mot · GR02Bo263 · 2003-10-07 00:00:00 — vill att bostadspolitiken, i likhet med alla annan politik, ska präglas av federalismens principer. Det innebär att makten byggs underifrån och bostadspolitiken formas av de människor som berörs. Den enskilde konsumenten skall ha möjlighet att välja var och hur man vill bo. Full frihet skall också råda i valet av upplåtelseform då detta ofta är beroende av i vilket skede i livet man befinner sig i. fungerar den svenska bostadspolitiken inte tillfredsställande. I storstäderna är det i praktiken omöjligt att få ett förstahandskontrakt medan fullgoda bostäder rivs i andra kommuner. En ökad efterfrågan på bostäder har inte resulterat i ökat byggande. Kostnaderna för byggandet rusar i höjden och boendekostnaderna belastar hushållsekonomin i allt större utsträckning. Fastighetsskattens utformning tvingar dessutom många människor från sina hem. Allt detta är lika onödigt som oacceptabelt. De problem vi ser inom bostadspolitiken är i stor utsträckning ett resultat av regleringar, kortsiktiga och snedvridande bidrag samt kartellstrukturer. vill reformera bostadspolitiken i en mer marknadsekonomisk inriktning och vi presenterar förslag för att åstadkomma detta. I de fall där marknaden inte löser ett problem skall det finnas ett socialt skyddsnät. I dagens system har vi valt det sämsta från två alternativ. Med den nuvarande socialdemokratiska bostadspolitiken har den reglerade vägen valts med höga kostnader, brist på konkurrens och långa köer, som inget görs åt hemlösa och utslagna. Från vill vi göra tvärt om. Marknadsekonomiska reformer skall se till att hus byggs, att resurser används effektivt och att köer försvinner som de sociala aspekterna skall garanteras, där bland annat problemet med de hemlösa skall åtgärdas som tillgången till bra bostäder tryggas. En del av friheten i valet av bostad är att kostnaderna hålls på en rimlig nivå. Det är därför viktigt att en effektiv byggmarknad skapas som skatten på boendet hålls på en rimlig nivå. För att uppnå dessa mål krävs en helhetssyn på bostadspolitiken, vilket politik ger. 3 Förslag till riksdagsbeslut 3 5 Allmänna principer 5 6.1 Hur ser verkligheten ut 6 6.2 Orsaker och åtgärder 8 6.2.1 Höga skatter 8 6.2.3 Bristande konkurrens och nya metoder 9 7.1 Orsaker och åtgärder 10 8.1 Avskaffa tillståndsplikten 11 9 Socialt boende 12 9.3 Ett tryggt boende 14 9.5 Mångfald... 15 9.5.1 ... för att ge valmöjlighet 15 9.5.2 ... och för att motverka segregation 17 9.6 Boende och hälsa 17 9.8 Kommunikationer och pendling 18 9.9 Jämställt boende 18 10.4 Bebyggelse av konfliktområden 20 11 Skatter och kostnader 20 11.1 Reformerad och sänkt fastighetsskatt 21 11.2 Reformera taxeringsförfarandet 21 11.3 Minska antalet värdeområden 22 11.4 Slopa förmögenhetsskatten 22 11.5 Sänkt moms 23 11.6 Fastighetsskatt på hyreshus 23 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om allmänna principer för en långsiktigt hållbar bostadspolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av bostadspolitiken i syfte att minska boendekostnaderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skapa utrymme för individuell hyressättning. beslutar att slopa allmännyttans hyresledande roll och göra de privata fastighetsföretagen och deras organisation till en reell och fullvärdig förhandlingspart i det kollektiva förhandlingssystemet. beslutar att undanta nyproducerade lägenheter från bruksvärdessystemet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att föra över uppgiften att följa upp Byggkostnadsdelegationens arbete från till . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det nationella handlingsprogrammet för byggande i trä fullföljs. begär att regeringen låter utreda frågan om hur den svenska bostadsmarknaden kan reformeras i en mer marknadsekonomisk inriktning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om omstrukturering av kommunala bostadsbolag. beslutar att avskaffa tillståndsplikten vid överlåtelse av vissa allmännyttiga bostadsföretag eller bostäder. beslutar att avskaffa . begär att regeringen förhandlar med de kommuner som får nya högskoleplatser om den studentsociala situationen. begär att regeringen förhandlar med kommuner med redan befintliga högskoleplatser om den studentsociala situationen. beslutar att permanenta investeringsbidraget för anordnande av bostäder för studenter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avskaffa investeringsbidraget för nybyggnation av hyresbostäder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att brottsförebyggande aspekter alltid bör finnas med i planeringen av bostadsområden och i samhällsplaneringen i övrigt. beslutar att avslå regeringens förslag om ändring i lagen (1993:737) om bostadsbidrag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en strategi för att minska antalet hem- och bostadslösa utarbetas.1 begär att regeringen låter utreda frågan om hur neutralitet och mångfald i den svenska bostadspolitiken kan uppnås. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av mångfald i svensk bostadspolitik för ökad valmöjlighet. begär att regeringen återkommer med lagförslag för att underlätta ombildning av hyresrätter till bostadsrätter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av mångfald i svensk bostadspolitik för att motverka segregation. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av en nationell handlingsplan kopplad till boende och hälsa. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av begreppen bidrag och åtgärder för bostadsanpassning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en flexibel arbetsmarknad bl.a. i syfte att minska trycket på överhettade bostadsmarknader. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en omarbetning av utifrån ett barn- och jämställdhetsperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av statligt markinnehav för att säkerställa ett rationellt förfarande bl.a. i syfte att underlätta nybyggnation. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om processen kring ansökningstider och överklagandeprocedurer. beslutar att överföra ansvaret för strandskydd till kommunerna.2 begär att regeringen återkommer med lagförslag som medelst avtalsservitut möjliggör bebyggelse av s.k. konfliktområden. begär att regeringen verkar för att sänkt moms på byggande och fastighetsförvaltning kan implementeras i enlighet med EG-rättens sjätte mervärdesdirektiv.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om sänkta boendeskatter.3 1Yrkande 18 hänvisat till SoU. 2Yrkande 29 hänvisat till MJU. 3Yrkandena 31 och 32 hänvisade till SkU. Konsekvenserna av den nuvarande bostadspolitiken är många smärtsamt medvetna om. Enligt råder det bostadsbrist i var tredje kommun. I många av storstäderna är ett förstahandskontrakt lika åtråvärt som en högre lotterivinst, och tyvärr lika utsiktslöst. I andra kommuner finns stora problem med outhyrda fastighetsbestånd, och där fullgoda fastigheter rivs. Bostadsmarknaden fungerar inte. Utbud och efterfrågan förefaller i stor utsträckning vara skiljt från produktion och prisutveckling. Vi är övertygade om att makten över bostadspolitiken måste byggas underifrån. Statliga direktiv, regler och skattebestämmelser får förödande effekter när de inte anpassas efter lokala förhållanden. Genom att tillämpa federalismens idéer säkerställer vi att boendepolitiken blir utformad på ett sätt som stämmer överens med vad medborgarna efterfrågar. Bostadsmarknaden måste reformeras så att den i större grad liknar en normalt fungerande marknad. Vi menar vidare att vi måste planera med långsiktighet för att utveckla den typ av samhälle vi vill ha. Utgångspunkten bör vara människans behov och lika villkor på bostadsmarknaden, oavsett var hon bor eller hur hon vill bo. Rätten till en bostad måste tryggas. Vi har i denna motion fokuserat i huvudsak på de ekonomiska aspekterna kring boende och byggande. De miljömässiga aspekterna i boendepolitiken är minst lika angelägna. Detta ämne är behandlat i miljömotion 2003/04:MJU474 där våra yrkanden finns. Bostadspolitiken är ett exempel där kortsiktighet och ryckighet får förödande konsekvenser. När ett problem uppstår kommer det ett specialanpassat bidrag som en åtgärd, som i sin tur orsakar nya problem. Vem vågar investera och bygga när det finns förväntningar om ytterligare fördelaktiga bidrag vid senare tillfälle? Det finns för mycket politisk klåfingrighet som orsakar kortsiktigt tänkande och ryckighet, vilket på lång sikt missgynnar alla aktörer. Det är människors efterfrågan som ska styra vad, var och hur det byggs, inte skatter, regler eller politiska beslut. Subventionspolitiken ska upphöra. Bostadspolitiken måste reformeras i en marknadsekonomisk riktning. Läget på den lokala bostadsmarknaden och naturgivna förhållanden ger helt skilda förutsättningar för att bygga och bo på olika platser i landet. Olika problem och möjligheter kräver olika lösningar. Därför måste boendepolitiken formas underifrån, med utgångspunkt från de lokala och regionala förutsättningarna. Lokalt utformad boendepolitik gör boendet anpassat för brukarna. Medborgarnas inflytande blir större när boendepolitik och planering formas underifrån utifrån de lokala och regionala förutsättningarna. Människor som ges ett reellt inflytande över sitt boende och utvecklingen av sin bygd känner delaktighet och får ett större självbestämmande över sina liv. Den nuvarande centralt utformade bostadspolitiken innebär däremot mindre demokratiskt inflytande. Demokrati i boende och planering gör människor delaktiga och ansvarstagande. De enskilda brukarna vet bäst vad som själv passar dem. För att åstadkomma detta behövs såväl mångfald som valfrihet i de olika boendealternativen. Valfrihet och mångfald ska gälla både boendeform och boendeort. Människor med funktionshinder ska kunna verka i samhället som aktiva medborgare. Därför måste tillgängligheten till såväl offentliga lokaler och platser som bostäder och arbetsplatser bli bättre. Människor med olika funktionshinder måste ges bättre möjlighet att vara med och påverka samhällsplaneringen. Tillgänglighet för alla är en demokratisk rättighet. Regelverket för planering och byggande behöver förenklas. Byggande och boende i är av tradition en genomreglerad samhällssektor. Trots att detaljregleringarna minskat är regelverket fortfarande komplext, vilket gör att bostadsmarknaden saknar den dynamik som kännetecknar en marknad som kan tillgodose människors varierande behov och önskemål. Enklare regelverk är ett måste för att kunna bedriva sund och kostnadseffektiv boendepolitik. Boendemiljön måste vara anpassad så att människor ska kunna känna sig trygga och välmående. För att uppnå detta krävs goda miljöer, såväl inom- som utomhus. Regelverket ska anpassas så att sunda och stabila fastigheter byggs. Miljön ska också vara anpassad så att människor känner sig trygga där. Trygga och bra boendemiljöer är en viktig faktor för att medborgare ska trivas. Boendeskatterna ska vara utformade så att de upplevs som rättvisa, utan att fördyra nybyggnation eller renoveringar. Taxeringen inom detta område måste göras om i grunden. Boendeskatterna måste reformeras i en mer rättvis riktning. Vad som ovan anförts om principer för en långsiktigt hållbar bostadspolitik bör ges regeringen till känna. 6.1 Hur ser verkligheten ut förekom det kraftiga svängningar inom svensk bostadsproduktion. Från en då historisk bottennivå på ca 30 000 lägenheter ökades produktionen till över 60 1991, vilket var den högsta nivån sen miljonprogrammets dagar kring 1970. Därefter sjönk bostadsproduktionen återigen, och 1998 färdigställdes enbart ca 11 000 lägenheter, vilket var den lägsta nivån . Det var först som vi kunde se en viss trend mot ökat byggande. Anledningen till det kraftiga byggandet är bland annat den goda inkomstutvecklingen i kombination med en i praktiken negativ realränta i kombination med generösa statliga stöd och kommunala garantier. I samband med 90-talskrisen steg realräntan kraftigt, en kraftig lågkonjunktur med höga arbetslöshetssiffror och sämre inkomstutveckling drabbade . ledde skatteomläggningen till kraftiga kostnadsökningar, i form av exempelvis höjda momssatser, och mindre fördelaktiga låneregler. Subventionerna minskade och bostadsproduktionen skulle i större utsträckning stå på egna ben. Inte oväntat sjönk nyproduktionen av bostäder kraftigt. Mycket tack vare den saneringspolitik som bedrev tillsammans med den socialdemokratiska regeringen förbättrades det ekonomiska läget, med sjunkande arbetslöshetssiffror och stigande reala disponibla inkomster för hushållen. Inte oväntat ökade efterfrågan på bostäder, vilket bl.a. höjda villa- och bostadsrättspriser gav indikationer om. Exempelvis steg småhuspriserna i fasta priser i enligt siffror från SCB. Elementär nationalekonomisk teori förutspår i ett läge som detta att nyproduktionen ska stiga för att möta den ökade efterfrågan. Detta inträffade dock ej. Under de nästföljande åren låg nyproduktionen kvar på låga nivåer, något över 12 000 lägenheter för hela landet. Även i ett internationellt perspektiv är nyproduktionen i mycket låg, vilket figuren nedan påvisar: 6.2 Orsaker och åtgärder En viktig anledning till att det byggs för lite i är att bostadssektorn är hårt beskattad. Efter att ha subventionerat boendet förvandlades det till en kassako för staten. Genom skattereform finansierades sänkta inkomstskatter till stor del genom höjda indirekta skatter och avgifter som rörde boendekostnaderna. Hyrorna höjdes realt i hela beståndet och kostnaderna steg ännu mer för nybyggda bostäder. Eftersom subventionerna dessutom trappades ned, har boendekostnaderna ökat dramatiskt. går närmare en tredjedel av hushållens disponibla inkomster till boendet. Inget annat OECD-land har så höga boendekostnader. Eftersom boendet är ett grundläggande behov för alla måste boendekostnaderna utredas för att åstadkomma en sänkning. Detta bör ges regeringen till känna. Den rådande principen om att hyror ska sättas efter det så kallade bruksvärdet leder till oönskade effekter när prissättningen avviker från det den normala konsumenten är beredd att betala. Den trepartsöverenskommelse som är gjord mellan , och är ett steg i rätt riktning i och med att läget får en större inverkan på hyressättningen. Inriktningen på reformeringen bör vara att göra bruksvärdessystemet mer flexibelt och fungera som det var tänkt när det infördes ett system byggt på avtalsfrihet, men med ett starkt besittningsskydd. Allmännyttans hyresledande roll bör slopas och de privata fastighetsföretagen och deras organisation göras till en reell och fullvärdig förhandlingspart i det kollektiva förhandlingssystemet. För över ansvaret till de lokala hyreskommittéer, med företrädare från både hyresgästföreningen, fastighetsägarföretagen och kommunala bostadsföretag, som bildats efter trepartsöverenskommelsen. Uppgifterna för dessa lokala kommittéer ska vara att komma fram till hur hyresgäster värderar lägenheters olika egenskaper, dvs. att bestämma objektiva bruksvärden i enlighet med de principer om bruksvärdet som gällde när bruksvärdessystemet infördes. bör besluta att slopa allmännyttans hyresledande roll och göra de privata fastighetsföretagen och deras organisation till en reell och fullvärdig förhandlingspart i det kollektiva förhandlingssystemet. Nyproduktion bör undantas från bruksvärdessystemet. Den nuvarande tillämpningen av bruksvärdessystemet gör att byggherrar inte är benägna att bygga hyreshus. En av orsakerna till detta är att bruksvärdessystemet ger hyresgästerna möjlighet att få till stånd en prövning av hyran. För en fastighetsägare är detta en stor osäkerhetsfaktor. Hela kalkylen kan spricka om en inflyttningshyra, som framstått som nödvändig och tillräcklig för ett projekt, kan komma att sänkas. Efterfrågan på de nya hyreslägenheterna kan vara stor, men risken för hyressänkning leder i många fall till att potentiella investerare istället väljer en mindre riskfylld bostadsrättsproduktion. Detta syns tydligt i där bara en bråkdel av de bostäder som byggs är hyresrätter. Om några nya hyreslägenheter ska byggas måste hyrorna på nybyggda lägenheter bättre spegla efterfrågan. anser därför att de hyresavtal som tecknas vid nyproduktion inte ska kunna omprövas i efterhand. Tillsammans med ett starkt besittningsskydd för hyresgästen handlar detta om att reformera bruksvärdessystemet med större grad av marknadsanpassning, dock inte om att införa rena marknadshyror. bör besluta att undanta nyproducerade lägenheter från bruksvärdessystemet. 6.2.3 Bristande konkurrens och nya metoder Det främsta incitamentet för att investera i och bygga hyresfastigheter är att det går att få en rimlig avkastning på det satsade kapitalet. Det viktiga är att få ner byggnads- och boendekostnaderna. Då är det fungerande konkurrens på byggmarknaden samt lägre skatter och avgifter på boendet, och inte fler bidrag, som är avgörande. Förutsättningarna för nyproduktion måste vara sådana att byggande av flerfamiljshus är attraktivt för såväl privata som allmännyttiga fastighetsägare. bör ett stort ansvar läggas på byggföretagen för att pressa produktionskostnaderna och hitta metoder att bygga bostäder till rimlig kostnad. Byggkostnadsdelegationen har i sitt betänkande (SOU 2000:44) pekat på att det finns stora möjligheter att sänka byggkostnaderna. Delegationen har som en första målsättning sagt att det är möjligt att sänka byggkostnader och minska byggtiderna som kvalitetsfelen minskar . anser att denna målsättning är realistisk, men det förutsätter att delegationens arbete följs upp på ett kraftfullt sätt. Regeringen har följt upp Byggkostnadsdelegationens arbete genom att, för en tidsbegränsad period, inrätta ett byggkostnadsforum vid . Problemet med höga byggkostnader är alltför omfattande för att kunna åtgärdas med att ge ett tillfälligt uppdrag till . Eftersom en stor del av de höga byggkostnaderna beror på dålig konkurrens inom byggbranschen bör istället ges ett uppdrag att följa upp Byggkostnadsdelegationens arbete. Vad som ovan anförts angående behovet av att föra över uppgiften att följa upp Byggkostnadsdelegationens arbete från till bör ges regeringen till känna. En intressant utvecklingsmöjlighet, som förenar miljötänkande med god ekonomi, är att bygga flervåningshus i trä. och har visat att det går och att brandrisken inte är större än i andra hus. Däremot är byggkostnaderna lägre än vid byggnation med betong, stål och plast. Trä används ofta i småhus, men på grund av att tidigare byggnormer inte tillät byggande av flervåningshus i trä, ligger efter utvecklingen i exempelvis . Trots att är rikt på träråvara finns det därför en stor outnyttjad potential för trä som byggnadsmaterial. framlagda förslag om att regeringen skulle utarbeta ett nationellt handlingsprogram för byggande i trä bifölls av . Det är av största vikt att detta handlingsprogram nu fullföljs. Detta bör ges regeringen till känna. konstaterar i sin rapport koll på underhåll att mellan 500 000 till 1 300 000 lägenheter i flerbostadshus under de nästkommande 1520 åren är i akut behov av renovering. Det är framförallt hus uppförda under miljonprogrammets dagar som är i skriande behov av renovering bland annat på grund av bristfälligt underhåll. För att detta ska kunna genomföras måste den nuvarande takten tredubblas. Det finns med andra ord ett gigantiskt underhållsberg som riskerar att bli ett mycket allvarligt problem om inte något görs. Detta blir extra tydligt när man betänker att 1/3 av säkerheten för alla lån i svenska banker utgörs av fastigheter. 7.1 Orsaker och åtgärder I ett normalt fungerande ekonomiskt system finns det ekonomiska drivkrafter som ser till att det är ekonomiskt rationellt att underhålla sitt kapital. När underhållet släpar efter uppkommer kapitalförluster, vilket på lång sikt vida överstiger de kostnader som finns på kort sikt för underhåll. I en sunt fungerande marknadsekonomi agerar en kapitalägare rationellt och underhållet blir inte lidande. Att så inte är fallet vad gäller underhållet av fastigheter framgår med all önskvärd tydlighet. Det förefaller således att finnas ett systemfel som av någon anledning snedvrider de normalt fungerande ekonomiska principerna. har presenterat en rad hypoteser om varför underhållet har fallerat. Exempelvis nämns att miljonprogrammets fastigheter byggdes med relativt oprövad teknik. Konstruktionen och materialet, som har stor betydelse för möjligheterna att bedriva effektivt underhåll, har i detta fall orsakat asymmetriskt höga kostnader för underhåll, varför detta har blivit eftersatt. Dessutom är det rimligt att anta att de boende i dessa bostäder har varit mindre benägna att hävda sina rättigheter, antingen på grund av brist på information eller då de har haft något lägre ställda krav än den normale hyresgästen. nämner att segregationen kan ha bidragit till bristande underhåll i vissa miljonprogramsområden. Andra problem kan vara att i områden med stora bestånd av outhyrda lägenheter har detta lett till mindre hyresintäkter och ekonomiska problem, varför det välbehövda underhållet har tvingats att skjutas upp . De minskade bostadssubventionerna har även inneburit minskade subventioner för ombyggnads- och underhållsverksamhet. Vidare diskuteras att brist på kompetent arbetskraft och hög kostnadsutveckling har varit påverkande. Hyreslagstiftningen anges som ett av skälen eftersom bruksvärdessystemet inte tar hänsyn till underhåll och driftskostnader för den enskilda fastigheten, då enbart standardhöjande åtgärder medger hyreshöjningar. Ett stambyte ger exempelvis ingen rätt att höja hyrorna. När hyreslagstiftningen snedvrider de ekonomiska incitamenten förefaller det närmast naturligt att det nödvändiga underhållet blir eftersatt. Det stigande underhållsberget förefaller således vara ett resultat av att de gängse ekonomiska incitamenten har försvunnit eller allvarligt snedvridits. Den svenska bostadspolitiken kännetecknas av planekonomiska inslag, och inte oväntat uppkommer samma problem som vi historiskt har bevittnat i de planekonomiska ekonomierna. Att komma tillrätta med ovanstående strukturproblem är ett långsiktigt arbete. Hur den svenska bostadspolitiken kan reformeras i en mer marknadsekonomisk inriktning borde regeringen undersöka. Detta bör ges regeringen till känna. En frisk bostadssituation uppnås genom stimulerandet av tillväxt och livskraft i hela landet. Om detta fungerade i högre grad skulle utflyttningen minska och bostadsöverskottet försvinna. Men dagens läge ser annorlunda ut. Parallellt med utvecklingen i de områden som växer, avfolkas andra delar av landet, med ett bostadsöverskott som följd. Framför allt är det lägenheter i allmännyttan som står tomma. Det kostar allmännyttan och de kommunala bostadsbolagen pengar, som i sin tur innebär högre hyror för de hyresgäster som ska kompensera för de uteblivna intäkterna. Det kan handla om upp till en tusenlapp per hushåll. De årliga hyresförlusterna balanseras också med att underhållet av fastigheterna sätts på undantag. Givetvis är det främst kommunen som av egen kraft bör hantera sina bostadsbolag. Kommunen ska inte hindras av statliga regler vid omstrukturering och eventuell försäljning av kommunala bostadsbolag. För kommuner med en väldigt ansträngd ekonomi kan omstruktureringar dock vara svåra att genomföra. Därför är det viktigt att staten kan ställa ut kreditgarantier i samband med obeståndshantering. Som en sista utväg kan staten gå in och hjälpa kommunen, men att staten tar över och äger fastigheter är däremot ingen konstruktiv lösning.