ojämnt uppdelad. har endast 2 representanter medan västvärlden har 8 representanter. Detta trots att banken sysslar oerhört mycket mer med utveckling i än i . 8 länder har en egen styrelserepresentant, däribland , , , och . Dessa 5 länder har av rösterna. Flera styrelsedirektörer ska också representera väldigt blandade grupper av både utvecklade och fattiga länder. Exempelvis ingår och , och respektive och i varsin grupp. Det innebär i praktiken att det allt som oftast är någon från det utvecklade landet som styr hur detta styrelsemandat skall verka. Vid en rösträttsreform i vore det önskvärt att förändra styrelserepresentationen och hur länderna är grupperade i sin representation. Vad som ovan anförts om rösträttsreform, styrelserepresentation samt landsgrupperingar bör ges regeringen till känna. Andra väsentliga reformer är ökad demokratisk öppenhet i förvaltningen inklusive offentliga beslutsprotokoll från banken. Detta bör ges regeringen till känna. Det råder inget tvivel om att det finns ett mycket stort behov av investeringar för en hållbar utveckling. har dock verksamhet präglats av en storskalig utlåning, vilket gynnat stora projekt som inte alltid klarar hållbarhetskraven fullt ut. har i sitt policyarbete försökt förbättra miljöaspekterna i utlåningen. Man har kommit långt i detta arbete. Många miljöriktlinjer som utvecklats är världsledande för utlåning. Tyvärr händer det alltför ofta att man bryter mot sin egen policy och riktlinjer, enligt bankens egen inspektionspanel. Detta är givetvis oacceptabelt och bör i kraftfullt agera för att miljökonsekvensbeskrivningar ska vara ett centralt underlag i beslutsfattandet. Detta bör ges regeringen till känna. har flera miljöpolicys i banken tyvärr justerats så att tidigare tuffa miljökrav försvunnit, detta för att de hindrat stora aktörer att göra stora vinster till exempel på skogsavverkning. Enligt många NGO:er öppnar nuvarande skogspolicy för att finansiellt stödjer storskalig skogsavverkning runt om i världen. En översyn av skogspolicy måste därför göras i syfte att skogar av stor ekologisk betydelse samt betydelse för att motverka erosion och ökenutbredning inte avverkas med stöd. Vad som ovan anförts om en översyn av skogspolicy bör ges regeringen till känna. var en av initiativtagarna till World Commission on Dams (WCD) 1997 som samlade företrädare för såväl kraftindustrin, regeringar som folkrörelser. Tanken var att ta ett samlat grepp om stora dammar i förhållande till hållbar utveckling. Slutrapporten föreslog en rad åtgärder för att förbättra miljöaspekten vid dammkonstruktioner världen över. Bland åtgärderna finns bland annat: att utveckla kriterier för beslutsfattande, system för att utvärdera alternativ till utveckling av energi och vattentillgångar, att utveckla och främja internationellt accepterade standarder för planering, utvärdering, design, konstruktion samt övervakning av stora dammprojekt liksom att försäkra sig om att människor som berörs klarar sig bättre. Medan folkrörelser välkomnade rapporten och ställde sig bakom rapporten, valde att i efterhand inte acceptera slutsatserna och uttalade att man inte kände sig bunden av WCD:s slutsatser. anser att WCD:s slutsatser utgör en hållbar grund för att dammbyggen inte ska skada den omgivande miljön. WCD:s slutsatser måste bli norm för vilka krav ställer på utlåning till dammprojekt . Detta bör ges regeringen till känna. anser att det måste vara tydligt och klart i IMF:s och exekutiva styrelser att långsiktig ekologisk balans och social utveckling är övergripande mål för verksamheten. Dessa mål är minst lika viktiga som de kortsiktiga ekonomiska målen. Millenniemålen utgör här tydliga mål. Inga projekt för att stödja finansiell eller ekonomisk utveckling som inte tar dessa dimensioner får genomföras av banken. Detta måste sedan implementeras genom hela organisationen. De brister som finns i av att inte följa miljöpolicy måste rättas till. 13 Global Environmental Facility, GEF En av de nyare institutionerna nära knuten till Världsbanksgruppen, den globala miljöfonden, GEF, har betydande potential för att hantera stora miljöhot i världen. GEF bör få till huvudinriktning att arbeta med klimatförändringar. Detta bör ges regeringen till känna. Som en del av detta bör GEF finansiera arbeten som motverkar ökenutbredning, erosion och annan markförstöring som sker. Det kan t ex innebära återbeskogningsprogram. GEF bör också stödja utvecklingen av förnybara energikällor i tredje världen i syfte att inte ska behöva gå samma omväg över fossila bränslen som västvärlden gjort. Det är viktigt att denna finansiering bedrivs småskaligt. Det är av stor betydelse för den globala miljöutvecklingen att fortsätter stödja GEF både finansiellt och på andra sätt samt att man uppmanar övriga länder inom EU att göra samma sak. Detta bör ges regeringen till känna. 14 normgivande inom biståndet bör brytas har en väldigt normgivande ställning för biståndet i världen. Denna norm är inte alltid enbart positiv. normgivande ställning leder till en ensidighet i utvecklingsarbetet i världen. Det är önskvärt att biståndet blir mer pluralistiskt i sin utvecklingssyn och dessutom tillåtande för mottagarländerna att skapa sin egen utveckling i den riktning de själva önskar. mer mångfacetterande inställning till fattigdomsbekämpning skulle kunna tjäna som en inspirationskälla för att öppna för fler utvecklingsperspektiv och strategier. Det finns fler vägar till välstånd och livskvalitet, utöver den som vi i västvärlden har valt. Det är inte rimligt att det alltid är IMF:s uppfattning om de makroekonomiska ramverken som ska vara centrala för olika givare. När regeringar och parlament i mottagarlandet har en annan uppfattning än IMF:s byråkrati måste i första hand verka för att mottagarlandets egen uppfattning är det som ska styra politiken i landet. I detta måste den vara tydlig i det internationella utvecklingssamarbetet. Vad som ovan anförts om att mottagarländernas uppfattningar ska styra politiken i landet bör ges regeringen till känna. 15 Bryt upp The Consensus Både och är placerade i i närheten av den amerikanska regeringen. finns också starka direkta band mellan och multilateralernas ledningar, det brukar beskrivas som The Consensus. Utifrån ett demokratiskt perspektiv kan det ifrågasättas huruvida hegemoniska ställning är av godo för den globala utvecklingspolitiken. Ensidighet är sällan positivt i det multilaterala samarbetet. Ett sätt att skapa större pluralism i verksamhet skulle vara att flytta bankens huvudkontor till en annan del av världen, exempelvis i , där flera FN-institutioner finns. Ett förslag om detta vore en markering från svensk sida att vi anser att The Consensus bör brytas upp. Vad som ovan anförts om en flyttning av till exempelvis bör ges regeringen till känna.