mot · GR02MJ401 · 2003-10-07 00:00:00 — Klimatfrågan handlar om ansvar och rättvisa. Klimatpolitik är både lokal, nationell och internationell. Den nationella politiken är plattformen för internationella agerande. klimatpolitik är feg och motsägelsefull. Målet behöver skärpas. Kostnadseffektiva ekonomiska styrmedel skall användas. Koldioxidskatten skall höjas och breddas etappvis inom ramen för den gröna skatteväxlingen. Särskilda åtgärder bör riktas mot transportsektorn (bl.a. rörande drivmedel) och bebyggelsesektorn. Informationen skall förbättras, både från staten och företagen. bör verka för majoritetsbeslutsfattande om en miniminivå på koldioxidskatten inom EU. I förhandlingarna om nästa åtagandeperiod inom Kyotosamarbetet bör verka för mål relaterade till genomsnittligt utsläpp per person samt att utsläpp från internationella transporter omfattas. Förslag till riksdagsbeslut 3 Krafttag mot klimatutsläpp 9 Ekonomiska styrmedel: koldioxidskatt 10 Ekonomiska styrmedel: handel med utsläppsrätter 12 Övriga statliga åtgärder för att minska utsläppen 15 Åtgärder för att anpassa till ändrade klimatförhållanden 17 EU och grannländerna 18 begär att regeringen lägger fram förslag om en skärpning av mål för utsläpp av växthusgaser till . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en höjning och breddning av koldioxidskatten.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjligheten av att ersätta undantag från och nedsättningar av koldioxidskatten med att sådana villkoras med långsiktiga avtal om ekonomiskt rimliga åtgärder för att minska utsläppen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om handel med utsläppsrätter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om drivmedel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om miljöstyrande landnings- och farledsavgifter.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om industrins undantag från koldioxidskatten.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avgiftskrav på arbetsmaskiner och fritidsbåtar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att främja en övergång av gods- och persontrafik till järnvägen.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om situationen för glesbygdshushåll.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om forskning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bättre information.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bebyggelsesektorn.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om och regional planering.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om teknikupphandling.5 begär att regeringen tillsätter en utredning om att inkludera dikväveoxid, lustgas, i NOx-avgiftssystemet.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om föreskrifter för gödselhantering.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett klimatsekretariat och en klimatakut. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om agerande i EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om internationella agerande. tillkännager för regeringen som sin mening att torv skattemässigt skall behandlas som ett fossilt bränsle, då det i rapporteringen till klimatkonventionen räknas så.1 1Yrkandena 2, 3, 7, 10, 16, 17 och 21 hänvisade till SkU. 2Yrkandena 6 och 9 hänvisade till TU. 3Yrkande 12 hänvisat till LU. 4Yrkandena 13 och 14 hänvisade till BoU. 5Yrkande 15 hänvisat till FiU. har präglats av en rad märkliga väderrelaterade händelser. Var och en kan ha naturliga förklaringar, men sammantagna pekar de på att vi börjar känna av effekterna av att människan har påverkat vårt klimat. De är förebud på vad som med all sannolikhet kommer att bli allt vanligare. Men även om vårt klimat håller på att förändras kan vi fortfarande påverka hur mycket. Klimatpolitik är både lokal, nationell och internationell politik. kan inte spela en pådrivande roll internationellt om vi inte har en offensiv och trovärdig politik på hemmaplan. Det har vi inte . Klimatfrågan handlar i allra högsta grad om ansvar och rättvisa. Det är en fråga om rättvisa mellan rika länder som stått för merparten av utsläppen och fattiga länder som också drabbas, mellan dagens generation och den som ska komma, och för den som drabbas redan nu i vårt eget land. När klimatförändringens effekter gör sig kända också i och , i och bör det finnas en större acceptans för handling. En offensiv svensk klimatpolitik kan bli en stark plattform för ett aktivt och trovärdigt internationellt engagemang. 160 000 dödsfall vållas redan av klimatförändringen enligt en rapport från till , uppger Reuters . Orsaker sträcker sig från undernäring till malaria. har många trott att klimatförändringar i första hand skulle drabba fattiga länder i syd. Men det kan bli tvärtom. I hävdar den republikanska Alaskasenatorn att hans delstat är den värst drabbade regionen i världen, med problem från utarmade näringskedjor i havet till skogar som drabbas av skadegörare eller vattensjuka då permafrosten smälter. Värmeböljan ledde till 14 802 dödsfall bara i , enligt vad den franska regeringen uppgav . Även andra europeiska länder drabbades på detta och andra sätt. Myndigheterna fick välja mellan att stänga kärnkraftverk och fossilkraftverk eller att acceptera att de värmde upp floderna så att fisken dog ut. Stora floder torkade nästan ut med sviktande elproduktion och mycket dåliga skördar som följd. 2002 var det näst varmaste året som uppmätts för hela jorden. De direkta mätningarna sträcker sig bara till 1860, men med andra metoder har forskarna kunnat dra en noggrann temperaturkurva ända tillbaka . De tio varmaste åren under dessa har alla inträffat , och 1998 var det allra varmaste året. slog översvämningarna till i , i klassiska centraleuropeiska städer som och i stora delar av . Detta hade inte behövt komma som någon överraskning. Våren kom resultaten av SWECLIM:s1 klimatsimulering för effekterna i av den pågående klimatförändringen. Resultatet av simuleringen beskriver en tänkbar utveckling av klimatet. Den är alltså behäftad med stora osäkerheter, men flera av effekterna börjar nu märkas på allvar. Några tänkbara effekter som identifierades var: Snabbare tillväxt av den svenska skogen, som storm-, snö- och angrepp från insekter och svampar kan öka avsevärt. Nettoeffekten är okänd. Men gremmeniellaangreppen, som gynnades av de varma och fuktiga vintrar som SWECLIM förutser gav redan 20012002 skador i miljardkronorsklassen. Fjällvärldens ekosystem påverkas drastiskt, med ökad förbuskning och utslagning av de organismer som är anpassade till ett kargt klimat. Ökad sannolikhet för extrema sommar- och höstflöden som vårfloderna avtar. Detta kan förvärra problemen med näringsläckage och därmed övergödning. Minskad salthalt i till följd av ökad sötvattentillrinning från älvarna. Detta skulle försvåra för havsfiskar som torsk och sill. Kusterna i kan drabbas av ökad erosion som följd av en stigande havsnivå. Detta ökar även risken för nya översvämningar. Korrosionen på byggnader, bilar osv. tilltar med ökad luftfuktighet. I pressen förekommer redan artiklar om hur man som husägare kan skydda sig mot de aggressivare mögel- och svampangreppen som börjat märkas. Till skillnad från flertalet politiker tar försäkringsbolagen klimatfrågan på allvar. Ledande företrädare för försäkringsbranschen konstaterar att klimatförändringar medför ökade kostnader för bolagen. Enligt en kanadensisk expert fördubblas kostnaderna för extrema väderhändelser regelbundet. Bolagen återförsäkrar sig för kundernas skador. Men en granskning som gjort ger vid handen att det kan vara svårt för svenska konsumenter att skaffa en försäkring mot till exempel stormskador. Det är därför inte underligt att ett försäkringsföretag försöker räkna fram och redovisa klimatomdömen om företagen på . Dessvärre finns stora företag som inte vill redovisa sina klimatutsläpp. Detta är också en påminnelse om att vi kommer att betala ett högt pris för klimatförändringar. Priset kan vi betala i form av skogsskador, missväxt eller översvämningar, och genom högre försäkringspremier eller förluster som inte täcks av försäkringar. klimatpolitik började med ett riksdagsbeslut om ett koldioxidtak på dagens nivå. Om detta beslut tolkas som att klara att hålla sig års nivå har det klarats med råge. Åren efter 1988 drev näringslivet, särskilt den energiintensiva industrin, en kampanj mot orimligheten i att på samma gång begränsa koldioxidutsläppen, sätta stopp för ny vattenkraft och att börja avveckla kärnkraften. har vi facit: en reaktor är avvecklad, ingen vattenkraft har byggts ut och koldioxidutsläppen har minskat och detta av stark ekonomisk tillväxt. Näringslivslobbyister återkommer gång på gång med nya domedagsprofetior trots att de gång på gång överbevisats om att ha fel. klimatbeslut innebar att utsläppen för samtliga växthusgaser skulle stabiliseras nivå för att därefter minska. Detta innebar en skärpning i förhållande till det tidigare målet, då utsläppen minskade . (och 2001) var utsläppen av både koldioxid och alla växthusgaser flera procent lägre än 1990, så även detta mål har klarats med god marginal. betänkande innebar att målet för , eller mer exakt, medeltalet av utsläppen 20082012, skulle minskas , med visst utrymme för att räkna in åtgärder utanför landet samt sänkor. Detta var visserligen ingen skärpning men väl en precisering. Det var också ett tydligt extra åtagande i förhållande till EU:s bördefördelning av EU:s kollektiva mål att minska utsläppen , men där fick utrymme för att öka . Kommittén förordade alltså att skulle göra betydligt mer än vad vi ålades av EU. roll som föregångare var nu än mer markerad, om än inte unik. har ett extra åtagande som är ungefär lika stort som det svenska och även har extra åtaganden, medan vissa andra EU-länder passivt har låtit utsläppen öka, utan några klara planer för hur de ska uppnå sin mål. Klimatstrategin som antog 2002 innebar en klar skärpning i förhållande till förslag. höjdes till minus , och i det får varken sänkor eller flexibla mekanismer medräknas. Det är radikalt i förhållande till EU:s bördefördelning. Men det är föga radikalt om man betänker att målet minus redan ungefär uppnåddes för åren 20002001. Detta är halva den minskning som EU som helhet måste uppnå. Och för att ska anses ha uppfyllt sina förpliktelser enligt måste de andra EU länderna uppnå sina reduktionsmål, vilket är långt ifrån säkert. Målet bör nu skärpas till minus . Det går att åstadkomma betydligt mer, men det viktigaste är att man anvisar medel som åtminstone levererar det uppsatta målet. Styrmedlens verkan går ofta inte att förutsäga med särskilt god precision. Därför måste man kanske sikta på minus för att vara säker på att nå minus tio. nationella klimatpolitik spelar givetvis en mycket liten roll för det globala klimatets utveckling. Men i och med Kyotoprotokollet finns det en internationell arbetsfördelning. I protokollet skiljer sig de industrialiserade länderna, listade i protokollets 1, ut sig genom att de gör ett kollektivt åtagande att minska sina utsläpp , medan de fattiga länderna ännu inte gör något åtagande. Principen är alltså att de rika länderna ska gå före, eftersom det är där problemet skapats och det är framför allt där det finns resurser att lösa problemet genom utveckling av ny teknik och nya styrmedel. På nästa nivå, inom 1-länderna, finns en differentiering som innebär att EU åtar sig att minska mer än andra länder, nämligen . Inom EU finns en långt gången differentiering (bördefördelning), som innebär att länderna får olika mål för minskning beroende på sina förutsättningar och kostnader. I alla detaljer, vad gäller vilka länder som får vilka åtaganden, kan man ha kritiska synpunkter, men det är i denna hierarki klimatmål ska placeras in. Genom att gå före i EU kan driva på EU, vilket ökar pressen på andra 1-länder, vilket i sin tur ökar trovärdigheten för att de verkligen tar problemet på allvar, och det kommer att minska avvisande hållning mot att delta i processen. roll är av extra betydelse mot bakgrund av att under EU-ordförandeskapet aktivt och framgångsrikt bidrog till att rädda efter att hoppat av. Vidare har extra åtagande en speciell betydelse mot bakgrunden av att är ett högt utvecklat industriland med redan ganska låga utsläpp internationellt sett. Om kan minska sina utsläpp, så kan andra också göra det. Den teknik vi utvecklar i form av biobränsleanvändning, effektiv energianvändning, storskalig solvärme m.m., kan tas över av andra länder. De styrmedel vi använt, framför allt koldioxidskatten, visar också vägen för andra länder. Den metoden har visat sig mycket kostnadseffektiv. Vi har ersatt mycket kol och olja med biobränslen. Det har inte varit någon uppoffring utan har istället skapat mer företagsamhet och sysselsättning. Regeringens klimatproposition 2002 innebar en skärpning av klimatmålet, men innehöll föga av nya åtgärder. Den lade allt för stor vikt vid informationsinsatser. Tanken med informationssatsningen var att skapa större folklig acceptans för tuffare åtgärder som höjd drivmedelsskatt, men när affischkampanjen satte igång runt nyår 2003 såg det närmast ut som om politikerna ville lämna över ansvaret till den enskilda individen. Även mer välvilligt tolkade så motverkas dessa informationsinsatser av otydliga signaler eller rentav dubbla budskap i regeringens eget agerande. Ett exempel är den planerade utbyggnaden av oljeraffinaderi. Om- och utbyggnaden av raffinaderiet kommer att i ett slag öka utsläpp av växthusgaser med . Denna ökning ingick inte i myndigheternas kalkyler när målen och åtgärderna i klimatpropositionen fastställdes. fattade regeringen beslutet att inte göra en så kallad tillåtlighetprövning enligt trots att utbyggnaden kommer att inverka på miljökvalitetsmålet begränsad klimatpåverkan och försvåra åtagande enligt Kyotoprotokollet. ut- och ombyggnad aktualiserar problemet att beslut om klimatpåverkande verksamhet fattas från fall till fall, där det alltid går att anföra särskilda omständigheter som motiverar just den aktuella verksamheten. Ett annat exempel är översynen av . Direktiven innehåller motstridiga skrivningar om externt belägna livsmedelsbutiker. Å ena sidan konstateras att dessa leder till längre transporter och mer klimatpåverkan. Å andra sidan argumenteras utförligt för behovet av ökad konkurrens och lägre priser inom just livsmedelshandeln. Enligt direktiven ska planeringsunderlaget därför visa förväntade effekter på bland annat trafikarbetet och livsmedelspriser. Det är mot den bakgrunden som man ska se biträdande näringsministerns utspel om behovet av sänkta livsmedelspriser och vilja att hjälpa ett tyskt lågprisföretag att etablera sig. Agerandet vid målkonflikter tydliggör regeringens faktiska prioriteringar. Flera skäl talar för att det behövs tuffare kortsiktiga mål i klimatpolitiken: IPCC:s reviderade bedömningar sedan målen tidigare formulerades. Hotet kan vara ännu allvarligare. Efter ett seminarium i Dahlem med några av de främsta klimatforskarna i världen sa Nobelpristagaren att temperaturökningen i ett business as usual-scenario kan bli under detta sekel istället för de som IPCC:s senaste rapport angav som troligast. Ökande tecken på klimatförändringar och deras effekter. Vår politikergenerations ansvar. Tydliga signaler till privata och offentliga beslutsfattare på alla nivåer. Risken att åtagande ökar för att EU inte klarar sitt gemensamma åtagande. Därför anser att bör minska sina utsläpp, jämfört med , med åtminstone i genomsnitt . Det ska klargöras att sänkor inte ska få utnyttjas i för att nå våra nationella mål. Eventuella minskningar via s k flexibla mekanismer skall ske utöver detta mål. måste vi rikta in oss på en minskning med . Ju längre vi skjuter på handling desto dyrare blir det. Åtgärder för att minska klimatrisker kan också minska andra typer av risker. Även om prognoser om oljetillgångar är notoriskt osäkra varnar vissa forskare för att oljeutvinning kan nå en topp om något eller några decennier. Om så skulle ske kan ett dalande utbud och en ökande efterfrågan leda till snabba och stora prisförändringar med enorma anpassningssvårigheter och konsekvenser för ekonomin. Oljebolagens nuvarande prissättning domineras av den kortsiktiga marknadssituationen och kan därför ge kunderna felaktiga signaler om den mer långsiktiga situationen. Andra forskare varnar för plötsliga politiska störningar. Ekonomiska styrmedel: koldioxidskatt Det sätt att nå resultat som är smidigast och billigast för samhället är ofta ekonomiska styrmedel. På klimatområdet är ekonomiska styrmedel det mest kostnadseffektiva styrmedlet. skulle vilja skatteväxla 100 miljarder och i den gröna skatteväxlingen inkludera åtminstone en höjning av koldioxidskatten på . skulle vi vilja utvärdera effekten av koldioxidskattehöjningen för att eventuellt justera den höjningstakt som behövs för att nå klimatmålet. Dessutom innebär grön skatteväxling att skatten på arbete sänks lika mycket som miljöskatterna höjs. , Västerpartiet och regeringen har kommit överens om en skatteväxling på , varav 2 miljarder , 4 miljarder och 3 miljarder . Koldioxidskatten var när den infördes lika för villaägaren och Volvos fabriker, men med en rad undantag för till exempel elproduktion, torveldning och för en rad energiintensiva industrier. 1993 sänktes industrins koldioxid till en fjärdedel av den allmänna nivån, med ett fortsatt stort antal nedsättningar och undantag. togs energiskatten bort för industrin. Detta ledde till en omedelbar betydande höjning av industrins koldioxidutsläpp från oljeanvändning. 1997 höjdes den till halva den allmänna nivån. Då minskade industrins utsläpp igen. har den gröna skatteväxlingen genom koldioxidskattehöjningar i flera steg gjort oljeanvändning dyrare för hushåll och lokaler. Men industrins koldioxidskatt är av den allmänna nivån. Dessutom har kraftvärmebeskattningen sänkts till industrins nivå. Fortsatt grön skatteväxling måste inriktas där den ger resultat. Höjningar av koldioxidskatten måste få slå igenom även på drivmedel och nedsättningen för den lätta industrin måste minska. Det finns egentligen ingen anledning till att den ej energiintensiva industrin ska betala lägre koldioxidskatt än hushållen. Denna utgiftspost är dels en mycket liten del av omsättningen, dels kan den lätt åtgärdas genom energieffektivisering och bränslebyte, och den kan slutligen till betydande del kompenseras genom att skatter på arbete sänks, d.v.s. att arbetskraftskostnaderna minskar. Utrymmet för både effektivisering och bränslebyte i den lätta industrin kan bedömas som mycket stort. För den energiintensiva industrin är bilden komplicerad. För vissa industrier, som och Cementa, skulle även en ganska måttlig koldioxidskatt radera ut lönsamheten. För till exempel skogsindustrin skulle det däremot inte vara alltför plågsamt att minska sin stora oljeanvändning och istället öka den redan mycket stora biobränsleanvändningen. En möjlig lösning är att energiintensiva företag visserligen formellt ska betala samma koldioxidskatt som andra, men att de erbjuds nedsättning mot att de tecknar så kallade långsiktiga avtal med staten om att vidta alla ekonomiskt rimliga åtgärder för att minska sina utsläpp. Ett sådant system finns i . Frågan bereds i . anser också att elproduktion bör beläggas med koldioxidskatt. behöver inte mer elproduktion. Den svenska percapitakonsumtionen av el var 2,6 gånger högre än i genomsnittet av de övriga länderna i EU, och all denna el produceras med råge inom landet, eftersom vi nettoexporterat el sju av . Genom en måttlig minskning av elanvändningen kan vi eliminera behovet av fossil kraft med visst undantag för reserv- och toppkraft, som inte används så många timmar och därför ger ganska obetydliga utsläpp. Det bör i sammanhanget understrykas att det svenska klimatmålet definieras, enligt regelverket, som utsläpp från . Användning av svenska fossileldade kraftverk ska därför jämföras med att inte använda svenska fossila kraftverk. Det ska inte jämföras med fossila kraftverk i andra länder. Det är ingen svensk skyldighet att ersätta till exempel danska kolkraftverk, utan ansvaret för att minska danska utsläpp ligger på . Detta ansvar har också tagit genom att stänga några kolkraftverk och minska koldioxidutsläppen från kraftverk genom en kvotering där kvoten sänkts med en miljon ton till 2003. Istället har byggt ut vindkraft, biobränslen och naturgas. Även de andra länder har elutbyte med, nämligen , , och , har klimatmål enligt Kyoto och i hela området minskar kraftsektorns koldioxidutsläpp. Inget annat land har krävt av att vi ska klara deras klimatåtaganden. Ändringen av kraftvärmebeskattningen inger farhågor för att fossila bränslen kommer att gynnas på biobränslenas bekostnad, och det är därför viktigt att den utvärdering som ska ske efter reformen blir mycket noggrann. Ökad användning av fossila bränslen i kraftvärme i betyder inte bara ökade koldioxidutsläpp , utan är också av långsiktig betydelse för klimatpolitiken. Särskilt illa är det om skatten utformas så att utbyggnad av naturgasnätet främjas. Om ohållbar elproduktion stimuleras genom skatteundantag så tar det utrymme från hållbar elproduktion och effektiv elanvändning. Det uppstår ingen marknad för nära framtida teknik som biogaskombi, svartlutsförgasning och vindkraft, även om elcertifikaten möjligen kan göra bilden en aning ljusare. Ekonomiska styrmedel: handel med utsläppsrätter Handel med utsläppsrätter är principiellt en mycket bra metod för att minska utsläppen. Den kan vara väl så effektiv som en miljöskatt, om den är rätt utformad. Det är inte den handel med utsläppsrätter för koldioxid inom EU som kommer att träda 2005. Systemet har från början mycket allvarliga brister. Att rätterna delas ut gratis strider mot principen att förorenaren ska betala. Det missgynnar också de företag som redan vidtagit åtgärder för att minska sina utsläpp, och leder till en rad problem med fördelning mellan företag och hur ofta justering ska ske. Ingen justering innebär eviga arbetsfria inkomster för till exempel ägaren av ett nedlagt stålverk, medan tät justering tar bort en stor delar av incitamentet. Hur systemet kommer att fungera i praktiken är synnerligen oklart. Det är okänt hur stor tilldelningen blir, och efter vilka kriterier kommer att godkänna eller underkänna dem. Risken för att tilldelningen blir alltför generös är uppenbar. Inom EU i stort är det den handlande sektorn, särskilt kraftindustrin, som måste ta en stor del av utsläppsminskningen och som också gjort det. Om inte tilldelningen blir väsentligt mindre än dagens nivå kommer handeln inte att fungera som ett styrmedel alls utan bara som en meningslös byråkratisk process. Genom förslag till länkdirektiv, KOM (2003) 403, öppnas också för att utsläppsminskningar i andra länder (än EU) ska kunna räknas med. Detta försvagar incitamenten till minskningar inom EU, då sådana rätter kan antas bli mycket billiga, och skapar också många andra problem med verifikation och ansvarsutkrävande. Av detta skäl anser att man inte kan räkna med någon utsläppsminskning genom handelsdirektivet, och att inte kan frånhända sig några klimatpolitiska styrmedel med hänvisning till detta. Men även om vi inte räknar med några utsläppsminskningar till följd av handeln, så vill vi inte ge upp hoppet om att det skulle fungera. Därför får inte förstöra systemet genom en orimlig tilldelningsplan.