mot · GR02MJ391 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en omedelbar översyn och ändring av den av beslutade rovdjurspolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förändring av 28 § jaktförordningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om full ekonomisk ersättning vid rovdjursangrepp. tillkännager för regeringen som sin mening att begränsad licensjakt tillåts i områden med stark koncentration av varg. Få jaktfrågor engagerar så många medborgare jägare och icke jägare som rovdjursfrågan. De som bor i områden med stort bestånd av de större rovdjuren är oftast mycket kritiska mot den av antagna rovdjurspolitiken. Sannolikheten för att befolkningen i rovdjurstäta områden ska kunna acceptera närvaron av rovdjuren ökar om myndigheter och politiker lyssnar och tillgodoser de krav på förändringar som finns. antog en sammanhållen rovdjurspolitik för att säkerställa att de fem stora rovdjursarterna björn, järv, lo, varg och kungsörn långsiktigt ska finnas kvar i den svenska faunan. För arter som ännu inte anses ha nått sådana antal att deras överlevnad kan anses säkrad i ett längre perspektiv, bland annat vargen, fastställdes ett etappmål på 200 vargar eller 20 föryngringar . Enligt beslutet i ska, när etappmålet nås, en förnyad bedömning av stammens utveckling och den framtida förvaltningen av stammen göras. Innan etappmålet är uppnått ska skyddsjakt tillåtas i mycket begränsad omfattning. En omedelbar översyn av denna politik är nödvändig. Sedan beslutet togs i har mycket hänt, inte minst när det gäller antalet tamdjur som skadats eller dödats av varg. Angrepp både i och har särskilt uppmärksammats. Rättsfall i och har gett nytt bränsle i debatten. Jaktförordningen är svårtolkad även i en rättssal. Rovdjursforskare menar att dessa problem kommer att öka i områden med en tät vargstam. Detta gäller i synnerhet vars vildmark troligtvis hyser de flesta vargarna i landet. Med den utveckling vi har av vargens förökning, enligt vissa forskare , så kommer vi att få en ohållbar situation i vissa delar av landet. Av den anledningen är det rimligt att ett visst antal djur tillåtes skjutas i vargtäta områden. Detta dels för att de på nytt ska få respekt för människan, dels för att få en kontrollerad vargstam. En rimlig rovdjurspolitik bör innehålla åtgärder för att lösa de konflikter som förekomsten av stora rovdjur skapar. Det handlar både om möjligheten att skydda egendom och om att ändra reglerna när detta faktiskt behövs. finns en stor förtroendeklyfta mellan å ena sidan människor som bor i områden där rovdjur förekommer och å andra sidan myndigheter. Det finns alla skäl att lyssna på människor som lever i verkligheten med rovdjuren alldeles inpå knutarna. Det måste finnas acceptans för rovdjursförekomst ute i bygderna om lagstiftningsåtgärderna ska vara meningsfulla. har full förståelse för den oro lokalbefolkningen känner. Man har stor erfarenhet och kunskap om livsbetingelserna och är ofta starkt motiverad att bo, leva och verka i en självvald miljö med de förutsättningar som finns lokalt i bygden. En central del av rovdjurspolitiken måste vara människans möjlighet att skydda sin egendom vid rovdjursangrepp. När ett tamdjur angrips av rovdjur är det inte rimligt att det saknas möjlighet att ingripa utan beslut av myndighet. Det är viktigt att det gäller både för djur som ingår i näringsverksamhet och för djur som hålls som husdjur. De regler som tidigare gällde för skyddsjakt på stora rovdjur bör därför införas omgående. Utformningen av den 28:e paragrafen i jaktförordningen bör därför förändras, förbättras och förtydligas på denna punkt. Formuleringen i paragrafen ska innehålla skrivningar om att ägaren eller vårdaren ska få döda en björn, järv, lo eller varg som är under direkt angrepp på tamdjuret. Det har förekommit och kommer att förekomma att djurägare som inte har jägarexamen eller vapenlicens drabbas av angrepp av till exempel varg på sin fårbesättning. Frågan blir då hur denne ägare ska kunna freda sina djur. Lagen säger att djurets ägare eller vårdare har möjlighet att skjuta det angripande rovdjuret om villkorstexten i övrigt uppfylls. Det måste klargöras om varje djurägare utan vapenlicens skriftligen ska ge en vårdare, till exempel en granne med vapenlicens, möjlighet att försvara djuren. Mot bakgrund av att staten har som mål att upprätthålla livskraftiga rovdjursstammar är det av stor vikt att djurägare kompenseras fullt ut för de rovdjursskador som inträffar. Detta måste även gälla djur som inte är kopplade till näringsverksamhet. Ökade resurser behövs också för uppsättning av elstängsel och för andra åtgärder som krävs för att möjligheterna till djurhållning i områden med stora rovdjur skall kunna garanteras.