mot · GR02U255 · 2003-10-07 00:00:00 — Ännu är åtgärderna mot denna form av slavhandel mycket blygsamma, men frågan belystes under ordförandeskap i EU 2001 och är förhoppningarna stora att insatser kommer att sättas in av samtliga länder inom EU. anser att arbetet mot trafficking måste föras på flera nivåer parallellt. Straffen för förövarna måste bli strängare, temporära uppehållstillstånd, riktat stöd och skydd måste snabbt komma kvinnorna till del. Uppsökande verksamhet bör också igångsättas så att utsatta kvinnor får stöd i de länder de sålts till och de s.k. beskyddarna måste åtalas. De länder varifrån kvinnorna kommer är ofta fattiga med dåligt socialt skyddsnät och därför måste insatser även sättas in där, så att kvinnorna får stöd och hjälp när de återvänder hem. Respekten för människovärdet kräver att vi genom internationellt samarbete bekämpar trafficking med alla medel. Dessa kvinnor behöver vår hjälp. Det handlar om att skydda kvinnornas mänskliga rättigheter. anser att den skall verka för att FN:s dokument om trafficking implementeras i medlemsländernas lagstiftning. Detta vore ett välkommet erkännande av att trafficking är ett allvarligt problem för hela . När det gäller EU anser att sambandet mellan droghandel och trafficking skall följas upp på europeisk nivå och åtgärder vidtas. Trafficking måste bli ett högt prioriterat brott att bekämpa. Prostitution är ett missbrukande av kvinnans kropp. Mannen betalar och köper sig därmed rätten att utnyttja en annan människas kropp. Ingen människa som missbrukas på detta sätt kan förbli hel som människa. De permanenta fysiska och psykiska skadorna lämnar spår för resten av livet. Med hjälp av pengar har en annan människas liv blivit uppköpt och därmed har också personens betydelse i samhället utplånats. En prostituerad kvinna är skyddslös och ett brottsoffer för mäns maktutövning och därmed berövad sin mänskliga värdighet. Dessutom utsätts hon för risken att smittas av sexuellt överförbara sjukdomar. Hon har ingenstans att ta vägen. Samhället visar sällan förbarmande med en fallen kvinna. Den prostituerade kvinnan är oftast anonym. Genom namnlösheten förmedlar hon till omgivningen att hon inte är verklig och ingen behöver heller komma ihåg henne. Naturligtvis underlättar detta för köparen att utan samvetsbetänkligheter genomföra sin del i transaktionen. Män som utnyttjar prostituerade kvinnor visar inte endast ett förakt för kvinnokroppen utan också för kvinnan som person. Ingen väljer frivilligt att prostituera sig utan bakgrunden är istället ofta en historia fylld av fysiska och/eller psykiska övergrepp, drogmissbruk, brist på kärlek och fattigdom. Mot bakgrund av detta resonemang anser att prostitution aldrig får behandlas som ett yrke bland andra varken vad gäller lagstiftning, reglering av arbetstider, semester, bildande av fackförbund eller annat. Där man har legaliserat prostitution, t.ex. i , menar man att eftersom verksamheten alltid har funnits får den heller inte förbjudas. Istället skyller man den prostituerades förnedring på länders förbud mot verksamheten, eftersom valet av yrke är självvalt. Resonemanget är för helt oacceptabelt. Lagarna till skydd för de prostituerade i kan möjligen skydda dem men omöjliggör kampen mot detta destruktiva inslag i våra samhällen. Prostitution hör inte hemma i samhällen där grundstommen är alla människors lika värde. Man får aldrig tillåta en människa att köpa en annan. anser att , i EU och i andra internationella sammanhang, skall verka för att prostitution förbjuds. Inte mindre än 127 miljoner kvinnor har blivit könsstympade i (UNIFEM 2003). Två miljoner flickor drabbas trots att många lagstiftat mot ingreppet. Könsstympning är en skadlig sedvänja som medför allvarliga psykologiska och medicinska konsekvenser. Ingreppet är traumatiskt och påverkar flickan och senare kvinnan psykiskt och fysiskt under hela livet. Exempelvis kan nämnas kroniska infektioner, cystor, frigiditet, sterilitet och smärtor vid samlag. Ännu mera påtagligt blir problemen av stympningen vid barnafödsel. Då riskerar kvinnorna att dö i barnsäng och barnet att dö av syrebrist. Allt detta lidande i ett enda syfte, nämligen att ge mannen full kontroll över kvinnan. Kvinnlig könsstympning förekommer i och , men det är i länderna kring , , , , och som det är som vanligast förekommande. Här beräknas så gott som samtliga kvinnor vara könsstympade. Åldern för ingreppet kan variera från en månad upp till beroende på vilken typ av könsstympning det handlar om. Orsakerna till könsstympning är inte religiösa utan praktiserades redan i gammalegyptisk tid. Det är svårt att ändra en djupt rotad tradition och det sociala trycket är stort. En flicka som inte är omskuren riskerar att inte bli gift och aldrig bli betraktad som en vuxen kvinna. Många afrikanska kvinnor lever under föreställningen att lidande tillhör livet. De inbillas att en oomskuren klitoris kan orsaka impotens hos män och att deras barn kan dö. Trots det allvarliga med könsstympning är det inte speciellt uppmärksammat i biståndssammanhang. vill ändra på detta och anser det viktig att inom ramen för biståndsarbetet aktivt stödja kampen mot denna gamla, skadliga och barbariska sedvänja. Ett uppvaknande är vad som behövs och många av de kvinnoorganisationer som verkar mot könsstympning talar öppet om ingreppet som ett allvarligt problem särskilt den faraoniska varianten (infibutationen) då kvinnans hela könsorgan skärs bort och sys ihop så att endast en liten öppning återstår. Den är den brutalaste, mest riskfyllda och den vanligaste. De barnmorskor som utför könsstympningar, med glasskärvor eller rakblad som redskap, måste påverkas att sluta med verksamheten och ges andra uppgifter i samhället. Informationen om könsstympningens farliga konsekvenser måste också förbättras till invandrarkvinnorna i liksom till svensk hälso- och sjukvårdspersonal. Vi anser att delar av det multi- och bilaterala biståndet bör riktas till kvinnoorganisationer som kämpar mot kvinnlig könsstympning och till intensiva informations- och upplysningskampanjer om de negativa konsekvenserna av bruket av denna sedvänja, i biståndsländerna och i vårt eget land. Kritik har framförts i bl.a. om att västländerna går alltför långsamt fram i frågan om kvinnlig könsstympning (trots att bruket numera är olagligt i , , och ). anser att EU ska erkänna kvinnlig könsstympning som ett brott mot grundläggande mänskliga rättigheter, då det ingreppet har så fruktansvärda konsekvenser för de stympade kvinnorna. Vi anser vidare att lagstiftning och praxis måste innebära ett reellt skydd för den som söker asyl på grund av förföljelse på grund av kön. Andelen kvinnor i förhållande till män har sjunkit dramatiskt , framförallt i . Uppskattningar visar att 60 miljoner kvinnor saknas i den delen av världen. Orsakerna är aborter av flickfoster, undernäring och överarbete bland kvinnor. I många länder är spädbarnsdödligheten högre bland flickor detta på grund av att flickor ofta får sämre vård och behandling redan som nyfödda. Att könsselektiv abort skulle vara hela förklaringen till de förlorade flickebarnen i är inte klarlagt. Det går heller inte att utesluta att det förekommer barnamord lokalt i det vidsträckta . Klart är att ett-barns-politik (dvs. försöket att hålla befolkningstillväxten nere genom att bara tillåta ett barn per par) som infördes , är en orsak till problemet. Men det finns också andra förklaringar. Många flickor adopteras bort till familjer som redan har en son. Andra kvinnor gömmer flickebarn. Därmed har barnet heller inga samhälleliga rättigheter. Data från folkräkningen visar att det fötts 106,7 gossebarn för vart hundrade flickebarn . Andra undersökningar har visat på både större och ökande skillnader. har också genomfört en folkräkning. Landet har en sjättedel av världens befolkning. Till skillnad från har kvoten mellan födda pojkar och flickor förbättrats något här. Skillnaderna är dock fortfarande större än i , om man jämför de officiella siffrorna från de två folkräkningarna. är den indiska kvoten 107 pojkar på 100 flickor. Det är svårt att beräkna antalet flickfoster som dödas då fallen sällan eller aldrig rapporteras till myndigheterna. Men klart är att antalet födda flickor stadigt minskat i förhållande till antalet pojkar. Flera indiska delstater har därför förbjudit läkare att avslöja fostrets kön. Könsselektiv abort tillämpas inte bara i och utan också i , , och . En sådan behandling av flickor är att anse som grova brott mot mänskliga rättigheter. anser att har ett ansvar att i det multi- och bilaterala biståndsarbetet och i andra internationella sammanhang uppmärksamma kvinnors situation, i framförallt och . Vi anser att det finns all anledning för , som ett föregångsland i arbetet för demokrati och mänskliga rättigheter, att målinriktat arbeta för att frågan om prenatal könsdiskriminering kommer upp på den internationella politiska dagordningen och behandlas inom FN. anser också att det vid förhandlingar om bistånd och i samröre med mottagarländer finns all anledning för att kräva att flickor och pojkar skall ha samma rätt att födas, äta sig mätta, utbildas och ha samma tillgång till medicinsk vård och behandling. Inom utvecklingsarbetets ram anser att stöd också bör ges till kvinnoorganisationer, läkare, jurister och vetenskapsmän som arbetar i kampen mot könsbestämning av . Initiativ bör också tas till allmän utbildning och upplysningskampanjer för att ändra attityder till kvinnors människovärde och mänskliga rättigheter. 11 Våld mot kvinnor och barn Våld mot kvinnor förekommer i alla samhällen och samhällsklasser och är också ett problem i . Statistiken är dyster över kvinnor som misshandlas och dödas av närstående män. Många kvinnor utsätts för våld i hemmet och det kan ta sig olika uttryck under kvinnors hela livscykel. Flickfoster fördrivs, flickebarn dödas, och flickor utsätts för könsstympning, sexuella övergrepp och våldtäkter. Sexuella trakasserier i skolan är t.ex. ett alltmer uppmärksammat problem i . I rapporten out torture (2003) anges var femte kvinna ha blivit misshandlad eller utsatt för sexuella övergrepp. I misshandlas en kvinna och 700.000 våldtas . I beräknas fler än av kvinnorna ha blivit utsatta för misshandel av sina män. Allt detta våld bara därför att de är kvinnor. Kulturella och religiösa anledningar används ofta för att legitimera våldet och övergreppen. vill se att den ytterligare betonar invandrarkvinnornas utsatthet i den svenska integrationspolitiken. I anmäls 52 000 våldtäkter (annan statistik visar på omkring 1,6 miljoner våldtäkter ). Det är en av världens högsta siffror för våld mot kvinnor. Kvinnors svaga ställning i den sydafrikanska kulturen förvärras i samband med utbredd fattigdom och den svåra situation som råder för flickor i många kåkstäder. Enligt en undersökning (grundad på svar tonåringar) uppger av tonårsflickorna i att de våldtagits. En tredjedel säger att de är rädda för att neka till sex. av de undersökta medger att de gått med på sex i utbyte mot pengar, sprit, mat eller annat. En rapport från Human Rights Watch (HRW) visar att unga flickor i slutar skolan för att de utsätts för sexuella trakasserier, förföljelser och våldtäkter. Det är deras manliga skolkamrater och manliga lärare och föreståndare som står för de sexuella övergreppen, trakasserierna och mobbningen. Den sydafrikanska regeringen har genomfört flera lagändringar för att få bukt med problemet. Likväl följs inte lagstiftningen av lokala skoladministrationer som istället uppmanar de våldförda flickorna och deras familjer att inte anmäla övergreppen. Flickorna lär sig därmed att sexuella övergrepp och trakasserier är en del av skolvardagen och väljer därför att stanna hemma. anser att det finns all anledning för att föra upp den afrikanska flickans skolsituation på den internationella politiska dagordningen för att på så vis förmå de Sydafrikanska myndigheterna att ta tag i problemet våld riktat mot kvinnor. Vi anser också att regeringen i sina samtal med den sydafrikanska regeringen och dess utbildningsdepartement bör uppmana landet att presentera en handlingsplan för att åtgärda problemet med sexuella övergrepp i skolorna. Det bör påpekas att den sydafrikanska regeringen har förpliktelser att tillhandahålla skolundervisning utan diskriminering grundad på kön detta både enligt den egna konstitutionen och enligt de internationella avtal som den sydafrikanska regeringen ratificerat. En undersökning utförd av (2003) visar att av indiska kvinnor har slagits eller misshandlats, oftast av sina män. Även här är troligen mörkertalet mycket stort. Runt den utbredda våldsanvändningen mot kvinnor i indiska hem råder en tystnadens kultur. av de tillfrågade kvinnorna i undersökningen godtar hustrumisshandel om de t.ex. underlåtit att sköta hem och barn, gått ut utan att meddela maken, visat bristande respekt för släktingar, vid misstanke om otrohet, på grund av otillräcklig hemgift eller för dålig matlagning. anser att regeringen i alla bilaterala samtal med bör föra upp frågan om kvinnoförtrycket och landets skyldigheter att ge kvinnor mänskliga rättigheter. Barnäktenskap är en plåga som drabbar miljontals flickor. De stängs in i ett liv som ofta är fyllt av smärta och elände. Att tvinga barn till förtida giftermål är inte bara fysiskt och psykiskt skadligt det innebär också ett övergrepp mot deras individuella frihet. Barnäktenskap förekommer över hela världen, inte minst i . Bland de ca 3 miljoner romerna i är barnäktenskap ett vanligt förekommande fenomen (bl.a. i EU-kandiderande ). Romerna anses vara fattigaste folkgrupp och deras levnadsnivå ligger i nivå med och enligt en . Här krävs det tydliga krav från och EU för att förhindra denna form av brott mot mänskliga rättigheter, inte minst i förhandlingar med kandiderande medlemsländer till Europeiska unionen. Det krävs också insatser för att minska fattigdom och öka utbildningsnivån. Länder i söder om har en mycket hög andel gifta flickor i åldern (, ,och ). I säljer fattiga bönder sina döttrar för att kunna betala skulder. Traditionen i har varit att flickor gifts bort så fort de når puberteten. Men till och med sjuåriga flickor har sålts till äldre män för vete! Krafttag krävs mot denna form av grov kränkning av de mänskliga rättigheterna. Skånberg (kd)