mot · GR02T416 · 2003-10-07 00:00:00 — Vägstandard på de enskilda vägarna tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att statsbidragen för drift och underhåll av enskilda vägar räknas upp i takt med kostnadsutvecklingen, dvs. Det enskilda vägnätet är en viktig del av infrastruktur. En miljon människor använder enskilda vägar . Tre miljoner resor sker på denna del av vägnätet . Exempelvis turism- och skogsindustrins möjligheter att bedriva affärs- och näringsverksamhet påverkas av standarden på det enskilda vägnätet. Ett försämrat enskilt vägnät påverkar med andra ord möjligheten att förverkliga målsättningar om regional utveckling. Enskilda vägar öppna för allmänhet och näringsliv är därför en viktig del av vår gemensamma infrastruktur. De enskilda vägar som hålls öppna för allmänheten däribland de 7 väg som får statsbidrag är ur detta perspektiv extra betydelsefulla. Enligt vår uppfattning är statens uppgift att säkerställa att vägstandarden är godtagbar, att vägarna är säkra och framkomliga för privatpersoner och näringsliv. Om de offentligas åtagande brister får det oacceptabla följder på en rad områden. Ur ett principiellt perspektiv är den allvarligaste effekten att kostnader för gemensam infrastruktur vältras över på ett fåtal enskilda individer. Sett mot denna bakgrund är det enligt vårt synsätt alarmerande att de enskilda väghållarnas möjligheter och villkor försämrats på en rad områden . Statsbidraget för drift och underhåll av enskilda vägar minskade från till . Ersättningen är omräknat till priser fortfarande radikalt lägre än före krispaketets dramatiska halvering. Statsmakten har inte kunnat leva upp till ambitionen att enskilda väghållare i normalfallet ska få ersättning motsvarande av kostnaden för drift och underhåll. Enskilda individer har fått tillskjuta egna medel, alternativt medverka till att försämra vägstandarden. Ersättning för nyinvesteringar och byggande av enskilda vägar har i princip upphört. Det enskilda vägnätet omfattas ej av ersättningssystemet för miljöinsatser eller trafiksäkerhetshöjande åtgärder. Arbetet med väghållning blir alltmer komplicerat och ökar belastningen på den enskilde. Den bidragsgrundande kostnaden är missvisande. Kostnaderna är vanligtvis större än schablonberäkningarna. Kostnaden för vinterunderhåll har som följd av skatteväxling och allmän prisutveckling ökat radikalt. Ersättningen från staten är dock i princip oförändrad. Efterblivet underhåll och reparationer av broar har skapat en kapitalförstöring som enligt kräver extra anslag motsvarande . Enskilda väghållare överväger i ökad utsträckning om ersättningen för att hålla vägarna öppna står i relation till de egna ekonomiska och personella insatserna. Det råder stor och bred enighet om att det enskilda vägnätet som en följd av att statsbidragen har halverats och därefter inte räknats upp i takt med kostnadsutvecklingen sakta men säkert försämras och att kostnaderna för att återskapa en god vägstandard växer . Bara för att bibehålla nuvarande standard krävs enligt att anslagen på räknas upp med . Och är inte punktkostnaden för att justera det eftersatta underhållet av broar på det enskilda vägnätet inräknad. Enligt vår mening är det av utomordentlig vikt att statsbidraget till enskilda vägar återupprättas till nivå, vilket med dagens penningvärde motsvarar 2004 och att det vid sidan av denna korrigering skapas utrymme för bidrag till nyinvesteringar enligt länsplaner. Dessutom bör ansvaret för broar, vilka ofta är kostnadskrävande, på enskilda vägar överföras till staten. I samband med detta bör även ett särskilt anslag på införas för upprustning av brobeståndet. Det får ankomma på regeringen att anvisa finansiering inom utgiftsområdet.