mot · GR02A370 · 2003-10-07 00:00:00 — Utgångspunkten skall vara att pensionsförsäkringen som både kollektivavtalsenlig och privat sparform bevaras, som sådana avtalsvarianter som leder till diskriminering av äldre vid nyanställningar, eller till stimulans för tidigt utträde ur arbetskraften, inte blir kvar. Hur en sådan förändring bör utformas kan inte fastslås . Den närmare utformningen bör utredas. Särskilt övergångsreglerna kan kräva ingående överväganden. Efter en ändring av skattereglerna kan de berörda parterna på arbetsmarknaden fortsätta att tillskjuta lika mycket medel som förut för tjänstepensionering, men de behöver utforma avtalen så att de ökar och inte minskar den äldre arbetskraftens möjligheter till arbete. Pensionsordningen för LO-delen av den privata arbetsmarknaden är här ett föredöme vad gäller dess principiella uppbyggnad. En möjlighet är att i skattelagstiftningen medge avdrag endast för pensionsplaner där de grundläggande principerna är desamma som i det nya offentliga pensionssystemet och i SN(SAF)LO-systemet, dvs avgiftsdefinierade förmåner, som inte ger förmåner till tidig pensionering och inte heller nackdelar vid anställning av äldre arbetskraft. En annan möjlighet är att endast vissa särskilt snedvridande eller på annat sätt skadliga inslag leder till förlorad avdragsrätt. Frågan kan komma att bli inaktuell genom att avtal ändras utan föregående lagstiftning. Regeringen bör dock tillsätta en utredning med direktiv i enlighet med ovanstående, och detta bör ges regeringen till känna. 4.5.3 Omförhandling av nya tjänstepensionsavtalet inom statlig sektor Efter pensionsreformen har (med verkan från ) slutit avtal om återinförd kraftigt subventionerad delpension, något som tidigare avskaffat i det allmänna pensionssystemet . Verket gör gällande att dess syfte varit att underlätta att fler arbetar vidare i stället för att sluta helt. Det är troligt att effekten i stället blir att de förmånliga villkoren lockar till minskad arbetstid. I den ovannämnda om heter det exempelvis: De generösa incitament som erbjuds enligt detta nya avtal kan resultera i att ett stort antal anställda som annars skulle fortsatt att arbeta heltid väljer deltid ... [och avtalet] kan sålunda ha en sammantaget negativ inverkan på arbetsutbudet.1 Vidare finns i denna sektor fortfarande, för inkomster över taket, liknande slag av tjänstepensionsvillkor som i den privata sektorns ITP-plan, vilka gör det mycket dyrt att anställa den som är äldre, som tidig pensionsavgång i vissa situationer kan stimuleras. Det är allvarligt att statens egen arbetsgivarmyndighet verkat i rakt motsatt riktning mot vad har angivit med pensionsreformen, inklusive beslutet om avskaffande av den starkt subventionerade delpensionen, och dessutom slutit avtal som ökar och inte minskar hindren för äldre arbetskraft. Staten som arbetsgivare måste i fortsättningen uppträda i linje med den övergripande ekonomiska politiken och beslut om arbetsmarknad och välfärdssystem. Att myndighet som sluter avtal uppträder tvärtemot kan inte accepteras. Följande bör ges regeringen till känna: De avtal som inte fyller ovannämnda krav måste omförhandlas. Regeringen förutsätts vidta de åtgärder som är erforderliga och, om så anses behövligt, återkomma till med förslag om ändringar av bestämmelser som avser verksamhet. 4.6 Sjukförsäkringen måste stödja arbetslinjen En väl fungerande sjukförsäkring, uppbyggd som en äkta socialförsäkring med hälso- och arbetsinriktning och raka rör mellan avgifter och förmåner, har tillsammans med en väl fungerande sjukvård en viktig roll i att möjliggöra att människor är yrkesverksamma under fler år. Likaså är förebyggande hälsoarbete av stor betydelse för möjligheterna att vara kvar i arbetslivet, liksom för att upprätthålla en social välfärd. Att sjukförsäkringen är i kris, att samarbetet mellan sjukvård och försäkringskassor blivit sämre och att sjukskrivningarna och sjukpensionerna blivit så många fler är ett av de största hoten mot välfärden. Orsaken till detta är inte minst att det så ofta leder till att människor lämnar arbetslivet än de skulle ha kunnat gjort. Den genomsnittliga åldern för dem som beviljas sjukersättning (som motsvaras av tidigare sjukbidrag och förtidspension) har sjunkit ned till omkring . 4.6.1 Vård och försäkringskassa måste dra åt samma håll Att bryta denna utveckling, där ett stort antal sjukskrivningar leder till många och tidiga sjukpensioneringar, är en av de allra viktigaste sakerna då det gäller att vända utvecklingen mot sjunkande faktisk pensionsålder. I andra fp-motioner, som vi här hänvisar till, finns en lång rad förslag som är till för att minska antalet sjukpensioneringar (dvs nya beslut om varaktig sjukersättning), minska antalet långvariga sjukskrivningar, förebygga ohälsa, förkorta vårdköer och undvika onödiga väntetider för behandling. Bland de förslag som mer direkt är inriktade på sjukvård och sjukförsäkring märks bland andra: husläkarsystem, för en primärvård som bättre förebygger långvariga sjukfall, finansiell samordning, för lokala initiativ för att ge människor snabb behandling och hålla nere statens sjukpenningkostnader, rehabiliteringsgaranti, för att sjukförsäkringen skall följa arbetslinjen och inte undergräva denna, nationell vårdgaranti, för att hindra att onödiga väntetider förlänger sjukskrivningar, stärkta ekonomiska incitament för landstingen att arbeta för korta sjukskrivningar och förebyggande hälsovård. 4.6.2 Innebörden av en rehabiliteringsgaranti Rehabiliteringsgarantin i vårt förslag innebär att långtidssjukskrivningar inte skall få pågå innan en ordentlig bedömning görs av rehabiliteringsbehovet och riktigheten i fortsatt sjukskrivning. Denna bedömning skall utföras av en annan läkare än den som först sjukskrev. Beslutade rehabiliteringsåtgärder skall också genomföras, och om inte klarare det inom föreskriven tid skall patienten ha rätt att på bekostnad vända sig till annan vårdgivare. 4.6.3 Upphävande av tredje sjuklöneveckan Regler om flera veckors sjuklön och annat som på liknande sätt ökar risktagandet vid nyanställning missgynnar inte minst äldre arbetskraft vid nyanställningar. Eftersom risken för sjuklighet naturligt tilltar med stigande ålder kommer sådana regler att ofrånkomligen förstärka tendensen att äldre arbetskraft får svårare att byta anställning och svårare att få ny anställning av arbetslöshet eller genomgången sjukdom. Detta bidrar till onödigt tidig pensionering. I en annan motion från liberalerna föreslås, av bland annat detta skäl, att beslutet om en tredje sjuklönevecka skall upphävas med verkan från . 4.7 Avskaffande av formella åldersgränser inom vissa yrken För ett fåtal yrken finns regler som kan tvinga dem som helst skulle vilja arbeta till att lämna yrkeslivet. Detta gäller för läkare och sjukgymnaster genom bestämmelser som sätter en åldersgräns för ersättning för vården av allmänna medel, och som ger dispensmöjligheten, vilket i praktiken blir en möjlighet att stoppa dem som arbetar utanför egen sjukvårdsorganisation. Detta slag av regler har nackdelar för vården och för patienterna. Men de ger också en mycket olycklig signal om inställningen till erfaren arbetskraft. I en annan fp-motion har föreslagits att prövningsrätt tas bort, och att efter skall göra en prövning som endast skall avse vårdkvaliteten, dvs främst sådant som att en äldre läkares egen hälsa är tillräckligt god. Därmed försvinner den fixerade åldersgräns som är följden av nuvarande lag. 4.8 Avskaffande av ledighetsförmåner som utan rimliga skäl premierar förkortad tid i arbetslivet Politiken bör i möjligaste mån vara konsekvent i att arbete och företagande skall löna sig. Förmåner som innebär betalning vid frånvaro från arbetet skall ha en hållbar social grund, exempelvis föräldraledighet för dem som fått barn eller sjukpenning för den som drabbats av tillfällig arbetsoförmåga genom olycksfall eller sjukdom. Förmåner som inte fyller dessa krav sänder signaler som står i strid med strävan att bevara och stärka den ekonomiska grunden för välfärden. I särklass står här den s.k. friårsförmånen, som går ut på att friska, arbetsföra och annars arbetande människor får betalt av staten för en lång tjänstledighet, eller rättare sagt eller av gratis pension redan i medelåldern. Att detta bidrag till att inte vara yrkesaktiv betalas med något som kallas aktivitetsstöd är stötande. Detta bidragssystem hör ihop med ett mönster där tiden i arbetslivet kortas ner som det antal äldre och andra som de yrkesarbetande skall försörja blir fler. Så länge friårsförmånen finns är det svårt att göra en politik för arbete och bevarad socialtrygghet fullt trovärdig. Detta missbruk av arbetsmarknadspolitiken för att undergräva arbetslinjen bör avbrytas omgående och inga nya sådana ledighetsbidrag beviljas. Lag om ändring i lagen om anställningsskydd Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1982:80) om anställningsskydd att 3 och 5 §§ skall ha följande lydelse: Vid tillämpning av 5 § andra stycket, 11, 15, 22, 25, 26 och 39 §§ gäller följande särskilda bestämmelser om beräkning av anställningstid: En arbetstagare, som byter anställning genom att övergå från en arbetsgivare till en annan, får i den senare anställningen tillgodoräkna sig också tiden i den förra, om arbetsgivarna för övergången tillhör samma koncern. En arbetstagare, som byter anställning i samband med att ett företag, en verksamhet eller en del av en verksamhet övergår från en arbetsgivare till en annan genom en sådan övergång som omfattas av 6 b §, får tillgodoräkna sig tiden hos den förre arbetsgivaren när anställningstid skall beräknas hos den . Detta gäller även vid byte av anställning i samband med konkurs. Om det sker flera sådana byten av anställning som avses i 12, får arbetstagaren räkna samman anställningstiderna hos alla arbetsgivarna. Vid tillämpning av 22, 26 och 39 §§ får arbetstagaren tillgodoräkna sig en extra anställningsmånad för varje anställningsmånad som arbetstagaren har påbörjat efter fyllda . Sammanlagt får arbetstagaren dock tillgodoräkna sig högst 60 sådana extra anställningsmånader. Vid tillämpning av 22, 26 och 39 §§ får arbetstagaren tillgodoräkna sig en extra anställningsmånad för varje anställningsmånad som arbetstagaren har påbörjat efter fyllda men före . Sammanlagt får arbetstagaren dock tillgodoräkna sig högst 60 sådana extra anställningsmånader. Arbetstagare som har fått återanställning enligt 25 § skall anses ha uppnått den anställningstid som fordras för besked enligt 15 § och företrädesrätt enligt 25 §. Avtal om tidsbegränsad anställning får träffas i följande fall: Avtal , viss säsong eller visst arbete, om det föranleds av arbetets särskilda beskaffenhet. Avtal som avser vikariat, praktikarbete eller feriearbete. Avtal , dock sammanlagt högst , om det föranleds av tillfällig arbetsanhopning. Avtal som gäller för tiden till dess arbetstagaren skall börja sådan tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt, som skall pågå mer än . Avtal , när arbetstagaren har fyllt . Avtal , när arbetstagaren har fyllt . Om en arbetstagare har varit anställd hos arbetsgivaren som vikarie i sammanlagt , övergår anställningen till en tillsvidareanställning.