mot · GR02Fi240 · 2003-10-07 00:00:00 — Under många och långa utredningar har gång på gång bevisats att arbetstidsförkortning inte är självfinansierande, tvärtom. Det är en självklarhet att människor i avtal kan vilja ta ut en del av standardökning i arbetstidsförkortning, per dag, eller i livet. Men detta ska naturligtvis inte komma genom lagstiftning. Det vi istället ska göra är att med skatter och regler uppmuntra människor att arbeta och se till att skapa möjligheter att få livspusslet att gå ihop. Arbetstidsförkortning kostar löneutrymme. Människor måste själva få välja om de föredrar lön. Arbetstidslagstiftningen bör reformeras så att det blir lättare för lokala parter och enskilda anställda och arbetsgivare att finna former för avtal om arbetstidens längd och förläggning. Men statlig arbetstidsförkortning säger vi bestämt nej till. Människor kommer att få större makt över sina liv och arbetsmarknaden kommer att fungera bättre om arbetstiderna blir mer flexibla. kräver att det stiftas en ny arbetstidslag. Den nya lagen måste utformas så att den uppmuntrar till flexibilitet samt leder bort från en lagstadgad normalarbetstid. Lagen måste utformas så att arbetstiden kan läggas upp i en överenskommelse mellan den enskilde arbetstagaren och arbetsgivaren efter deras behov och önskemål. Centrala avtal får inte heller lägga hinder i vägen för lokala avtal om arbetstidsfrågor. En ny arbetstidslag bör dessutom ge den enskilde möjlighet att ta ut ledighet i timmar. Den femte semesterveckan, inarbetad semester och eventuellt ytterligare lediga dagar ska kunna läggas i en timbank. Den som vill kan använda timbanken för att korta sin normalarbetstid under längre eller kortare perioder. ska det gå att ta ut tiden i timbanken som lön. Fler ska vara på jobbet I våra motioner bygger vi vidare på en rad viktiga systemförändringar i välfärdspolitiken som Socialdemokraterna tidigare avvisat eller förhalat: I stället för att, som regeringen, slå in på privatiseringsvägen för sjukförsäkringen bör driva fram ett reformarbete som gör att sjukvård och försäkringskassor tillsammans kan få försäkringen att fungera så som den är tänkt. Vi har, tillsammans med , lagt fram ett fullständigt lagförslag för finansiell samordning mellan i första hand försäkringskassa och sjukvård. Det har en helt annan inriktning än regeringens som är utformat för att hindra att vård och försäkringskassa använder sjukförsäkringspengar för att sänka sjukpenningkostnaderna. Vi vill släppa loss lokal initiativkraft, och allt det som lyckades under de framgångsrika försöken skall bli tillåtet igen. Innan regeringen stoppade verksamheten hade lokala initiativ i försöksområdena sparat i genomsnitt på sjukpenningkostnaderna. Arbetslinjen måste upprätthållas också i sjukförsäkringen. Vi vill ersätta den nuvarande låt gå-politiken som leder till fler och fler sjukpensioneringar med en kraftfull insats för att låta vägen från lång sjukskrivning gå åter till arbete, och inte till sjukpension. Vi vill förstärka försäkringskassornas resurser med 550 miljoner så att de kan lägga större kraft på att rehabilitera till arbete och på att samverka med vård och andra inom finansiell samordning. Vi förkastar regeringens destruktiva målsättning (!) att tillåta upp till dryga 64 000 nya sjukpensionsbeslut . Vi vill att skall ändra målen så att inte signalen fortsätter att vara att man kan uppfylla målen med snabba och lättvindiga sjukpensioneringar. Klarare regler för sjukskrivning Vi vill ha en avsevärd uppstramning av hur det går till när sjukskrivningar sker och förlängs. De bestämmelser som styr hur sjukintyg får skrivas, och av vem de får skrivas, skall ses över. Regeringen måste återkomma med effektiva förslag som hindrar att sjukförsäkringen missbrukas med sjukintyg som i själva verket inte motsvaras av arbetsoförmåga utan av andra arbetsmarknadsskäl. Att långtidssjukskrivningar sker utan att behandlings- och rehabiliteringsmöjligheter används är oacceptabelt. Redan inom någon månad skall en rehabiliteringsgaranti börja fungera. En annan läkare än den som först sjukskrev skall då bedöma både rehabiliteringsbehov och värdet av fortsatt sjukskrivning. Det måste bli slut på det slags sjukskrivning som medicinskt sett är felbehandling och leder till att risken för förtida pension och utslagning från arbetslivet starkt ökar. Där rehabilitering skall ske skall patienten också vara garanterad att den blir av. Om inte landstingen åstadkommer beslutad rehabilitering skall patienten ha rätt att få den från annan utförare. Vi vill underlätta sjukförsäkringens funktion med en nationell vårdgaranti, som gör att sjukskrivningar inte förlängs av operations- och behandlingsköer. Onödiga väntetider som med ett snävt betraktelsesätt sparar pengar i någon viss del av sjukvården kan ställa till väldiga merkostnader i socialförsäkringarna. Reformering av förhållandet staten landstingen Vi tar därför också, mot bakgrund av de senaste årens erfarenheter, initiativ till en stor förändring av de ekonomiska relationerna mellan staten och landstingen. Denna skall börja med försöksverksamhet i stor skala. Statsbidragen till sjukvården ökas då med ett belopp motsvarande av statens sjukpenningskostnader i landstingsområdet vid genomförandetillfället. övertar landstingen ett delansvar för av sjukpenningkostnaderna. En förebild för en sådan konstruktion är den reform som gjordes vad gäller läkemedelskostnaderna. Det är viktigt att landstingens medansvar utformas så att de genom att minska sjukskrivningarna kan förbättra den egna sjukvårdens resurssituation. Sjukvården skall ha ekonomiska drivkrafter att hjälpa till att förbättra sjukförsäkringens läge. Arbetslinjen och förebyggande arbete Bristerna i arbetsmarknadspolitiken och den alltför stela arbetsmarknaden är en bidragande orsak till att människor inte kommer åt att byta från jobb där deras hälsa far illa och har svårt att ta sig ur sjukskrivningar med att pröva andra arbetsuppgifter. I en rad olika motioner, om bland annat arbetsmarknad, jämställdhet, sjukvård, alkohol- och narkotikapolitik, psykiatri och missbrukarvård tar vi upp frågor som har betydelse för att förebygga uppkomsten av ohälsa eller förebygga att sjukdom leder till utslagning. Ett socialt sönderfall som måste hejdas Förslag på de här områdena finns i en rad fp-motioner: Vi vill att staten skall göra det lättare för landstingen att förbättra läget i psykiatrin, med lagändringar som ger vården bättre förutsättningar och med ett särskilt statsbidrag under för kvalitetshöjningar. Vi vill att staten tar över kostnadsansvar för rättspsykiatri från landstingen och på så sätt motverkar att den övriga psykiatrin trängs undan. På liknande sätt vill vi ändra förutsättningarna för missbrukarvården, så att inte kommunernas kortsiktiga kostnadsbörda får de ekonomiska drivkrafterna att verka så att vården uteblir och läget i bland annat kriminalvård och psykiatri förvärras. Vi vill införa möjligheter till ett begränsat tvång inom psykiatrins öppna vård, för att kunna se till att exempelvis utebliven medicinering inte vållar skador för patienten och för andra, eller medför förvärrad sjukdom och långa tider i sluten vård där detta kunnat förebyggas. När regeringen vill rusta ned det förebyggande arbetet mot droger och missbruk vill vi i stället förstärka det. Vi förkastar regeringens ineffektiva organisation av den förebyggande hälsoupplysningen, och vill öka ambitionerna. En välfärdsstat med omfattande sociala ambitioner behöver mer skatter och obligatoriska avgifter än en stat med mindre ambitioner. För individen blir det då mycket ofta problem med skillnaderna mellan vad en arbetsgivare eller köpare av tjänster betalar och vad den som utför arbetet själv får. Skattekilarna blir stora. Vad det gäller kollektiv konsumtion som domstolar och försvar och vad gäller det som visserligen är individuell konsumtion, men som vi av ideologiska skäl inte vill skall fördelas efter plånboken som vård och skola, är problemet med skattekilarna ofrånkomligt. Vad det gäller obligatoriska försäkringar mot inkomstbortfall vid sjukdom, arbetslöshet och ålderdom, så är situationen helt annorlunda. Dessa går att utforma så att skatteinslaget trots obligatoriet blir begränsat och därmed skattekilen liten. En förutsättning för detta är att nivån på försäkringen blir ungefär den som de flesta önskar sig och som de frivilligt skulle skaffa sig om obligatoriet inte fanns. En annan förutsättning är att det blir så raka rör som möjligt mellan och förmåner. Inga ska tas ut där förmåner inte finns. Om det finns ett förmånstak i försäkringen, så ska taket för avgifter vara detsamma. Fördelningspolitiska inslag i försäkringarna ska inte betalas med premierna utan med allmänna skattemedel. En tredje förutsättning är att de raka rören är tydliga och väl kända för medborgarna. Ett kraftfullt sätt att tydliggöra att det rör sig om individuella försäkringar är att premierna utformas som tydliga egenavgifter och inte som anonyma arbetsgivaravgifter. Om en förändring ska ske krävs naturligtvis att nuvarande arbetsgivaravgifter omvandlas till höjd lön. Om dessa förutsättningar är uppfyllda blir skatteinslaget i försäkringarna litet. Konkret innebär det exempelvis att den som funderar på att arbeta svart i stället för vitt vet att han eller hon därmed förlorar en del av sitt inkomstskydd vid sjukdom och arbetslöshet samt får en lägre ålderspension. Och omvänt att den som tar emot ersättning för vitt arbete vet att han eller hon förutom den kontanta ersättningen efter skatt får ett stärkt inkomstskydd och en högre ålderspension. Detta skulle vara av stor betydelse för ekonomins funktionssätt. Kostnaderna för ålderspensionerna, sjukersättningarna inkl sjukpensionerna samt för arbetslöshetsersättningarna är mycket stora. De uppgår till mer än en fjärdedel av de totala lönekostnaderna. Det finns andra goda skäl för att göra en stor socialförsäkringsreform, något som liberalerna arbetat för sedan pensionsreformen fördröjning hade tryggats. Hur en sådan reform ska kunna se ut utvecklar vi i en separat motion till detta . Fler företag ska växa fram behöver en ny politik som tar tillvara den stora potential för företagande och tillväxt som finns. föreslår en rad åtgärder som kommer att underlätta för nya företag att bildas och för små och medelstora företag att växa. Vi föreslår även skattesänkningar för att främja arbete, sparande och investeringar i . En del av dessa skattesänkningar har även syftet att stärka svenskt ägande av företag i . Det är alldeles för krångligt att vara företagare i . Kostnaderna för att administrera reglerna på skatte-, arbetsmarknads- och miljöområdet uppgår till nästan per anställd och år för ett litet företag. De svenska företagens kostnader för att administrera lagar, regler och föreskrifter uppgår till . Regeringen har talat mycket om att minska krånglet. Men har ingenting hänt. Hela det regelverk som berör företagande ska gås igenom och onödiga och krångliga regler tas bort. Målet ska vara att företagarnas kostnader för administration av regelverket ska minska med minst en fjärdedel. Alla som vill ska kunna få ut en F-skattsedel, så länge man inte har näringsförbud eller skatteskulder. Reglerna för att få F-skatt stänger ute många entreprenörer som vill starta eget. Anpassa reglerna för redovisning och inbetalning av skatter samt förseningsavgifter till småföretagens situation. Sänk skatterna för företag och företagare De höga skatterna på arbete, sparande och investeringar missgynnar företagande i . Den socialdemokratiska regeringen tror att det är möjligt att göra skillnad mellan företag och företagande. Den tror att genom att ge hyggliga skatteregler för företag kan man tillåta sig att straffbeskatta företagarna utan att detta får konsekvenser. Så är det inte. Vill vi ha ett bra företagsklimat i måste beskattningen av både företag och företagare vara rimlig. Att våga vara företagare är att våga ta risker. För att fler människor ska vilja vara företagare måste det löna sig att spara, investera och ta risker. lägger ett flertal förslag på sänkta skatter och enklare skatteregler som, om de genomförs, kommer att ge en kraftfull injektion till företagsamheten i : För att göra det lättare och billigare för företag att anställa vill vi sänka arbetsgivaravgifterna med för företag i tjänstesektorn. Vi vill förenkla skattereglerna för fåmansbolag (de s.k. 3.12-reglerna) och sänka skatterna på småföretag. Regeringens förslag är otillräckligt. Vi vill genomföra ytterligare lindringar i gåvoskatten för att underlätta arvskiften i familjeföretag. Dubbelbeskattningen på aktieutdelningar ska avskaffas. I ett första steg vill vi sänka skatten på aktieutdelningar för privatpersoner. Vi vill göra det lättare att spara genom att sänka förmögenhetsskatten. I ett första steg genom att avskaffa sambeskattningen mellan makar. I ett andra steg genom att höja fribeloppet. Det tredje steget är det fullständiga avskaffandet. Vi vill införa en skattereduktion för inköp av hushållsnära tjänster. Detta kommer att skapa en marknad för nya företag inom en sektor där det redan finns en tydlig efterfrågan och där mycket arbete utförs svart . En viktig orsak till att placerar sig dåligt i den s.k. välfärdsligan är det höga prisläget till följd av bristande konkurrens och delvis omfattande regleringar. En vital konkurrens skärper effektiviteten och ökar välståndet. Insatser för att främja konkurrensen är därför viktiga inslag i en politik för att stärka utvecklingskraft. För att stärka konkurrensen i vill vi att konkurrenslagen ska göras effektivare och roll stärkas, privata entreprenörer ska ges möjlighet att konkurrera på lika villkor med offentliga utförare, karteller ska kriminaliseras och vitesbeloppen höjas kraftigt, åtgärder ska genomföras för att underlätta tillträde till marknader för nya företag, staten ska minska sitt ägande av företag, kommunala stöd som snedvrider konkurrensen mellan företag ska tas bort. Avskaffa den tredje sjuklöneveckan När företagarna som allra mest behövde signaler om att förenklingar och skattesänkningar väntar, slog regeringen till med en stor försämring. Den tredje sjuklöneveckan är otroligt negativ ur många aspekter, den motverkar nyanställningar, den försvårar för dem som är lite svagare på arbetsmarknaden att bli anställda och den ökar de direkta kostnaderna för företagen. finns inget som talar för att den totala sjukfrånvaron skulle påverkas nämnvärt, det är långtidssjukskrivning och övergång i sjukersättning som är det stora problemet. kräver därför att den tredje sjuklöneveckan avskaffas. Jämställ företagaren med anställda i socialförsäkringen Företagare har också barn och kan också bli sjuka. betalar alla företagare in stora summor i avgifter till socialförsäkringar och arbetslöshetsförsäkringen utan att kunna dra nytta av dem. Vi vill därför ändra reglerna i socialförsäkringarna och i arbetslöshetsförsäkringen så att företagare blir jämställda med anställda och får den trygghet de är med och betalar för. Frihandeln ska bygga landet råder en allmän insikt om att globalisering och frihandel är avgörande för välståndsutvecklingen såväl i världen som i enskilda länder. Internationell handel möjliggör internationell arbetsfördelning. Länder, människor och företag kan vid frihandel specialisera sig på att tillverka de varor och utföra de tjänster som man är jämförelsevis bra på i världsekonomin. Därmed kan människor, företag, regioner och länder uppnå en väldig ökning av sin produktivitet, sina inkomster och häva sig ur fattigdom. Om inkomsterna i ska kunna öka, och om människorna där ska kunna slippa ur fattigdom är internationell handel och interna reformer avgörande. Det har gällt för sedan industrialiseringen började på allvar i vårt land . Hade inte under vårt lands exempellösa tillväxtperiod 18701970 kunna delta i internationell handel hade haft en lågproduktiv, fattig och helt jordbruksbaserad ekonomi. Internationell handel innebär också öppenhet, t ex för import av teknisk kunskap och tekniska framsteg inbäddade i import av nya maskiner, medicinsk teknik och nya läkemedel, kapital som genererats i andra länder för investeringar i , osv. Handel, öppenhet och konkurrens främjar även demokrati, stävjar korruption och driver ut dåligt ledarskap i företag. Men också det omvända gäller: Demokrati främjar lägre handelshinder och ökad internationell handel. Frihandel rycker undan möjligheter för politiskt starka särintressen att spela roll och minskar därmed risken för t ex storföretagskorruption och nepotism. Avskaffad och minskad protektionism innebär att ett land kan höja sin totala inkomst på flera sätt: För det första sker det genom att landet koncentrerar sin produktion till de varor och tjänster som man är jämförelsevis bra på. Specialisering i linje med länders s.k. komparativa fördelar innebär sålunda att världens samlade resurser utnyttjas på ett mera produktivt sätt, och den högre produktiviteten medför högre inkomster och välstånd. En sådan internationell arbetsfördelning vore omöjlig utan en omfattande utrikeshandel möjliggjord genom låga tullar och få andra handelshinder. En andra ekonomisk fördel är att företag kan utnyttja stordriftsfördelar och därigenom producera till lägre kostnader och priser. I många sammanhang, t.ex. i bilindustrin, blir kostnaden per styck lägre ju fler bilar som produceras. Om inte svenska företag som , och hade kunnat producera för världsmarknaden, utan varit hänvisade enbart till den lilla svenska marknaden, hade kostnaden per bil varit kanske två eller så hög, kvaliteten sämre, och företagen hade kanske inte alls funnits. En tredje fördel med utrikeshandel är att konsumenterna har en större meny av varor och tjänster att välja mellan. Ytterligare fördelar är den gratis eller mycket billiga överföring av kunskap om t.ex. teknologi, organisation och kvalitetskrav som följer med handeln. Friare handel undanröjer en viktig grund till korruption, nepotism och mygel. Med frihandel frestas ingen att muta sig fram för att skaffa sig import- eller exportlicenser. Korruption kan också uppmärksammas mera om det finns utländska företag i landet som lider skada av korruptionen, t.ex. diskrimineras i konkurrensen med inhemska företag. Handel, samarbete och ömsesidig solidaritet leder till trygghet, en trygghet som framför allt behövs i många fattiga länder. Kampen mot nyprotektionismen sker efter och genom WTO:s konfliktlösning inte genom stenkastning Frihandel innebär ingalunda en internationell handel fri från regler lika litet som ett rättssamhälle innebär ett samhälle fritt från lagar och domstolar. En fri världshandel förutsätter både ett multilateralt regelsystem och mekanismer och system för tvistlösning. Därför fyller WTO en oerhört viktig roll särskilt för politiskt svaga länder. (WTO har t.ex. krav på konsensus i beslutsfattandet). WTO är ett forum där fattiga och rika länder kan göra sin röst hörd. WTO bör förvisso utvecklas och reformeras för att ytterligare stärka de fattiga ländernas möjlighet att delta i förhandlingar med stärkt inflytande. I-ländernas uppträdande är på många sätt förfärligt, men det innebär inte att samma saker bör rekommenderas för . Tanken med skydd under ett uppbyggnadsskede motiverade ursprungligen importsubstitutionspolitik som är en viktig ingrediens i djupa kris protektionism, etc. En politik med handelshinder blir framför allt en ursäkt för att skydda producentintressen och inte konsumenterna, vilka också finns i de fattiga länderna. De i fattiga länder som tjänar på protektionism är de etablerade ineffektiva företagarna samt politiker och byråkrater som efter mutor delar ut tillstånd till utrikeshandeln. Exempel är och . Myten om den goda u-landsbehandlingen finns det ett stort system för positiv diskriminering (asymmetri) i i-ländernas handelspolitiska behandling av (GSP, ). Det har givit minimala ekonomiska vinster till . Då de fattiga länderna krävt likabehandling och stabilitet, har de däremot lyckats sätta press på i-länderna. Att lösa de internationella handelsfrågorna är därför av avgörande betydelse för kampen mot fattigdom. Framgång i kampen mot den nya protektionismen är långt viktigare än allt bistånd sammantaget. Skall denna kamp lyckas måste inom EU och den gemensamma handelspolitiken driva på arbetet med att sänka alla typer av handelshinder och skydda det multilaterala handelssystemet mot ökad protektionism i de stora tongivande handelsländerna (, och ). Som EU-medlem måste lyckas förmå EU att respektera WTO:s regelsystem och WTO:s mekanismer för konfliktlösning. Lika viktigt är att inom EU kan lyckas med att övertyga om att EU bör minska sina handelshinder mot omvärlden. Det gäller framför allt på jordbruksprodukter, enklare industrivaror (tekoprodukter, skor, elektronik, m m), stål och kemikalier. gick WTO:s s.k. Utvecklingsrunda i stå vid mötet i . Det är ett allvarligt bakslag för ansträngningarna att liberalisera världshandeln. Det berodde inte på dåliga förhandlare eller något sådant. Bakslaget berodde istället på att parterna stod för långt ifrån varandra. Här bär naturligtvis de traditionellt tongivande och stora handelsblocken EU, och ett särskilt stort ansvar. visade en skådad sammanhållning och kraft i sina krav. Det är möjligt att detta gynnar intressen på , trots allt, men till ett förfärligt högt pris i form av fortsatt och fördjupad fattigdom . En annan mycket allvarlig effekt är att det multilaterala WTO-systemets globala frihandelskaraktär bryts ned, fragmenteras och undergrävs helt av det växande antalet bilaterala handelsavtal. Varje bilateralt avtal för sig kan förefalla förnuftigt, men sammantaget är den flora av bilaterala avtal som växer fram, de hierarkier av klienter med avtal med olika status som EU, och omger sig med, förödande. EU har ofta avtal som för fattiga exportländer är mycket krångliga och svåra att administrera. har dessutom möjlighet att på begäran av EU-företag begränsa importen när konkurrensen utifrån börjar svida, dvs när företag i bl a fattiga länder äntligen lyckats bli framgångsrika på EU-marknaden. Jordbruket är knäckfrågan för världsfattigdomen, liksom EU:s protektionister. EU:s protektionism på jordbruksområdet omöjliggör för hundratals miljoner människor att höja sin levnadsstandard genom export till EU. I en rapport från beräknas överslagmässigt att sänkta jordbrukssubventioner och tullar skulle kunna lyfta drygt 140 miljoner människor ur fattigdom. Det motsvarar nästan hela folkmängd. EU betalar sex gånger mer i jordbrukssubventioner än vad EU ger i bistånd. En avreglering av EU:s jordbrukspolitik vid gränserna och internt måste påbörjas, ju förr dess bättre. anser att i EU skall verka för ett borttagande av alla tullar och andra typer av handelshinder, protektionistiska subventioner och interna protektionistiska regleringar inom jordbruket. Protektionismen på tekoområdet skall vara helt borta 2005, det utfäste sig bl a EU för redan för sedan. Frihandeln byggde välstånd. Den bygger välstånd runt omkring i världen. Den ska bygga välstånd bland alla dem som lever under fattigdom och förtryck. frihandelspolitik är bra för för konsumenter och löntagare. Men minst lika viktigt är att den är mycket bra för människor i fattiga länder. I kombination med en frihandelsoffensiv vill vi radikalt öka utvecklingsbistånd. satsar närmare 7 miljarder . Med vår politik uppnås det enprocentsmål som utfäst sig för och som såväl som lovade i valrörelsen. Skillnaden är att regeringen inte prioriterar detta lika högt, utan vallöftet sviks, som så många andra. förmå EU att respektera WTO:s regelsystem och konfliktlösningsmekanismer fullt ut, att EU ska avveckla alla tullar och handelshinder på jordbruk, att EU ska avveckla all protektionism på Tekoområdet, att bistånd ska ökas och uppgå till av BNI . En skattereform för en ny tid För är målet med politiken att öka människors makt över sina liv. Vår vision för är ett land som ger nya möjligheter för alla.