mot · GR02K400 · 2003-10-07 00:00:00 — Förslag till riksdagsbeslut 2 Demokratins historiska rötter 4 Bristande politisk information 6 Avstånd och främlingskap till den politiska beslutsprocessen 8 Bristande vitalitet och en konserverande maktstruktur 12 Politiska beslut i strid mot folkflertalets vilja 12 Politiska beslut i strid mot demokratins värden 13 Majoritetens förpliktelse mot minoriteten 13 Förtroendeuppdragets utformning och karaktär 15 Missaktning och hot mot förtroendevalda 15 Bristande nyrekrytering av förtroendevalda 16 Bristande tolerans och misstänkliggörande av politiska motståndare 17 Tjänstemännens ansvar för demokratin 17 Tjänstemännen och demokratin 18 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder mot bristande politisk information och mot bristande kunskaper om den demokratiska processen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om informationsteknikens roll för att främja demokratin. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skapa mötesplatser mellan medborgare och förtroendevalda. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om medborgarbok. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för bättre förutsättningar för att folkopinioner skall kunna påverka den demokratiska processen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att förändra förtroendeuppdragets utformning så att fler människor attraheras av det. begär att regeringen lägger fram förslag till lagstiftning som stärker skyddet av förtroendevalda mot hot och våld, i paritet med skyddet av tjänstemän mot hot och våld. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nyrekrytering av förtroendevalda. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en statlig utredning som utifrån förslag utvecklar ett offentligt etos och en demokratisk professionalism. hävdar inte att demokratin som styrelseform skulle vara utan brister och nackdelar, att demokratiskt fattade beslut automatiskt skulle vara de visaste eller att den demokratiska beslutsprocessen skulle vara den snabbaste eller effektivaste. Ändå är demokratin oöverträffad och omistlig, i enlighet med de bekanta orden av , brittisk premiärminister 194045 och 19511955: Ingen påstår att demokrati är perfekt eller allvetande. I själva verket har det sagts att demokratin är den sämsta styrelseformen, om man undantar alla andra styrelseformer som prövats tid efter annan. (Tal i House of Commons .) Det har gjorts många försök att bestämma demokratins väsen. Särskilt brännande var frågan om demokratins väsen i efter freden , efter det gigantiska kamp mellan kommunism, nazism, fascism och demokrati. I den klassiska ? (1946) definierade den danske professorn i statsrätt demokratin operationellt som beteckning för en viss statsform, det vill säga det sätt som en stat är organiserad på och som finner uttryck i statens författning, och fortsätter: Idealtypen är den statsform i vilken de politiska funktionerna med maximal intensitet, effektivitet och extensitet utövas av folket på parlamentarisk nivå. Med intensitet avses omfånget av den personkrets som får tillstånd att delta i omröstningar och val. I praktiken handlar det om rösträtten och dess verkningar. Effektiviteten handlar om den verkningsgrad varmed folket förmår göra sina synpunkter gällande. I den mån folket verkar genom sina representanter beror effektiviteten på styrkan av den kontroll som folket kan utöva över sina representanter, vilket bland annat är beroende av valperiodernas längd och valsystemens övriga konstruktion. Extensiteten handlar om omfattningen vari det folkliga inflytandet och kontrollen består, dvs. graden av verklig styrelse. har utvecklat en demokratisk tradition. Varje demokrati riskerar dock att fastna i olika former. Varje maktstruktur tycks ha en inneboende tendens att söka konservera den egna strukturen. Även i har sådana tendenser utvecklats. En levande demokrati förutsätter en politisk öppenhet och en förmåga att låta nya opinioner bland folket ta sig nya uttryck. Rent historiskt har det varit så att nya grupper som vuxit fram har inneburit en vitaliserad demokrati. I arbetet att fördjupa det demokratiska arbetet är definition en viktig utgångspunkt. Den danske statsvetaren och teologiprofessorn framhåller, som ett komplement till demokratisyn, i sin likaledes klassiska bok demokrati (1945) samtalet som demokratins kärna och skriver: Demokratins väsen är bestämt av samtalet, förhandlingen, av den ömsesidiga respekten och förståelsen och av det härav framväxande intresset för helheten. Till hållning att demokrati är ett arbetsredskap, ett sätt att få saker och ting gjorda, lägger vikten vid demokratin som livsform: Demokratin är inte något i sig själv avslutat. Det är inte en seger som är vunnen, utan en kamp som ständigt pågår. Det är inte ett en gång uppnått resultat, utan en uppgift som ständigt på nytt ska lösas. Framför allt är det inte en lära som man i en handvändning kan tillägna sig eller byta till. Det är ett sätt att tänka, en livsform, som man först tillägnar sig genom att man lever den i det personliga privata livet, i förhållande till familjen och grannar, därefter i förhållande till en större krets, i förhållande till landsmän och slutligen i förhållandet till andra nationer. drog slutsatsen: Demokratin är inte självklar. Den måste återerövras av varje generation. Demokratin är därmed inte enbart målet, utan själva medlet för att uppnå målet, såsom den amerikanska författaren, socialreformatorn och Nobelfredspristagaren skriver i Democracy and Social Ethics (1902): Det enda botemedlet för demokratins brister är mer demokrati. Idén att alla fria medborgare har rätt att delta i samhällets styrelse härrör från antiken. De första demokratiska styrelseformerna finner man i de grekiska stadsstaterna, särskilt i , f.Kr. Städerna styrdes av folkförsamlingar, där alla fria män deltog i besluten. Eftersom kvinnor, slavar och inflyttade var uteslutna, var demokratin begränsad i själva verket utövade en minoritet bestämmanderätten. Den franske filosofen visar i sin bok (1944) att demokratins rötter är att söka i kristendomen och den första kristna församlingen, innan en kyrkligt hierarkisk beslutsordning utvecklats. Professorn i kyrkohistoria visar i The Book of the Acts (1988) att den första kristna församlingen såg sig som en teokrati, men att det inte hindrade att församlingen vid beslut sökte konsensus bland alla sina medlemmar. Det är också i kristna församlingar som vi finner den moderna demokratins genombrott , såväl i byagemenskapernas sockenstämmor under ledning av kyrkoherden, som i de framväxande frikyrkoförsamlingarna, där redan från början såväl män som kvinnor hade rösträtt långt innan allmän rösträtt var genomförd i samhället, vilket bl.a. professor belyst i sin bok friförsamlingen genom tiderna (1954). Den svenska demokratin av har sina rötter inte minst just i sockenstämmorna och byalagen och i folkrörelser som arbetarrörelsen, och . Kristdemokratin bygger på idén om alla människors lika värde och att deras värdighet inte får kränkas. Den moderna demokratin är den bästa styrelseformen eftersom den utgår från denna värdegrund. Denna värdegrund bör även prägla beteendet medborgare emellan. Den innebär att medborgarna måste visa tolerans gentemot varandra och respekt för de människor man inte är överens med. Värderingen ger skäl för empati och solidaritet, för ett engagemang och ansvar som sträcker sig utöver egenintresse, familjeband, kön, etnicitet, religion och så vidare. På denna värdegrund byggs den mellanmänskliga tillit, som i sin tur är en förutsättning för att konflikter ska kunna lösas på fredlig väg. Om inte denna värdegrund ständigt poängteras, prövas och vårdas riskerar den att undergrävas och förtvina. Därmed bereds plats för maktmissbruk, elitism och i förlängningen någon form av diktatur. Vi lever i en ofullkomlig värld. En värld där människan ständigt finns i ett spänningsfält mellan ont och gott. Tanken om människans ofullkomlighet pekar därför på något typiskt mänskligt. Alla människor begår misstag. Vi kallar detta för ofullkomlighetstanken. väljer vi till och med att göra det vi vet är orätt. Vi begår fel. Vi erkänner det ibland och förnekar det . Längtan efter makt, status eller pengar kan förblinda, så att vi gör saker som vi egentligen inte borde göra. En vana att handla fel kan också döva samvetet. I människans ofullkomlighet ligger också en stor potential. Hon kan välja det goda och hon kan välja att utveckla och förvalta sina gåvor. I denna valmöjlighet ligger det oanade drivkrafter att förändra människors villkor i positiv riktning bort från fattigdom, sjukdom och okunnighet. För att kunna förändra människors villkor till det bättre, krävs på det personliga planet en karaktärsutveckling, där dygd och duglighet i kombination med moralisk medvetenhet och integritet leder till att vi väljer det goda. Insikten om människans ofullkomlighet klargör behovet av medborgerlig samverkan och maktdelning och lägger en viktig grund för en utvecklad och realistisk syn på demokratin. I de politiska sammanhangen ger ofullkomlighetstanken dessutom insikten att inget politiskt parti ensamt står för den kompletta sanningen. Detta ger en ödmjuk inställning till politikens möjligheter. För som politisk rörelse leder ofullkomlighetstanken och avståndstagandet från alla former av utopier till en öppenhet för debatt och kritik om möjligheterna att förverkliga de politiska idealen. Denna prövande attityd innebär att kristdemokratin är en samhällskritisk och reformerande kraft och intar en öppen hållning för samarbete med olika demokratiska och politiska rörelser. Sökandet efter samförstånd i stället för konfrontation är ett kännetecken för kristdemokratin. Den moraliska grunden för demokratin bildas och formas i de sociala sammanhang som formar ett samhälle. Givetvis är hemmet och familjen, skolan, kyrkor, föreningar, organisationer och folkrörelser av största betydelse. En demokratisk stat är beroende av att det finns ett värdevitalt samhälle med levande och medvetandegjorda moraluppfattningar hos enskilda och grupper, samt att de moraluppfattningar som där finns ger grund och stöd för demokratin. Det ideal som framhäver är en demokrati där varje medborgare ges möjligheter till deltagande, inflytande och delaktighet, inte bara vid valtillfället utan kontinuerligt. För det krävs att arbetsformerna inom det representativa politiska systemet, den offentliga förvaltningen och partierna utvecklas så att det aktiva deltagandet uppmuntras och att verkligt inflytande kan uppnås. En fungerande demokrati förutsätter jämställdhet mellan kvinnor och män. Det är också av största vikt att uppmuntra och förstärka medborgarnas egna demokratiska ansvarstagande. En förutsättning för ett fungerande demokratiskt samhälle är att demokratiskt fattade beslut följs och att lagen efterlevs. Lag och god moral behöver emellertid inte i alla lägen vara samma sak. En lag kan vara demokratiskt stiftad, men ändå inte stämma med de grundläggande moraliska värden, rättigheter och skyldigheter samma demokrati vilar på. Ett vitalt civilt samhälle är av största vikt för en levande demokrati och ett mänskligt samhälle. Därför måste stat och kommun främja det engagemang som finns i olika medborgarsammanslutningar: i föreningar och folkrörelser, i kyrkor och samfund, i lokala utvecklingsgrupper och i nya sociala rörelser. Den tilltagande pluralismen i det svenska samhället bör medföra att stat och kommun ger olika grupper möjlighet till autonomi, genom självförvaltning av verksamheter som är centrala för dem. Det offentliga måste bejaka den pluralism av fria och från staten oberoende medborgarsammanslutningar som finns i samhället. Skolan har ett stort ansvar för att förbereda de uppväxande medborgarna för ett deltagande i demokratin. För det krävs att elevernas kunskaper om demokratin utvecklas. Skolan måste vara en demokratisk miljö som tillåter olika åsikter och visar hur oenighet kan hanteras på ett konstruktivt sätt. demokrati förutsätter självstyrelse. Den kommunala självstyrelsen ska vara stark och tydligt reglerad i grundlagen. Genom engagemang och deltagande i det lokala arbetet har medborgarna möjlighet att både få kunskap om och tillföra erfarenheter i större sammanhang. De regionala och kommunala nivåerna ska ha egen beskattningsrätt. Regeringsformens portalparagraf pekar ut den kommunala självstyrelsen som ett medel att förverkliga demokratin. En reell självstyrelse är ett centralt demokratiskt instrument och det förutsätter en kraftfull rättslig kompetens för kommunerna att utöva den. I grundlagen behövs därför bestämmelser om hur den kommunala beslutskompetensen ska utövas. För att sådana skrivningar ska ha rättsliga verkningar för förhållandet mellan stat och kommun krävs en tydlig lagprövningsrätt, som medger att kommunerna kan hävda utövandet av sitt av grundlagen fastlagda kompetensområde gentemot regering och riksdag. På detta sätt blir den kommunala självstyrelsen ett uttryck för subsidiaritetsprincipen. Denna princip bör skrivas in i svensk grundlag som riktlinje för den vertikala maktdelningen. Detta beskrivs i annan kristdemokratisk motion. som kommunerna ges en vidsträckt bestämmanderätt inom sitt kompetensområde måste de enskilda människorna kunna lita på att deras lagliga rättigheter respekteras av kommunala organ. Finansieringsprincipen måste respekteras när staten ålägger kommunerna nya uppgifter. Så kallat lagtrots av kommuner i enskilda fall ska beivras på ett effektivt sätt. ska vara indelat i ändamålsenliga kommuner och landsting/regioner. Den regionala självstyrelsen ska upprätthållas genom direktvalda regionala fullmäktige och egen beskattningsrätt. Efter denna historiska och principiella genomgång av kristdemokratins syn på demokratin och dess omistlighet, vill vi i det följande identifiera brister i och hot mot den svenska demokratin och visa framkomliga vägar att vitalisera demokratin, medvetna om allvaret i de tidigare citerade orden av : Demokratin är inte självklar. Den måste återerövras av varje generation. Vi menar att en brist i och ett hot mot demokratin är medborgarnas bristande kunskap om den politiska processen, aktuella politiska avgöranden och de politiska alternativ som finns. Den politiska allmänbildningen är mycket ojämn, där en elit av politiskt välinformerade debatterar och fattar beslut, inte sällan över huvudet på en otillräckligt informerad och inte alltid intresserad och engagerad allmänhet, ur vilken vi kan urskilja en stor grupp som över huvud taget inte är delaktig eller informerad. Ett skakande exempel var under valrörelsen vid folkomröstningen om euro, när ledande politiker innan omröstningen besökte i och media rapporterade att många av invånarna inte ens var medvetna om att en folkomröstning skulle ske. En förutsättning för att upprätthålla respekten för principen en person, en röst där varje röst väger lika, är att väljarna är informerade om valet och dess alternativ. Den bristande informationen gäller inte bara inför val, utan ännu mycket mer hur man som medborgare kan påverka den demokratiska processen mellan val. Skillnaden är stor mellan intresseorganisationer och företag som med universitetsutbildade och disputerade lobbyister vet att påverka ett beslut tidigt i processen i riksdagsgruppernas kommittéer, partiernas kongresser, i utredningar och genom motioner, frågor och interpellationer i samt direktkontakter med departementen och den upprörde medborgaren som samlar sig till en improviserad e-post veckan innan ett beslut ska fattas i . För att inte tala om de medborgare som får nöja sig med att notera ett beslut som påverkar deras vardag i tevenyheterna eller tidningarna . Det är först när partierna och de förtroendevalda på de olika politiska nivåerna inser att de enskilda medborgarnas åsikt om olika politiska ställningstaganden inte bara är värdefull utan nödvändig för en vital demokrati, som en förändring är möjlig. De enskilda medborgarnas röst måste fångas upp och förstärkas gentemot professionella intresseorganisationer som enbart företräder ett fåtal medlemmar eller företag som enbart företräder sina ägare. I utredningar, utskott och hearingar är det en vedertagen praxis att ge företräde åt rikstäckande intresseorganisationer och företag för att ta del av deras uppfattning. Ännu är frågan obesvarad hur majoriteten bör väga in i ett visst beslut vad välunderbyggda opinionsmätningar, större opinionsyttringar som namninsamlingar eller demonstrationer ger röst åt. Det måste finnas öppna vägar att påverka ett beslut i regering, riksdag, landsting eller kommun genom att göra sin röst hörd. När tiotusentals villaägare demonstrerar mot fastighetsskatten och möts av oförståelse och ovilja att ompröva försvagas tilltron till demokratin i motsvarande grad. Att finna lösningar på den bristande politiska informationen och bristande kunskaper om den demokratiska processen är ett arbete som innefattar hela samhället och dess institutioner. Skola och utbildning har nyckelroller i att ge baskunskaper. Studiebesök i eller klassmedverkan av politiker måste utformas så att fokus inte ligger på historia, arkitektur och kuriosa, utan på teoretisk och praktisk kunskap om hur jag som enskild medborgare kan gripa in i den politiska processen. Precis som vi var och en röstar utifrån den egna övertygelsen och intresset, måste vi var och en mellan valen kunna påverka utifrån den egna övertygelsen och intresset, oberoende av tillhörighet till fackföreningar eller intresseorganisationer. Det fria ordet och en fri kommunikation med förtroendevalda har stor betydelse för att ett samhälle skall kunna växa i och bevara demokratin, också mellan valen. Ett stort ansvar bär här biblioteken, skolorna, tidningar och etermedia. IT kan användas för att stärka civilsamhället och för att främja deltagardemokratin. har informationstekniken främst använts till att öka informationen från politiska institutioners sida, men ännu inte så mycket för att öka deltagandet från medborgarnas sida. Den nya informationstekniken har en enorm potential när det gäller att vidga medborgarnas möjligheter att delta i och påverka problemformuleringar och diskussioner före beslut i folkvalda församlingar. Informationstekniken erbjuder nya möjligheter att utkräva ansvar från och utöva medborgerlig kontroll över statsmakt och valda företrädare för folket i den representativa demokratin. Offentlighetsprincipen borde kunna tillämpas så att handlingar som enligt lagstiftningens principer är att betrakta som allmänt tillgängliga också görs tillgängliga på nätet. För att stimulera till ökat valdeltagande bör försöksverksamhet med Internetbaserad röstning genomföras för gruppen utlandssvenskar vid nästa val. Det är en grupp medborgare som ofta har stora praktiska bekymmer att avlägga sin röst. Om det fanns en möjlighet att rösta även via Internet så skulle förmodligen valdeltagandet öka. Problem som måste lösas är dels legitimeringen, dels skyddet från otillbörlig påverkan i samband med själva valhandlingen. Detta bör uppmärksammas av regeringen. Den statliga förvaltningen bör vara ett föredöme som aktiv användare av informationsteknik i den egna verksamheten och i samverkan med företag och medborgare samt utvecklas till s.k. 24-timmarsmyndighet. Vi vill understryka vikten av att myndigheterna aktivt arbetar med att öppna sina system för medborgarna så att många rutinärenden kan av utan större insatser från personalen. Avstånd och främlingskap till den politiska beslutsprocessen Inte bara bristen på information om de politiska alternativen och besluten samt bristande kännedom om den politiska beslutsprocessen försvagar demokratin, utan även det geografiska och kulturella avståndet till den politiska beslutsprocessen. Det absoluta flertalet av befolkningen har aldrig besökt vare sig eller kommunfullmäktiges sessionssal och har aldrig talat med en förtroendevald i dennes egenskap av att just vara förtroendevald. De allra flesta kan heller inte namnge mer än ett fåtal politiker vid sidan av partiledarna. Att då besöka, lyfta telefonluren eller skriva brev blir ett oövervinneligt hinder, och man nöjer sig med att klaga vid köksbordet eller bland några arbetskamrater. Vi kristdemokrater anser att det geografiska och kulturella avståndet till politiker och den politiska processen måste överbryggas. Den enskilde medborgaren måste känna att det mentala avståndet till de förtroendevalda minskar, att den lokale riksdagsmannen som man röstat på blir, med ett amerikanskt begrepp, your man in Congress. På det sättet underlättas också nyrekryteringen av nya förtroendevalda. Återkommande organiserade tillfällen att möta förtroendevalda på olika nivåer för information och dialog bör övervägas. Lämpliga mötesplatser för sådana politikerträffar kan vara t.ex. i bibliotek eller skolaulor. Att medborgarnas vilja till och upplevelse av delaktighet i samhället minskar finns det flera indikationer på. Det generella valdeltagandet sjunker, misstron mot politiker växer och en polariserande vi och dom-känsla riskerar att breda ut sig i samhället där politiker upplevs som åtskilda från vanligt folk. Medborgarskapets innehåll behöver därför aktualiseras och tydliggöras, eftersom demokratin och samhällets grundläggande värden så intimt är förknippade med de ideal som medborgarskapet representerar. I det svenska välfärdsbygget har stundom de delar av medborgarskap som innefattar skyldigheter hamnat i skymundan. Hänsyn måste tas till att samhället utgörs av de enskilda medborgarna, men man måste också inse beroendet av varandra ett beroende som också ger insikter om hur vi skall förhålla oss till varandra i fråga om ansvar och skyldigheter. Det är de enskilda människornas medmänsklighet och ansvarstagande som är avgörande för framtiden. har stora möjligheter när det gäller att fördjupa medborgarnas deltagande i och inflytande på samhällsutvecklingen. Vår demokratiska tradition och infrastruktur är stark. Våra folkrörelser och fackföreningsrörelsen är bra exempel på naturliga gemenskaper som betytt oerhört mycket för solidaritet och samhällsgemenskap. När det gemensamma bästa stått i fokus, och inte särintressen eller klasskamp, har såväl fackföreningar som intresseorganisationer fört en rättfärdig kamp mot förtryck och för det gemensamma bästa. En stark demokrati utmärks inte av en stark stat, utan av en stark medborgaranda hos självständiga medborgare, ett starkt civilt samhälle och av fungerande naturliga gemenskaper. Detta ger positiva förutsättningar för självstyrelse och solidaritet för enskilda, familjer, föreningar, kommuner och så vidare. Vi kristdemokrater menar att varje människa i och med sin rationella natur att kunna träffa moraliska val har ett unikt och oändligt värde som ger rättigheter men också ett ansvar för samhälle och medmänniska som genererar skyldigheter som inte kan övertas av institutioner. Däremot kan stat och andra institutioner stödja medborgaren i dennes strävanden efter att fullgöra sina skyldigheter. Staten får då en subsidiär roll i förhållande till medborgaren. Det är därför viktigt att, när nu fokus flyttas från den kollektivistiska synen och det statliga totalansvaret för varje människa, tomrummet inte fylls av individualism och ensidigt betonande av rättigheter. Som politiker och samhällsföreträdare måste vi våga prata om, tydliggöra och föra en diskussion kring våra medborgerliga skyldigheter. I medborgarskapet ingår något som vi kristdemokrater i vårt principprogram, liksom i sitt slutbetänkande (SOU 2000:1), kallar medborgerliga dygder. De dygder som lyfter fram är kritisk rationalism, laglydighet och solidaritet. I den kritiska rationalismen ingår en vilja att sätta sig in i olika frågor, ifrågasätta, engagera sig, ta ansvar, ta initiativ och försöka förstå också hur andra resonerar.