mot · GR02U350 · 2003-10-07 00:00:00 — Säkerhetspolitikens utgångspunkt är varje människas rätt till liv och värdighet. Dess övergripande mål är att bidra till fred, frihet och säkerhet för alla människor i samhället och att solidariskt bidra till fredlig utveckling i omvärlden. anser att den etik och de värden, t.ex. mänskliga rättigheter, demokrati och öppenhet, som präglar och ligger till grund för olika staters agerande ska vara riktningsgivande för ett litet land som då vi formulerar vårt utrikes- och säkerhetspolitiska stöd och våra säkerhetspolitiska allianser . anser att folkrätten förändrats i efterspelet av terrordådet mot . Kampen mot terrorism är långsiktig och kräver internationell samverkan. Den måste föras med alla tillgängliga medel och respektera mänskliga rättigheter. Alla länder har rätt till självförsvar mot internationell terrorism, även med militära medel. Men denna självförsvarsrätt behöver definieras och kontinuerligt analyseras. Nationell säkerhet skapas främst genom avtalsbunden samverkan med andra stater. skall aktivt och solidariskt delta i och bidra till internationell krishantering, och fredsfrämjande verksamhet blir allt viktigare. skall fortsatt arbeta för ett starkare och effektivare FN. är militärt alliansfritt. Men neutralitetsoptionen är inte längre relevant. Därför måste även fortsättningsvis aktivt delta i samarbetet med att lösa säkerhetsproblem i och det övriga närområdet, såväl som i övriga delar av världen, efter förmåga och kapacitet. Vårt medlemskap i och EU och kontinuerligt utvecklade samarbete med Nato ger oss tillgång till de bästa kanalerna och möjligheterna. 3 Förslag till riksdagsbeslut 3 4.1 Rätten till liv och värdighet 4 4.2 Gemensamma värden och demokratispridning 4 4.3 Rätten till försvar 4 5 Säkerhetspolitik i förändring 5 5.1 Förändrade konflikter 6 5.1.1 Våldtäkt som vapen 6 5.1.2 Lätta vapen en oförändrad trend 6 5.2 Nya typer av hot 7 5.2.1 Bredare perspektiv ökat samarbetsbehov 7 5.2.2 Spridning av massförstörelsevapen 7 5.2.3 Teknik och hot går hand i hand 8 5.2.4 Spridning av hiv/aids 9 5.2.5 Nya hot ersätter inte alla de gamla 9 5.3 Säkerhetspolitiska gråzoner 9 5.4 Folkrätt i förändring 10 5.4.1 Humanitära interventioner 10 5.4.2 Självförsvarsrätt och terrorism 10 5.5 Internationellt samarbete mot terrorism 11 6 Säkerhetspolitikens medel och organisationer 12 6.1 Internationell krishantering och fredsfrämjande verksamhet 13 6.4 EU och 15 7 Omvärlden när och fjärran 16 7.1 Bortom närområdet 16 7.2 Samarbete och säkerhet i 17 8 Svensk säkerhetspolitik enligt 19 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att grunden vid svenskt ställningstagande till part i konflikt och kris skall vara huruvida grundläggande värden såsom mänskliga rättigheter, demokrati, öppenhet och rättssäkerhet respekteras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen i alla relevanta utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska kontakter och sammanhang skall betona att världens stater och nationer måste leva upp till FN:s säkerhetsråds resolution . begär att regeringen möjligt inkommer med en klargörande utredning som behandlar innehav och försäljning av illegala lätta vapen i och EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att prioritera forskning om olika tänkbara spridningsvägar för NBC-stridsmedel.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att forskning som tydliggör och kartlägger svensk sårbarhet inför störningar i IT- och elsystem måste prioriteras.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att alla former av nationell och internationell terrorism skall fördömas och bekämpas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att framtida hot mot säkerheten i företrädesvis skall hanteras och lösas gemensamt inom ett utvidgat EU. 1Yrkandena 4 och 5 hänvisade till FöU. 4.1 Rätten till liv och värdighet Mål och principer anser att säkerhetspolitikens utgångspunkt är varje människas rätt till liv och värdighet. Denna rätt är knuten till respektive individs existens och behöver således varken förvärvas eller förtjänas. Dessvärre behöver den försvaras . I denna kamp ska säkerhetspolitiken utgöra ett medel. 4.2 Gemensamma värden och demokratispridning Alla stater har egna intressen i världspolitiken. Det gäller allt från ekonomiska fördelar till en säkerhetspolitik som ger trygghet för de egna medborgarna. Den verkligt betydelsefulla frågan i sammanhanget är vilka värderingar, vid sidan om egenintresset, som världens stater deklarerar och verkligen står för i handling. Vi kristdemokrater anser att den etik och de värden, t.ex. mänskliga rättigheter, demokrati och öppenhet, som präglar och ligger till grund för olika staters agerande bör vara riktningsgivande för ett litet land som då vi formulerar vårt utrikes- och säkerhetspolitiska stöd och våra säkerhetspolitiska allianser . Alltför ofta formas svenska säkerhetspolitiska ställningstaganden till olika konflikter och problem i världen främst av de inblandade parternas styrka och storlek. Den moderna demokratin är historiskt sett den bästa styresformen när det gäller att bygga fredliga samhällen. Den utgår från tanken om alla människors lika värde och medfödda rättigheter och innehåller inbyggda restriktioner som gör det svårare för makthavare att dra in staten och dess medborgare i krig. Kompromissen som beslutsinstrument är i demokratin institutionaliserad vana. Det brukar i sammanhanget poängteras att demokratier inte för krig mot andra demokratier. Etablering av demokratier som respekterar och skyddar de mänskliga rättigheterna är ett oundgängligt fundament i arbetet med att bygga en säkerhetspolitiskt stabil och trygg värld. Även om demokratiteoretiker inte alltid är överens om vilka element som krävs, och i vilken turordning, för att demokratiseringsprocesser skall kunna initieras, genomföras och efterhand förstärkas, så är fred självfallet en bättre utgångspunkt än motsatsen för demokratisk utveckling. Säkerhetspolitikens övergripande mål bör därför vara att bidra till fred, frihet och säkerhet för alla människor i samhället och att solidariskt bidra till en fredlig utveckling i omvärlden. 4.3 Rätten till försvar Rätten till liv och värdighet innefattar även rätten att försvara sig. anser att säkerhetspolitikens främsta skyddsobjekt är människor och inte stater. är det staten som bär huvudansvaret för dess invånares säkerhet. När stater av någon anledning inte kan eller vill skydda sina invånare, eller systematiskt bryter mot invånarnas mänskliga rättigheter, har omvärlden en förpliktelse att ställa upp för utsatta medmänniskor. Ingen har rätt att överge människor som utsätts för kränkningar av sitt människovärde. Det går inte heller att förhålla sig neutral till kränkningar av människovärdet. Att använda militär makt för att skydda mänskliga rättigheter kan med rätta uppfattas som motsägelsefullt. Konflikter skall alltid lösas med fredliga medel så långt det över huvud taget är möjligt, och varaktig fred kan aldrig skapas utan aktiva, förebyggande och kreativa ansträngningar. Men förutsatt att samtliga fredliga möjligheter prövats, måste vapenmakt kunna användas som en sista utväg enligt följande principer och kriterier: För att förebygga att konflikter växer, främja uppbyggnad av fred samt vara till stöd för och skydda humanitära hjälpinsatser. Om det är ett försvarskrig, förutsatt att det gäller självförsvar, skydd av oskyldiga liv eller för att säkra grundläggande mänskliga rättigheter. Vapeninsatsen måste stå i proportion till det som avses försvaras, samt att insatserna inte riktas mot civila. Det måste finnas en seriöst grundad utsikt till framgång. Även försvarskrig förlorar sin legitimitet om det endast medför fortsatt lidande. 5 Säkerhetspolitik i förändring Den nutida globala maktstrukturen är multipolär men med en dominant, . Stater utgör fortfarande de centrala byggstenarna i det internationella systemet. Men genom bland annat globalisering och ekonomisk och teknisk utveckling har icke-statliga aktörer nått en högre grad av inflytande ofta på bekostnad av staternas makt. Dessa icke-statliga aktörer kan vara multinationella företag och internationella organisationer liksom organiserad brottslighet och terrorister av olika slag. En andra grundläggande förändring efter det slut är att de väpnade konflikterna delvis ändrat karaktär och att nya typer av hot uppstått eller återuppstått. För det tredje så har traditionella säkerhetspolitiska skiljelinjer blivit svårare att urskilja. Det är bland annat svårare att skilja mellan, bland annat, det civila och det militära och mellan krig och fred. Det är också avsevärt mycket svårare att befästa säkerhetspolitikens yttre gräns, dvs. definiera vad som är och inte är säkerhetspolitik. Synen på folkrätten, dess innehåll och syften har varit föremål för diskussion, analys och debatt det i allmänhet och efter i synnerhet. En återkommande och grundläggande fråga är huruvida folkrätten bör/har förändra(t)s eller inte som en konsekvens av terrordådet mot och Pentagon och dess efterspel. För framstår det som tydligare än någonsin att det är genom internationellt samarbete som vi skapar en säkrare och tryggare värld. Ett ganska tydligt och genomgående drag när det gäller dagens konflikter är att de oftast är inomstatliga snarare än mellanstatliga. Inbördeskrig är visserligen inte något nytt, men det är ändå en mycket vanligare företeelse . En viktig förklaring till detta är att konflikterna efter det slut, jämfört med tidigare, i ökad grad har handlat om etnisk, religiös, språklig och annan identitet. Andra mer traditionella, och fortfarande vanligt förekommande, motiv till konflikter och krig är exempelvis naturresurser och territorium. vill betona två av många mycket allvarliga problem som i olika grad präglar dagens konflikter. 5.1.1 Våldtäkt som vapen Våldtäkt används ibland som en del av krigföring. De bakomliggande orsakerna är flera men det kanske viktigaste syftet med denna form av grovt brott mot mänskliga rättigheter är att förnedra inte bara de direkt drabbade kvinnorna och flickorna och deras familjer utan också hela samhällen. Genom att använda sig av mer eller mindre systematiserade våldtäkter i krigföring så bevisar man för motståndaren att denne inte kan skydda sina kvinnor. Våldtäkt som vapen är förbjudet enligt internationell rätt men förekommer föga överraskande ändå. Kvinnor som utsätts för sådana brott eller andra traumatiserande händelser under krig måste snabbt få hjälp att bearbeta sina trauman för att de inte ska få bestående psykiska problem. En kvinna som har blivit utsatt för våldtäkt riskerar dessutom att skändas två gånger om genom att frysas ut av samhället eftersom det i många samhällen anses som något skamligt att ha blivit våldtagen. Det går således inte att överbetona vikten av att kraftigt förstärka den typ av verksamhet som t.ex. organisationen till kvinna bedriver i syfte att försöka skydda kvinnor i konfliktområden. kräver därför att i alla relevanta utrikes- och säkerhetspolitiska kontakter och sammanhang ska framhäva vikten av att världens stater och nationer måste leva upp till FN:s säkerhetsråds resolution . 5.1.2 Lätta vapen en oförändrad trend Konflikterna må ha genomgått förändringar. En obruten trend är dock att de konventionella, lätta vapnen, dvs. främst handeldvapen, är de farligaste. Enligt dör åtminstone en halv miljon människor till följd av våld relaterat till lätta vapen, både i väpnade konflikter och som ett resultat av kriminalitet. Och enligt FN:s generalsekreterares rapport om lätta vapen () finns det cirka 639 miljoner lätta vapen tillgängliga i världen. av dessa är lagligt och civilt ägda. Enligt en som hölls 2001 med anledning av illegal handel med lätta vapen, så har lätta vapen varit de mest förekommande i 46 av 49 konflikter . Vid samma konferens konstaterades att av de människor som dödats av lätta vapen var civila och att var kvinnor och barn. Trots att lätta vapen dödar långt fler människor än alla andra typer av vapen, så finns inga globala avtal om icke-spridning vilket är fallet när det gäller kemiska, biologiska och nukleära vapen. Enligt ligger fokus i det internationella arbetet mot lätta vapen på implementeringen av det handlingsprogram som antogs vid tidigare nämnda om illegal handel med lätta vapen 2001. Uppföljning av konferensen kommer att ske i form av möten inom ramen för FN. Det första hölls enligt UD . Frågor om lätta vapen är av grundläggande vikt i arbetet för fred och utveckling i världen. Därför anser att regeringen till möjligt ska inkomma med en utredning som behandlar innehav och försäljning av illegala lätta vapen i och EU. 5.2 Nya typer av hot När man tidigare talade om försvar av främst territorium, talar man även om försvar av något mer abstrakt en gränslös gemenskap sammanfogad av ekonomiska, militära, teknologiska och andra system där skyddet av värden och värderingar blir allt viktigare. Hoten och sårbarheten bygger i ökad grad på andra grunder än bara de rent militära och medför i ökad grad andra konsekvenser än enbart de rent militära. I debatten består hotbilden av allt från miljökatastrofer, sårbar infrastruktur och sårbara kommunikationer, omfattande och okontrollerade flyktingströmmar, organiserad brottslighet till terrorism i olika former. 5.2.1 Bredare perspektiv ökat samarbetsbehov Försvarsberedningen har regelbundet betonat att fortsatt globalisering och internationalisering ökar det ömsesidiga beroendet mellan folk och stater och de territoriella gränserna minskar i betydelse. Det är i grunden positivt men rymmer också en gemensam sårbarhet. Det ökar risken för att lokala och inomstatliga konflikter kan få allvarliga konsekvenser långt bortom det specifika konfliktområdet. Därför måste en stats säkerhetspolitiska planering inkludera ett allt större intresseområde och i ökad grad bygga på internationell samverkan. 5.2.2 Spridning av massförstörelsevapen Det tidigare överhängande hotet om massiv användning av kärnvapen har ersatts av risken för spridning av massförstörelsevapen. Flera terroristorganisationer har försökt få tillgång till olika former av massförstörelsevapen eller NBC-stridsmedel som det också kallas. Vi vet att försöken att förvärva B- (biologiska) och C- (kemiska) stridsmedel i en del fall lyckats. Däremot framstår det som mer osäkert huruvida någon också fått tillgång till N-medel (nukleära). Men enligt det internationella atomenergiorganet har mer än 175 försök av smuggling avslöjats . Merparten av dessa försök har ägt rum i före detta . Alla smugglingsförsök anmäls dock inte och mörkertalet är därför med största sannolikhet avsevärt mycket större. greps en svensk medborgare vid gränsen mellan och när denne försökte smuggla in radioaktivt material till . Radioaktivt material av någon form står högt på önskelista. Men terroristers ambitioner att komma över massförstörelsevapen är inte det enda skälet för att motarbeta spridningen av dem. NBC-stridsmedel är inte mindre människovidriga i händerna på demokratier. Bland demokratiska stater finns å andra sidan normalt sett andra kontrollmekanismer och tydligare spärrar mot att använda massförstörelsevapen. Arbetet mot spridning av massförstörelsevapen är även en mycket viktig miljöfråga. Exempelvis utgör de avpolletterade krigsfartyg som ligger och rostar i hamnar vid och på andra platser en allvarlig miljöfara. Men terrorismfaktorn är kanske ändå den viktigaste anledningen till varför och andra länder måste göra sitt yttersta för att bistå kampen för tryggad hantering och förvaring av nukleära och andra former av massförstörelsevapen. Därför anser att måste prioritera forskning om tänkbara spridningsvägar för NBC-stridsmedel. anser också att det finns en befogad och tilltagande oro för att mindre nukleära stridsmedel kan komma att föras till listan över några länders mer traditionella vapen. planer att ta fram jämförelsevis små nukleära vapen är ett steg i helt fel riktning. Det internationella nedrustningsarbetet har mött svårigheter även innan diskussionen om mindre nukleära vapen och massförstörelsevapen blev aktuell. Dessa vapen är inte mindre fasansfulla eller ett mindre hot mot mänskligheten bara för att de tillverkas i mindre format. fruktar att mindre nukleära vapen kan komma att skapa en viss ökad acceptans för nukleära vapen i allmänhet. Kampen för nedrustning och tryggad förvaring av världens kärnvapenarsenaler, oavsett vapnens storlek, måste av dessa och andra skäl vara en fortsatt grundläggande prioritet för svensk utrikes- och säkerhetspolitik. 5.2.3 Teknik och hot går hand i hand Teknisk infrastruktur (såsom elförsörjning, kommunikationer och IT-system) har blivit allt viktigare för samhällets funktioner. Ju mer utvecklad och tillgänglig tekniken blir, desto mer beroende, sammankopplade och därmed sårbara blir de tekniska systemen både inom och över territoriella gränser. Genom ny informationsteknik får kriminella grupper, icke-demokratiska stater och terrorister ytterligare möjligheter att, oavsett var i världen de befinner sig, hota avsevärt fler samhällsområden än tidigare till betydligt lägre ekonomiska, politiska och militära kostnader . Dessutom ökar det avancerade samhällets sårbarhet inför helt oavsiktliga hot i form av olika driftsstörningar. anser att forskning som tydliggör och kartlägger svensk sårbarhet inför störningar i IT- och elsystem måste prioriteras. 5.2.4 Spridning av hiv/aids vill till ovanstående punkter lägga spridningen av hiv/aids. Eftersom de skräckbilder som målades upp , rörande hiv/aids, tyvärr har infriats så måste detta ofantliga problem även bedömas ur ett säkerhetspolitiskt riskperspektiv. Epidemien orsakar enorm förödelse genom att slå ut tiotals miljoner människor, bryta ned staters strukturer och administrationer. När samhällen bryts ned ökar risken för konflikter avsevärt. Hiv/aids skall inte bekämpas främst av säkerhetspolitiska skäl, utan främst för att tiotals miljoner människor dör av epidemien. Men det är likväl ett problem som måste inkluderas i säkerhetspolitiken. måste fortsätta driva och bistå kampen mot epidemien, såväl nationellt som globalt. Insatser mot hiv/aids är helt enkelt en fråga om mänskliga rättigheter. syn på hiv/aids ur ett globalt perspektiv utvecklas i en särskild motion. 5.2.5 Nya hot ersätter inte alla de gamla Det bör i sammanhanget också betonas att uppkomsten av nya säkerhetspolitiska hot inte ersatt alla gårdagens problem. Invasionshotet mot , exempelvis, må vara litet , men vi kan inte utesluta det . Viktigt att notera är att flera av de nya hottyperna främst drabbar utvecklade industriländer med avancerade infrastrukturer. I de mindre utvecklade länderna dominerar snarare mer traditionella hot och det är traditionella vapen som fortsatt skördar bedövande många människoliv. Den militära kapaciteten är ofta beroende av samhällets infrastruktur och civila kompetens. Gränsen mellan till exempel civil och militär informationsteknik blir allt otydligare. Det ökar risken för att angripare, i syfte att förstöra elförsörjning och kommunikationer, inriktar sina attacker mot civila mål och den civila infrastrukturen. Risken ökar således ytterligare för att civila medborgare drabbas av väpnade angrepp och konflikter. är nio av tio offer i väpnade konflikter civila. I motsats till historiska erfarenheter så kommer det även att bli allt svårare att särskilja krig och fred. Exempelvis kommer framtidens väpnade konflikter troligtvis inte att regelmässigt utvecklas steg för steg från ett fredligt läge till motsättningar, eskalering av våld, vidare till öppen väpnad strid som förhoppningsvis kan hanteras och lösas för att sluta i en allmän återuppbyggnad av det drabbade området. Erfarenheter visar att konflikter böljar fram och tillbaka mellan olika hotnivåer som var för sig kräver olika typer av insatsförmågor. För militära förband som deltar i krishanteringsinsatser medför detta nya krav på flexibilitet. De måste kunna hantera både humanitära insatser med såväl skydd som praktiska spörsmål av civil karaktär och att utkämpa intensiv och akut strid mot tungt väpnade motståndare av mer eller mindre reguljär form. 5.4 Folkrätt i förändring anser att folkrätten är föränderlig och att den av flera olika skäl både är i förändring och har förändrats. Tyvärr är det ofta först i kristider som folkrättens principer debatteras och/eller förändras. Natos ingripande i och konsekvenserna av terrordådet är två exempel. har länge förespråkat en förskjutning av fokus inom folkrätten, från staters rätt och säkerhet till människors rätt och säkerhet. Folkrätten och staters suveränitet får inte användas som alibi för brott mot mänskliga rättigheter. Denna problematik aktualiserades då Nato ingrep i konflikten i Kosovo utan att förankra operationen i . Risken för att rådsmedlemmar skulle lägga in veto uppfattades uppenbarligen som stor. Normalt sett finns det två allmänt accepterade undantag från förbud mot våld: rätten till självförsvar och ingripanden auktoriserade av . Det senare förutsätter alltså att samtliga av säkerhetsrådets permanenta medlemsstater är överens. Natos agerande i illustrerar en tredje punkt som vunnit ökad acceptans: rätten att med militärt våld ingripa i humanitära nödlägen utan säkerhetsrådets godkännande. Det är dock ett instrument som av uppenbara skäl måste hanteras med yttersta försiktighet och endast i mycket kritiska lägen. För att uppfattas som legitim måste en humanitär intervention uppfylla fyra krav som överensstämmer med syn på rätten till försvar. För det första måste det röra sig om en begynnande humanitär katastrof som folkmord eller andra brott mot mänskligheten eller en stats sammanbrott och brutalisering. För det andra måste bruket av våld vara en absolut sista utväg och det enda medel som kan avbryta kränkningarna efter att alla fredliga metoder att lösa konflikten prövats. För det tredje måste den potentiella skada interventionen är tänkt att förhindra överstiga den potentiella skada som kan åstadkommas genom interventionen. Slutligen måste sannolikheten vara hög för att interventionens humanitära syften skall uppnås. Om dessa kriterier kan uppfyllas får folkrätten inte tillåtas utgöra ett hinder för att rädda människoliv. 5.4.2 Självförsvarsrätt och terrorism Rätten till självförsvar mot väpnade angrepp ges av artikel 51. När skrevs var storskaliga internationella terrordåd inte en realitet och de anti-terrorkonventioner som sedan tillfogades kan inte hantera omfattningen av attacken mot och Pentagon . fördömde enhälligt terroristattacken. Genom resolutionerna och 1373 uttryckte säkerhetsrådet ett klart samband mellan rätten till självförsvar och storskaliga terroristattacker. Nytolkningen av självförsvarsrätten har enligt sedan vunnit internationell acceptans och ny folkrätt har således skapats. Terrorismen kan därför numera bekämpas även med militära medel vid sidan av de polisiära och juridiska. Rätten till självförsvar mot storskalig terrorism är inte på något sätt obegränsad. Samtliga eventuella insatser mot terrorism måste följa de allmänna folkrättsliga kraven: För det första måste det finnas proportionalitet mellan det hot man vill skydda sig mot via självförsvarsrätten och de militära resurser som sätts in. Det får för det andra inte gå mellan angreppet och självförsvarsinsatserna. För det tredje får insatserna endast sättas in för att hindra nya terroristattacker och civila offer måste undvikas så långt det är möjligt. Hur dessa folkrättsliga krav skall bedömas finns det dessvärre inga egentliga bestämmelser om. Därför måste självförsvarsrätten definieras ur ett internationellt perspektiv. Annars är risken för omfattande missbruk både uppenbar och överhängande. 5.5 Internationellt samarbete mot terrorism Alla former av terrorism, terrorister och terrordåd måste alltid fördömas.