mot · GQ02Fi14 · 2003-05-05 00:00:00 — Onödiga sjukskrivningar kostar också resten av samhället mycket pengar. Långtidssjukskrivningar och sjukpensioneringar har ersatt vård och rehabilitering. Bristen på valfrihet inom offentlig sektor leder till fyrkantiga och omoderna lösningar. Orsaken är att de offentliga monopolens byråkrati försvårar anpassningen till människors behov. De stela strukturerna måste ersättas av flexibilitet, småskalighet och anpassningsförmåga. Äldre och funktionshindrade drabbas ofta av kommunernas omsorgsmonopol. Det finns gott om exempel där äldre, trots laglig rätt, inte välkomnas att flytta till en annan kommun. Fenomenet brukar kallas kommunarrest. Ofta är orsaken köer som finns inom det särskilda boendet, men även de kostnader som flytten medför för den mottagande kommunen lägger hinder i vägen. Det bör också framhållas att den demografiska utvecklingen de närmaste decennierna ställer allt större krav på den gemensamma finansieringen av äldrevården. har offentlig sektor drabbats av oproportionellt många arbetsmarknadskonflikter. Vikten av att lönebildningen sker under stort ansvarstagande bör understrykas. Erfarenheterna visar hur för höga lönelyft för offentliganställda snabbt kan urholka förutsättningarna för den goda samhällsekonomiska utveckling som kommunsektorn är beroende av. Men är det viktigt att bristyrken uppvärderas. Förutsättningen för högre löner inom den kommunala och landstingskommunala verksamheten är dels en mångfald av arbetsgivare, dels en decentraliserad lönebildning. ordförande, , har konstaterat att individuella löner är en viktig förutsättning för att nyckelgrupper inom vård, skola och omsorg ska kunna lyfta sina löner. Det är därför viktigt att skapa en mer pluralistisk arbetsmarknad för alla som arbetar inom denna sektor. För att avhjälpa kökrisen inom sjukvården föreslår vi en nationell vårdgaranti. Denna innebär att alla har en uttalad rätt att få vård inom senast efter det att vårdbehovet har fastslagits. Klarar inte det egna av att ge vård så har patienten rätt att på hemlandstingets bekostnad få sin vård utförd i ett annat landsting eller hos en annan vårdgivare. Den nationella vårdgarantin ska omfatta alla medicinskt motiverade behandlingar. De landsting eller regioner som vill ska få starta försöksverksamhet med kundvalsmodeller där pengarna följer patientens val av vårdgivare. Vi vill också införa ett stöd till funktionshindrade som är mångsidigt och anpassat till den enskildes särskilda förutsättningar (se motion 2002/03:So22). Det är en självklarhet att funktionshindrade ska ha möjlighet att påverka sin egen situation, t.ex. genom att kunna välja vårdpersonal, omsorgsform och hjälpmedel. Funktionshindrades behov av stöd ska heller inte ställas mot andra behov i kommunen varför vi ökar medlen till LSS. Rätten till personlig assistent under skoltid och vid vistelse på dagcenter ska återinföras. Rätten till personlig assistent bör också omfatta funktionshindrade i gruppboende. Ett fritt skolval utgör grunden för ett flexibelt och individanpassat skolsystem; en nödvändig förutsättning för att säkerställa mångfald och konkurrens, hög kvalitet och likvärdiga villkor. Vi föreslår en tydlig kvalitetssatsning i skolan (se motion 2001/02:Fi45). Den skall innehålla en nationell skolpeng, gedigen utvärdering och uppföljning av studieresultat, nationella kunskapsprov i , en modern gymnasieskola samt inrättandet av ett fristående, nationellt kvalitetsinstitut. Många kvinnor arbetar inom offentlig sektor med verksamheter som stat, landsting och kommuner har monopol på, varför möjligheterna att starta eget är mycket små. Kommunerna bör i större utsträckning konkurrensutsätta sin verksamhet, något som underlättas genom införandet av våra pengsystem för vård, skola och omsorg. Den kommunala verksamheten bör koncentreras till de viktigaste uppgifterna. Det finns behov av avregleringar och förändrade ansvarsförhållanden mellan stat och kommun inte minst för att stärka den kommunala demokratin. Avregleringar skapar förutsättningar för kommunerna att effektivisera sin verksamhet. 8.6.3 Ersätt dagens utjämningssystem I en kommittémotion i anslutning till skrivelsen om utvecklingen inom den kommunala sektorn utvecklar vi närmare de effekter som det inomkommunala utjämningssystemet ger för kommuner. Utjämningssystemet minskar motiven för kommunerna att själva påverka sin inkomstsituation genom en förhöjd skattekraft. De hårdast drabbade är tillväxtkommuner och aktiva glesbygdskommuner. De kommuner som kommer bäst ut ur systemet är passiva stagnationskommuner, som regel befolkningsmässigt stillastående eller med en svag minskning. Oavsett hur deras egen skattekraft utvecklas får de i stort samma ökning som alla andra, dvs. kan deras kostnadssida påverkas positivt av att så lite händer. Det utjämningssystem som finns har direkt skadliga effekter för samhällsekonomin. Kommuner med hög förvärvsfrekvens bestraffas. Kommuner där nya jobb skapas bestraffas. Det gäller exempelvis glesbygdskommuner som lyckats vända en negativ utvecklingsspiral. De får då inte högre intäkter när skattekraften ökar. dömde revisorer i en rapport ut den s.k. Kommunakuten och föreslog andra sätt att arbeta gentemot kommuner med problem. Den genomgång som görs i revisorernas rapport är ytterligare en exemplifiering av hur det inomkommunala utjämningssystemet i kombination med ett osunt bidragsgivande till vissa utvalda kommuner undergräver kommunledningars eget ansvarstagande för sin kommuns situation. Fortgår denna process blir det förödande för den kommunala ekonomin och självstyrelsen. Vi föreslår att det inomkommunala utjämningssystemet, som också är oförenligt med grundlagens lydelse, avskaffas. Skillnader mellan kommuner när det gäller exempelvis sociala behov bör kompenseras via statsbidrag. I avvaktan på denna övergång föreslår vi att följande förändringar görs i utjämningssystemet : Kommuner och landsting som har haft en relativ skattekraftstillväxt mellan taxeringen 2002 och 2003 och framåt får behålla denna (inkomstutjämningssystemet är så uppbyggt att en sådan tillväxt till mellan konfiskeras var den än förekommer). Kommuner som tappar skattekraft berörs inte utan får som kompensation för detta. Ett landsting ska 2004 i inkomstutjämningsavgift betala maximalt av sin relativa skattekraft. ska landsting betala högst av sin relativa skattekraft. Effekten av dessa förslag blir att finansieringssituationen för vissa kommuner och landsting mildras, som kommuner och landsting som får stöd inom utjämningssystemet behåller dessa. 8.6.4 Skattebasen är grunden för kommunsektorns verksamhet Trots Perssonpengar och andra ekonomiska bidrag har kommunernas reala tillskott från staten inte ökat speciellt mycket sedan den förra borgerliga regeringen tvingades lämna över makten till Socialdemokraterna. De extratillskott som har tillförts äts successivt upp av indragningar. De senare omfattar nivåsänkningen av de generella statsbidragen 1993, egenavgifter i taxeringen 19931998, införandet av det kommunala momssystemet 1996, indragningar av landstingens Dagmarmedel 2002 och 2003 samt höjningarna av AB:s handelsmarginal och 2003. Dessutom urholkas statsbidragen genom att de inte räknas upp med inflationen. Statsbidragens betydelse bör dock inte överskattas. Kommunsektorn har sin avgörande finansiering i form av skatteinkomster och egna intäkter. Dessa motsvarar av inkomsterna. Det är också denna finansiering som skapar trygghet åt den långsiktiga verksamheten. utvecklas de kommunala inkomsterna enligt följande (tabell 9). Kommunsektorns inkomster ökar med . Basen för ekonomi är som vi tidigare konstaterat kommunalskatter och egna intäkter. Dessa utgör av kommunernas intäkter. Löneinkomsterna svarar för huvuddelen av skatteunderlaget, även om olika lönerelaterade inkomster, t.ex. sjukpenning, också är beskattningsbara. Kommunernas skatteintäkter ökar med . Deras ekonomiska utrymme bestäms till helt övervägande del av tillväxten av den kommunala skattebasen, dvs. Därför är det bekymmersamt att regeringen för en politik som gör att sysselsättningen successivt minskar. Nivån på statsbidragen måste avvägas mot skatteintäkternas förändring. En del av de regeländringar vi föreslår gör att kostnaderna för den kommunala verksamheten kan sänkas. Våra politiska förslag påverkar i hög grad den kommunala sektorn. Det gäller bland annat införandet av den nationella skolpengen och delar av våra skatteförslag. I enlighet med finansieringsprincipen neutraliserar vi för dessa effekter. Det betyder att tillskotten till kommunerna ökar så att deras ekonomiska förutsättningar blir oförändrade. Kommunerna måste anpassa sig till förändringar i den ekonomiska verkligheten. I många kommuner och landsting, inte minst i , har politikerna försökt lösa sina problem med skattehöjningar. I många fall är höjningarna en direkt följd av det kommunala utjämningssystemet. Men oavsett orsaken leder ökade skatter till minskad tillväxt och lägre sysselsättning. Det finns ett samband mellan ett stigande kommunalt skattetryck och den ekonomiska stagnation som har drabbat . Vi ställer oss också negativa till att kommunerna via införandet av progressiva, inkomstrelaterade, avgifter höjer egenavgifterna för service. Eventuell inkomstomfördelning bör ske via skatte- och bidragssystemen, inte via differentierade kommunala avgifter. Förändringar inom kommunsektorn. -6,0 Skillnad jämfört med regeringen -2,5 Vår politik leder till en lägre kostnadsnivå i kommunerna. Vi räknar med att ökad effektivitet ökar utrymmet för skattesänkningar/satsningar med . Det förutsätter att den politik som vi i övrigt förordar också genomförs. När den kommunala verksamheten renodlas och effektiviseras, som ekonomin uthålligt utvecklas starkare, skapas successivt utrymme för att sänka den kommunala utdebiteringen, som kvaliteten på service säkras.