mot · GQ02Fi14 · 2003-05-05 00:00:00 — med anledning av prop. 2002/03:100 ekonomiska vårproposition 1.1 Starkare statsfinanser, lägre skatter och stramare bidragssystem ekonomiska vårmotion, som är vårt svar på regeringens proposition som presenterades , kan sammanfattas i tre teman: För det första att regeringen håller på att tappa greppet om statsfinanserna och att dess löftespolitik från valrörelsen håller på att underminera trovärdigheten för budgetpolitiken. Vi moderater föreslår därför budgetförstärkningar som ger bättre statsfinanser än regeringens budget. För det andra att behöver en ny tillväxtpolitik där sänkta skatter på arbete, sparande och företagande, tillsammans med satsningar på utbildning, forskning och infrastruktur är centrala komponenter. För det tredje föreslår vi moderater att bidragssystemen stramas åt. Vi föreslår bl.a. att ersättningen i sjuk-, arbetslöshets- och föräldraförsäkringarna bör sänkas till av den tidigare inkomsten, vilket är ett nytt förslag. Vi moderater gör en medveten prioritering. Lägre skatter är viktigare än bidrag. Vård, skola och omsorg är viktigare än bidrag. Det är därför vi också lägger fram förslag som innebär att vården tillförs resurser, bl.a. i form av en vårdgaranti, och att mer pengar satsas på skolan. Vår valfrihetsrevolution är också en kvalitets- och värdighetsrevolution. 1.2 Regeringsmakt i förfall När väljarna tog ställning i valet utgick de från de kraftiga bidrags- och skatteförbättringar som regeringen genomfört och från de vallöften Socialdemokraterna presenterat. De ofinansierade reformerna uppgår till 168 mdr kr. Hela saneringsarbetet har förslösats. I valrörelsen ingöts väljarna tron att denna utveckling skulle fortsätta. Socialdemokraterna lovade bland annat att taken i sjuk- och föräldraförsäkringen skulle höjas , att vården och omsorgen skulle få 20 mdr kr, att skolan skulle tillföras resurser för 15 000 nya lärare och att det skulle ske en bred satsning på barnfamiljerna. Regeringen har inte infriat ett enda av dessa löften, och i och med den försämring av det ekonomiska läget som skett blir det alltmera troligt att kommer att präglas av en svekdebatt för Socialdemokraterna. Socialdemokraterna har, efter budgetsaneringen , haft en hög trovärdighet när det gäller den ekonomiska politiken bland väljarna. börjar denna trovärdighet undergrävas. Kommande års utgiftstak är ännu inte säkrade och försöken att komma under dem präglas mer av trixande och uppskjutande av utgiftslöften än av verkliga utgiftsminskningar. De små budgetförstärkningar som ändå föreslås är sådana som Socialdemokraterna inför väljarna förkastat som olämpliga när de föreslagits av andra politiska partier. Att regeringen väljer att avstå från att föreslå treåriga saldomål för den offentliga sektorns finansiella sparande är ett tydligt avsteg från den tankeram som varit rådande. Till detta kommer att regeringens prognoser för den underliggande utgiftsutvecklingen är för optimistiska. Utgifterna för sjukfrånvaro, arbetsskador och arbetslöshet riskerar att bli betydligt högre än regeringen räknar med. Skulle därtill det utgiftsprogram som Socialdemokraterna, enats kring genomföras kommer utgiftsbomben att detonera med förödande konsekvenser för de offentliga finanserna. Vi moderater presenterar ett budgetalternativ som ger bättre finansiellt sparande för den offentliga sektorn än regeringens budget. Även efter våra skattesänkningar och utgiftssatsningar leder vår politik till en bättre budgetutveckling. Vi föreslår budgetförstärkningar på nästan 40 mdr kr, skattesänkningar på ungefär 20 mdr kr och satsningar på bl.a. vård, skola, handikappomsorg, forskning, försvaret och infrastruktur på ca 10 mdr kr. Det finansiella sparandet förbättras med uppemot 10 mdr kr mer än med regeringens politik . Även föreslår vi åtgärder som leder till att det finansiella sparandet blir påtagligt starkare än i regeringens kalkyler. Vi är beredda att ta ansvar medan regeringen inte klarar av att samla sig till en ansvarsfull politik när de ekonomiska utmaningarna tornar upp sig. 1.3 En politik för högre tillväxt Tillväxt är inte statisk. En expanderande ekonomi präglas av att fler låter idéer och uppfinningar bli företag och att företagare med fungerande affärsidéer finner det mödan värt att växa. En växande ekonomi kännetecknas av framgångsrik konkurrens och handel med andra länder. När tillväxten skjuter fart skapas nya resurser som inte tagits från någon annan. Politiken behöver då inte handla om att ta från en för att ge till en annan, utan om att bygga upp det gemensamma som folkflertalet får mer över för egen del. En central del i strategi för högre tillväxt är lägre skatter. Vi föreslår, precis som tidigare, en kraftig förbättring av grundavdraget. Vårt förslag om särskilda barnavdrag gör också att skattebelastningen tar större hänsyn till försörjningsbördan. Vi vill växla skattesänkningar mot lägre bidrag för att ge alla medborgare större möjligheter att styra över sitt liv. Vi föreslår också att brytpunkten för statlig inkomstskatt höjs och att värnskatten avskaffas. Vi föreslår också, precis som tidigare, att fastighetsskatten sänks, för att därefter stegvis avskaffas. I vår tillväxtstrategi är också sänkta skatter på företagande, sparande och investeringar viktigt. Vi föreslår således sänkt förmögenhets-, dubbel-, arvs- och gåvobeskattning och att de diskriminerande fåmansbolagsreglerna förändras. Genom dessa skattesänkningar blir det mera lönsamt att arbeta, spara, investera och driva företag. Det ger också högre tillväxt. För att det ska vara möjligt att stärka statsfinanserna och sänka skatterna är det nödvändigt att minska utgifterna. Vi föreslår budgetförstärkningar på nästan 40 mdr kr. Den största besparingen, som också är ett nytt förslag, är att ersättningen i sjuk-, arbetslöshets- och föräldraförsäkringarna sänks till av den tidigare inkomsten. Det är nödvändigt statsfinansiellt att göra något åt de stigande kostnaderna inom bidragssystemen. har de långa sjukskrivningarna ökat med och kostnaderna med över 30 mdr kr. Ökningen av antalet människor som försörjs av olika bidragssystem är så omfattande att det äter upp nästan hela det bidrag till arbetsutbudet som befolkningstillväxten ger. Att strama åt transfereringarna är nödvändigt för att värna den sociala tryggheten på . Det är möjligt för människor att anpassa sig till stramare bidragssystem, men det är utomordentligt svårt att ersätta en misslyckad skolgång eller en försenad operation. De åtgärder föreslår innebär att kommuner och landsting på lång sikt kan räkna med en betydligt starkare utveckling av sina skatteintäkter. Det är också viktigt att strama åt bidragen för att ekonomin ska fungera bättre. Det är nödvändigt att öka arbetsutbudet. För att det ska bli mera lönsamt att arbeta måste både bidrag och skatter sänkas. Att skattesänkningarna finansieras genom stramare transfereringar är därför viktigt. För många löntagare sänks inte ersättningen till eftersom arbetsmarknadens parter förhandlat sig fram till kompletterande försäkringslösningar. I många fall kommer den effektiva ersättningen vid t.ex. sjukdom inte ligga på , utan snarare av den tidigare inkomsten. Att strama åt bidragssystemen är också ett led i politik för lägre arbetslöshet. politik för att öka flexibiliteten på arbetsmarknaden bygger inte bara på sänkta ersättningsnivåer, utan också på lägre skatter, mindre stelbent arbetsrätt, modernare arbetstidsreglering, effektivare arbetsförmedling och ökade satsningar på kvalificerad utbildning. Vår bedömning är att de åtgärder vi föreslår skulle kunna sänka den arbetslöshet som är förenlig med en stabil prisstegringstakt med i storleksordningen . Ytterligare 45 00090 000 personer kan då få ett riktigt arbete. Vi har också föreslagit en sänkning av föräldraförsäkringen. Även om förslaget är tufft och kommer att möta politiskt motstånd är det nödvändigt. Det är viktigt att ersättningsnivån sänks i samtliga bidragssystem eftersom ökningen av frånvaron inte enbart beror på sjukskrivningar utan på en bred ökning av frånvaron som är relaterad till olika bidragssystem. Det är också viktigt att ersättningsnivån är enhetlig eftersom det annars uppkommer möjligheter att kryssa mellan olika bidragssystem. skattesänkningar består framför allt av sänkta inkomstskatter för att förstärka incitamenten att arbeta. Genom en kraftig förbättring av grundavdraget koncentreras skattesänkningarna till låg- och medelinkomsttagarna. Vi föreslår också ett särskilt barnavdrag som förstärker barnfamiljernas ekonomi. Även om ekonomin för en vanlig barnfamilj kanske försämras något under det år då föräldrarna är hemma med föräldrapenning innebär våra förslag att de får betydligt mer pengar att röra sig med. 1.1 Starkare statsfinanser, lägre skatter och stramare bidragssystem 1 1.2 Regeringsmakt i förfall 1 1.3 En politik för högre tillväxt 2 1.4 Skarpa förslag 3 3 Förslag till riksdagsbeslut 7 4 Försuttna möjligheter 8 4.1 Regeringsmakt i begynnande förfall 8 4.2 Återupprätta som tillväxtnation 9 5 Ansvarslöshet i en orolig tid 11 5.1 Riktlinjer för den ekonomiska politiken 11 5.2 Det ekonomiska läget 12 5.2.1 Utvecklingen i omvärlden ger svag draghjälp 12 5.2.2 Arbetsutbudet ger svag tillväxt i 13 5.2.3 Riskbedömning: Regeringen negligerar riskerna 15 5.3 Svagt samband mellan bedömningen av läget och de åtgärder som vidtas 16 5.4 Riktlinjer för budgetpolitiken 17 5.4.1 Trovärdigheten för budgetpolitiken undergrävs 17 5.4.2 Stramare budgetmål 18 5.4.3 Regeringen överger fleråriga saldomål 18 5.4.4 Regeringen urholkar trovärdigheten för utgiftstaken 20 5.4.5 Regeringens budgetbedömning är inte trovärdig: Utgiftsbomben tickar 21 5.5 Slutsatser för budgetpolitiken 25 6 Regeringens förslag till åtgärder 26 7 En strategi för tillväxt 29 7.1 Kort svensk tillväxthistoria 29 7.2 En strategi för tillväxt 32 7.2.1 Arbete basen för välstånd 32 7.2.2 En politik för arbete 36 7.2.3 Företagande att bygga för framtiden 37 7.2.4 Utbildning trygghet, mänsklig växt och ekonomisk tillväxt 44 7.2.5 Väl fungerande marknader 44 7.3 En politik för tillväxt kan ge stora effekter 45 8 Vårt budgetförslag 46 8.2.1 Sänkt skatt på arbete för frihet, trygghet och tillväxt 47 8.2.2 Skattesänkningar för företagande och nya jobb 48 8.2.3 Slopad fastighetsskatt 49 8.2.4 Övriga skattesänkningar 49 8.3.1 Stramare transfereringar 50 8.3.2 Övriga utgiftsminskningar 53 8.6 En vision om fria kommuner 56 8.6.3 Ersätt dagens utjämningssystem 58 8.6.4 Skattebasen är grunden för kommunsektorns verksamhet 59 3 Förslag till riksdagsbeslut beslutar godkänna det förslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken som vi förordar i motionen i kapitlen 5, 7 och 8. beslutar godkänna det förslag till riktlinjer för budgetpolitiken som vi förordar i motionen i kapitlen 5 och 8. fastställer utgiftstaket för staten inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten till för . beslutar att ej godkänna de av regeringen i proposition 2002/03:100 föreslagna riktlinjerna för en förstärkning av det tillfälliga sysselsättningsstödet till kommuner och landsting. En finansplan i vår- eller budgetpropositioner är mer än ekonomiska bedömningar och ekonomisk politik. Den är en spegelbild av den sammantagna politiska ambitionen att förändra . har i grunden mycket goda förutsättningar. Vi har en kärna av frisk företagsamhet som, tillsammans med de fyra miljoner svenskar som kliver upp varje vardag och går till jobbet, bär upp finansieringen av välfärdssystemen. Vi har en i generationer nedärvd arbetsmoral, som för de allra flesta leder till att betrakta ett liv där man bidrar så mycket som möjligt och utnyttjar så lite som möjligt som det moraliskt riktiga. De flesta upplever för egen del stor frihet i många av livets faser. Vårt utbildningssystem är inte bäst, men heller inte sämst. Ändå vill det sig inte riktigt. För många barn passar inte skolan, och skolan verkar ha svårt att anpassa sig till just dessa elever. Många är rädda för att inte få åldras med värdighet i . Många medborgares livssituation kännetecknas inte av stor frihet, utan mer av stress och anpassning till förbestämda lösningar. Vi har växande problem med våld, narkotika, människohandel och ekonomisk brottslighet. I den offentliga debatten blir dessa tillkortakommanden siffersatta finansieringsbehov, som alltför ofta översätts i behov av skattehöjningar. Den väg valt under de gångna decennierna dras ut i samma riktning mot en obestämd framtid. Till slut når skattenivåerna taket allt ska gå till skatt. Sedan tystnar debatten. Det är som om vi inte kan uttrycka det på något annat vis. Egentligen är det inget att förvånas över. I ett land där det offentliga utbildningssystemet lär ut att välfärd är liktydigt med årtalen för de politiskt beslutade utvidgningarna av bidragssystemen blir det lätt fel. Lägg till det en ekonomisk debatt som oftast förs utifrån ett statiskt synsätt på ekonomin som sätter perspektiv av fördelning mellan olika grupper före andra perspektiv. måste byta perspektiv. Vi måste släppa fram våra goda grundförutsättningar för att lägga grund för skapande och tillväxt. Vi behöver en diskussion som åter tar upp diskussionen vad jag har rätt att begära av det offentliga och vad jag kan anses bära eget ansvar för. 4.1 Regeringsmakt i begynnande förfall När väljarna tog ställning i valet utgick de från de kraftiga bidrags- och skatteförbättringar som regeringen genomfört och från de vallöften Socialdemokraterna presenterat. De ofinansierade reformerna var så omfattande att praktiskt taget hela effekten av 1990-talets saneringspolitik förslösats. I valrörelsen ingöts väljarna i tron att denna utveckling skulle fortsätta. Socialdemokraterna lovade bland annat att taken i sjuk- och föräldraförsäkringarna skulle höjas . Varje besked om att en annan och sämre utveckling kunde följa viftades bort. Efter valet och med fortsatt majoritet för tre vänsterpartier ingicks dessutom nya utgiftsöverenskommelser. När det blev alltmer uppenbart att riksdagsmajoriteten borde enas om utgiftsminskningar för att klara kommande års utgiftstak och dämpa den underliggande kostnadsutvecklingen, fortsatte de som om valrörelsen fortfarande pågick. hinner alltid verkligheten ifatt den som börjat slarva och tappa greppet. De socialdemokratiska regeringarna har i snart byggt sin politik utifrån ett statiskt förhållningssätt till ekonomin som huvudsakligen fokuserat på balansen i de offentliga finanserna. Det har delvis möjliggjorts av en utsvältningspolitik gentemot kommuner och landsting, där kostnadsdrivande reformer övervältrats utan medföljande finansiering. Fundamentet för den socialdemokratiska överbudspolitiken har dock varit den överhettningstillväxt IT-bubblan skapade. När bubblan brustit har också grundvalen för löftespolitiken fallit samman. När nu uppvaknandet till en krassare verklighet sker blir frånvaron av en tillväxtpolitik och en strategi för nya jobb i växande företag tydlig. Istället för att möta framtida problem med arbetskraftsbrist har olika åtgärder som ytterligare minskar arbetsutbudet i kastats fram. I stället för att strama upp bidragssystem, för att därmed också möta den demografiska utmaningen, har regeringen presenterat förslag som leder till ökat bidragsberoende för dem som är friska och kan stå på egna ben. När sjuktalen började växa 1997 och började tränga ut andra åtaganden i budgeten bemöttes det med passivitet. Resultatet blir nu att den socialdemokratiska politiken börjar förfalla. Kommande års utgiftstak är ännu inte säkrade, och försöken att komma under dem präglas mer av tricksande och uppskjutande av utgiftslöften än av verkliga utgiftsminskningar. De små budgetförstärkningar som ändå föreslås är sådana som Socialdemokraterna inför väljarna förkastat under valrörelsen. Socialdemokraterna ser inte ut att uppfylla något av de många mål för den ekonomiska politiken som ställts upp. Den öppna arbetslösheten ligger ovanför regeringens mål. Sysselsättningsgraden faller och fjärmar sig därmed från 80-procentsmålet. Att sjukskrivningarna skulle halveras ter sig alltmer avlägset. Arbetet med att minska de omfattande sjukskrivningarna har knappast ens börjat. Till det kommer att regeringens stödpartier sviktar och att Socialdemokraterna på flera punkter inlett en uppluckring av den hårda budgetdisciplin som den nya budgetprocessen skänkte regeringen som instrument . Regeringen tappar greppet, regeringsmakten eroderar. 4.2 Återupprätta som tillväxtnation Tillväxt är inte statisk. En expanderande ekonomi präglas av att fler låter idéer och uppfinningar bli företag och att företagare med fungerande affärsidéer finner det mödan värt att växa. En växande ekonomi kännetecknas av framgångsrik konkurrens och handel med andra länder. När tillväxten skjuter fart skapas nya resurser som inte tagits från någon annan. Politiken behöver då inte handla om att ta från en för att ge till en annan, utan om att bygga upp det gemensamma som folkflertalet får mer över för egen del. står inför stora utmaningar. Vi har en åldrande befolkning som under allt större del av sitt liv inte kommer att vara yrkesverksam. Vi har medicinska möjligheter att rädda och förlänga liv i lägen där det förr inte var möjligt. För många förebygger det sorg och hjälplöshet. Det väcker svåra frågor om vad som ska göras för vem och till vilken kostnad. Vi har en väl utbyggd skattefinansierad välfärd som har bred uppslutning, men som inte sällan upplevs som vidhäftad med kvalitetsbrister. För att finansiera allt detta tar vi ut världens högsta skatter. Om inte politiken läggs om så att det blir mer lönsamt att arbeta är risken stor att tillväxten faller tillbaka till 1970- och 1980-talsnivåer. Om inget görs hotas inte bara uthålligheten i statsfinanserna, utan också grunderna för den sociala välfärden. Om inte återupprättas som tillväxtnation kommer de konflikter vi ser när anspråk på offentliga insatser ställs mot varandra att växa. Det som ska beskattas ska växa. Det är inte skattesatsen som ska höjas. Vi lägger i denna motion fast en strategi för att återupprätta som tillväxtnation. Den kan sammanfattas i 7 punkter: Öka arbetsutbudet och gör det möjligt att leva på lönen: Låt lägre skatter för dem som tjänar mindre ersätta bidragsberoende. Sänk ersättningen vid sjukdom, arbetslöshet och föräldraledighet. Förstärk kraven för genomgång av olika utbildningar. Gör det mera lönsamt att arbeta efter . Gör det mer lönsamt att anstränga sig och förkovra sig. Ta bort dstraffskatten på extra arbetsinsatser och kompetens genom avskaffad värnskatt och höjd brytpunkt för statsskatt. Förbättra villkoren för företagande och investeringar. Tag bort de tillväxtskadliga skatterna som förmögenhetsskatt, arvs- och gåvobeskattning och de diskriminerande fåmansbolagsreglerna. Öka konkurrensen: Öka valmöjligheterna i de offentliga välfärdsmonopolen. Genomför avregleringar och privatisera statliga företag. Trygga energiförsörjningen och satsa på infrastruktur och forskning. Satsa på en god energiförsörjning, bättre infrastruktur och mera forskning. Strama budgetpolitiken: Överskott i den offentliga sektorns finansiella sparande är nödvändigt för att minska skuldsättningen. Vi förordar ett högre överskott än regeringen för . föreslår vi besparingar på nästan 40 mdr kr som finansierar skattesänkningar på drygt 20 mdr kr, satsningar på 10 mdr kr och stärker budgetsaldot med uppemot 10 mdr kr. ... och inte minst: Säg ja till euron . Arbete och företagande är grunden för allt välstånd. Det finns inga genvägar. Om för få människor arbetar försämras den välståndsutveckling som är grunden för enskilda familjers trygghet och för den gemensamma trygghet som finansieras med skatter. Människors flit strömmar inte ur någon naturlag. Viljan till ansträngning, för sin egen och andras skull, måste möta tillräcklig uppskattning om samhällsekonomin ska växa i snabbare takt. I den svenska högskattestaten är så inte fallet. vill därför låta människor behålla väsentligt mer av frukten av sina ansträngningar. Utgångspunkten för den politik vi vill föra är att samhället inte finns till för att man ska leva på andras bekostnad. Viktiga samhällsfunktioner som exempelvis skola och sjukvård ska finansieras gemensamt. Det finns ett oavvisligt ansvar för att hjälpa människor vars egen förmåga inte räcker till. Men friska människor i arbetsför ålder ska inte kunna utnyttja systemen eller fastna i bidragsfällor. I ska det alltid löna sig att arbeta, inte att utnyttja dem som faktiskt gör det. För att åstadkomma en sådan förändring måste flit och företagsamhet få ett förnyat värde och landets arbetande befolkning uppvärderas. Till skillnad från dem som företräder olika särintressen handlar det inte om att kräva något på någon annans bekostnad. Ju fler som arbetar och ju fler företag som startas, desto större resurser skapas det för oss alla. 5 Ansvarslöshet i en orolig tid 5.1 Riktlinjer för den ekonomiska politiken ekonomiska vårproposition präglas av att regeringen och dess parlamentariska underlag, och , inte förmått att samla sig till en ansvarsfull ekonomisk politik. står inför stora utmaningar, men har en regering som inte förmår att möta dessa. Utvecklingen i omvärlden har bidragit till ökad osäkerhet som fördröjer och försvagar återhämtningen i svensk ekonomi. Kvardröjande säkerhetspolitiska problem utgör, tillsammans med riskerna för fortsatta prisfall på aktier och fastigheter, orosmoment. I den inhemska ekonomin föreligger trots en svag efterfrågetillväxt, tydliga symptom på att resursutnyttjandet förblivit ansträngt. Inflationen och inflationsförväntningarna ligger över mål och har trendmässigt ökat som löneutvecklingstakten är hög, trots en svagare arbetsmarknadsutveckling. Arbetsutbudet undermineras på kort sikt av den höga sjukfrånvaron och på av en åldrande befolkning. Den snabba ökning av de offentliga utgifterna som skett måste brytas genom en omläggning av politiken såväl i staten som i kommuner och landsting. Det är nödvändigt att åtgärder vidtas för att inte åter ska fastna i en lågtillväxtfälla och med påföljande kroniska problem med de offentliga finanserna. Den naturliga utgångspunkten för den ekonomiska politiken är att vidta åtgärder för att säkerställa återhämtningen, för att minska problemen med det låga arbetsutbudet och för att stärka de offentliga finanserna. En sådan politik skulle ge högre varaktig tillväxt, fler i arbete och en bättre reallöneutveckling. Läget är allvarligt och åtgärder måste omgående vidtas. 5.2 Det ekonomiska läget Regeringens riktlinjer för den ekonomiska politiken är baserade på en förhållandevis försiktig tillväxtprognos. Prognosen ligger i linje med flertalet andra bedömningar, och vi har inte avgörande invändningar mot huvuddragen i denna. Återhämtningen dröjer och blir svag både i och i omvärlden. Det föreligger också, enligt regeringen, en tydlig risk att tillväxten blir svagare än vad som antas i huvudscenariot. Det är svårt att förstå varför regeringen inte drar de slutsatser för inriktningen på den ekonomiska politiken som följer av bedömningen av det ekonomiska läget. Uppläggningen av den ekonomiska politiken är förvånande mot bakgrund av den lägesbeskrivning gör. 5.2.1 Utvecklingen i omvärlden ger svag draghjälp Dragkraften från tillväxten i omvärlden förblir förmodligen svag . I ger den samlade ekonomiska politiken, såväl finans- och penningpolitiken som dollarns utveckling, stöd för en återhämtning, men efterverkningarna av överhettningen gör att det kan dröja innan konsumtion och investeringar tar fart. I förhindrar underliggande strukturproblem både finans- och penningpolitiken från att ge stöd till efterfrågeutvecklingen, och även förstärkningen av euron gentemot dollarn verkar återhållande. Efterfrågan på svenska exportprodukter kommer att bli svagare än vad som varit fallet . I dämpas tillväxten i efterdyningarna av den överkonsumtion och de överinvesteringar som skedde under IT- och börsbubblan.