mot · GR02Fö264 · 2003-10-07 00:00:00 — För att ta tillvara den erfarenhet och stora kompetens hos anställda som avslutat sin yrkeskarriär bör man införa ett s.k. senior advisersystem . Fler kvinnor inom Försvarsmakten och i officersyrket gör att antalet som frivilligt söker till värnpliktstjänstgöring ökar. Ett öppnare officersyrke kan förbättra möjligheten för kvalificerade civilanställda att konkurrera om olika tjänster. I förlängningen kan detta leda till att fler kvinnor söker sig till försvaret. anser att könsneutral mönstring (eller allmän mönstring som det också kallas) kan införas när kopplingen till tjänstgöringsplikt är genomförbar. Vi vill också betona att alla former av sexuella trakasserier och kränkande behandling av kvinnor som förekommer inom totalförsvarsmyndigheten är oacceptabelt och måste beaktas och beivras. Ett antal utredningar har visat på att den moderna värnplikts- och civilpliktsutbildningen har ett meritvärde även civilt. Försvarsmakten tillsammans med och bör komma fram till ett system som värderar utbildning inom totalförsvaret. Detta tillsammans med fler faktorer borde göra att vi får ett större urval av värnpliktiga. Utbildningssystemet för yrkesofficerare bör ses över och ökade möjligheter till karriärinriktningar för specialister eller generalister bör finnas. Internationell tjänstgöring är, genom ny lagstiftning, tvingande för all personal inom Försvarsmakten genom ny lagstiftning och måste präglas av positiva förtecken ekonomiskt, socialt och på andra sätt. vill också betona att avtalsvillkoren för de anställda inom utlandsstyrkan ännu inte förhandlats färdigt och att stödet till hemmavarande familjer är dåligt och ovärdigt en modern arbetsgivare. I ett högteknologiskt försvar behöver många nya kompetensområden utvecklas. Reservofficerarna utgör en viktig del och kan här bidra med sin kompetens. ser ett stort problem, ett glapp, mellan de uppgifter som Försvarsmakten åtagit sig att klara av i nutid och, än viktigare, framtid och den tillgängliga personalen inom Försvarsmakten. Ett särskilt problem har gång efter annan uppmärksammats; bristen på kvalificerad personal för utlandstjänstgöring. I princip krävs tre utbildade bataljoner för att hålla en bataljon för internationell tjänstgöring i beredskap. För att detta ska vara möjligt behöver försvarets personalförsörjnings- och utbildningssystem genomgå förändringar. Försvarsindustrin är en del av säkerhetspolitik och det behövs en samlad materielförsörjningsstrategi inom det militära försvaret. De framtida materielbehoven formas utifrån delvis andra förutsättningar än dagens och bör utformas på ett sätt som ger mesta möjliga flexibilitet och som inte leder till att resurser blir låsta . Detta är naturligtvis en svår avvägning Ett mera aktivt samarbete mellan civila och militära aktörer kan bidra till ett mer kostnadseffektivt utnyttjande av de samlade resurserna och ett bättre utnyttjande av forskningsresultat. Internationella insatser skapar ett behov av gemensam materielutveckling inklusive forskning och teknikutveckling. Detta ger ökade möjligheter till interoperabilitet, leveranssäkerhet och exportmöjligheter. anser att det fortsatta europeiska samarbetet har en stor potential. Västeuropeiska försvarsmaterielgruppen (WEAG) utgör ett särskilt viktigt samarbetsorgan. Det är också önskvärt och viktigt att eftersträva lösningar som möjliggör en fortsatt nära relation och samarbete med . Ett utvecklat EU blir också en industriellt likvärdig partner för . 5.1 Styrning av försvaret Det är uppgift att besluta om försvarets långsiktiga inriktning och storlek. En grundläggande förutsättning för att ska kunna göra detta är att återrapporteringen från regeringen om försvarets verksamhet fungerar tillfredsställande. Men på grund av ofullständiga beslutsunderlag är de reella möjligheterna för att styra försvaret mycket begränsade. Regeringens beskrivningar av försvarets verksamhet, som görs i budgetpropositionen, är endast allmänt deskriptiva och relateras inte till några klara mål för försvaret. har ingen klar bild vare sig av hur målen uppfylls och verksamhetens resultat eller av dess kostnader. kräver därför att regeringen kontinuerligt återrapporterar till hur ställda krav uppnås samt redovisar en omvärldsanalys. Den socialdemokratiska regeringen har inte heller förmått styra försvaret på ett tillfredsställande sätt. Regeringen borde ha ägnat sig åt resultatstyrning, vilket enligt innebär att statsmakten ska formulera mål och resultatkrav. Istället har Försvarsdepartementet i hög utsträckning detaljstyrt försvarsmyndigheterna, vilket har medfört stora svårigheter för regeringen att ta ansvar för de övergripande försvarsfrågorna. För att tillgodose regeringens, och allmänhetens behov av insyn i det svenska försvaret behöver informationen från Försvarsmakten kunna analyseras, värderas och kommenteras. anser att regeringen med jämna mellanrum ska genomföra fördjupade granskningar av hur försvarsmyndigheterna fungerar och samverkar. Men detta är svårt att genomföra eftersom en stor del av handläggartjänsterna vid Försvarsdepartementet bemannas av officerare och annan personal rekryterade från försvarsmyndigheterna. Detta system med växeltjänstgöring motverkar Försvarsdepartementets oberoende ställning i förhållande till Försvarsmakten. Risken är stor att Försvarsmakten istället styr Försvarsdepartementet. För att eliminera den risken kräver att Försvarsdepartementet får ökade resurser för inhämtning av sakkunnig personal från annat håll än Försvarsmakten. Prioriterade områden är analytisk och strategisk förmåga. Försvarsmakten ska normalt sett ha förmåga att styra sig själv. anser att så inte är fallet . Oklara ansvarsförhållanden och regler inom Försvarsmakten har gjort att Överbefälhavaren inte förmått vara den sammanhållande kraften i försvaret. Försvarsmakten behöver civila ekonomer. Av allt att döma verkar Försvarsmaktens internrevision inte fungera på ett tillfredsställande sätt. Dessa brister måste rättas till. Med anledning av den oklara styrningen av försvaret anser att en utredning tillsättas för att analysera formerna för styrning och finansiering av Försvarsmakten. 5.2 Anslag till internationella insatser Ett grundläggande styrinstrumentet av försvaret som har till förfogande är tilldelning av ekonomiska medel till Försvarsmakten. Med detta relativt trubbiga styrinstrument har enbart kunnat påverka fördelningen av ekonomiska resurser mellan förbandsverksamhet och materiel. Eftersom Försvarsmaktens uppgifter har förändrats med större internationella åtaganden anser vi att regeringen i kommande budgetpropositioner separat måste redovisa kostnaderna för internationella truppinsatser. anser att frågan om resurser för humanitärt bistånd kan användas till Försvarsmaktens verksamhet vid internationella fredsfrämjande och humanitära insatser bör övervägas. 6 Det civila försvaret Det civila försvaret består av ett flertal olika aktörers verksamhet som bedrivs för att komplettera det fredstida samhällets förmåga att hantera kriser. Grundförmågan bygger främst på samhällets inneboende stabilitet och flexibilitet inför olika slags störningar. Det civila försvarets grundförmåga kompletteras genom planeringen av särskilda beredskapsåtgärder. I första hand planeras dessa åtgärder mot bakgrund av ett väpnat angrepp mot landet. Totalförsvarsresurserna ska också utformas så att de kan användas för att bidra till fred och säkerhet i omvärlden och för att stärka samhällets förmåga att förebygga och hantera svåra påfrestningar på samhället i fred. Därmed skapas en helhetssyn på hot och risker i dagens moderna samhälle. är den samordnande och sammanhållande instansen inom planeringssystemet och arbetar för att helhetssynen säkerställs och utvecklas. Genom sin centrala roll i krishanteringssystemet utgör en organisation som av förklarliga skäl bär ett mycket stort ansvar för att systemet fungerar i alla dess delar. Detta förhållande bör återspeglas i de resurser i budgeten som är avsatta till myndighetens verksamhet. Det är bestämda uppfattning att position måste stärkas. Därför bör en annan fördelning mellan anslagen till det militära försvaret och anslaget till övervägas. En mycket viktig gren av det civila försvaret som enligt sällan nämns är de frivilliga försvarsorganisationerna inom totalförsvaret. Mycket av frivilligheten kommer att växa fram ur medborgarnas yrkeskompetenser. De flesta medborgare skulle inte tveka att på ett ordnat sätt ställa upp för sitt land i ett krisläge. ser positivt på att ett nytt försvar av nationella och gemensamma värden växer fram. Ett försvar som klarar vårt moderna samhälles reella hot, ett samhällsförsvar. Av dessa och andra skäl är frivilligorganisationer en grundläggande del av hela det svenska totalförsvaret. Några exempel på frivilligorganisationer är Blå stjärnan, , Lottorna, Röda korset och . Till dessa kan också läggas Hemvärnet som visserligen är en del av Försvarsmakten, men som ändå bygger helt och hållet på frivillighet och medborgarengagemang. Hemvärnet har både militära och civila uppgifter, även om fokus ligger på de förra. De civila uppgifterna handlar om att stötta samhället i krissituationer. Hemvärnet har kommit att bli en allt mer betydelsefull del av vårt samhällsförsvar och präglas av hög kompetens. Efter omorganisationen av försvaret så är det hemvärnet som bemannar av nationella skyddsstyrkor. Därmed har och kommer hemvärnsförbandens uppgifter att förändras och bli mer komplexa. Trots det kommer flera av hemvärnets grunduppgifter att kvarstå, såsom bevakning och skydd av infrastruktur av olika slag. Andra viktiga uppgifter är att vid förfrågan kunna bistå t.ex. polis- och brandmyndigheter. välkomnar utvecklingen av hemvärnet. Skånberg (kd)