mot · GR02K2 · 2003-10-17 00:00:00 — med anledning av skr. 2003/04:13 Europeiska konventet om EU:s framtid bejakar det europeiska samarbetet. Vi anser det vara viktigt och bra på en rad områden. Vi vill ha ett smalare men effektivare EU, med större fokus på demokrati och medborgarnas möjlighet att känna delaktighet i processen. I denna motion har vi pekat ut en rad frågor som bör förändras för att få en ökad tydlighet i befogenheter och kompetensfördelning mellan unionen och medlemsländerna. I motionen presenteras även vår syn på hur unionens olika institutioner bör fungera. Vi har även lyft fram de politikområden där unionen har en stor betydelse: utrikes- och säkerhetspolitiken, området för frihet, rättvisa och säkerhet samt miljöpolitiken. 3 Förslag till riksdagsbeslut 3 6 Demokrati i EU 7 7.3 Unionens utrikesminister 9 8 De nationella parlamentens roll 10 9 Unionens befogenheter 11 11 Unionens yttre åtgärder 13 11.1 Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 13 11.2 Den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken 13 12 Ett område för frihet, säkerhet och rättvisa 14 12.1 Asyl, migration och gränskontroll 15 12.2 Civilrättsligt samarbete 15 12.3 Operativt samarbete och polissamarbete 16 12.4 Straffrättsligt samarbete och åklagarsamarbete 16 13 Medlemskap i unionen 16 14 Andra politikområden 16 14.2 Jordbruks- och fiskepolitiken 17 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skriva in federalismens principer i artikeln om upprättandet av unionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökade möjligheter att ställa ansvariga politiker och tjänstemän till svars för den förda politiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att yttrandefrihet för EU-anställda bör skrivas in i det konstitutionella fördraget. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett förtydligande av medborgarinitiativet samt minskning av antalet människor till 500 000 som skall ha rätt att uppmana kommissionen att lägga fram förslag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett förtydligande och konkretiserande av den öppna och regelbundna dialogen med det civila samhället. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det är viktigt för den folkliga förankringen att demokratin utvecklas och att beslutsvägar, ansvar och ansvarsområden blir tydligare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör avvisa förslaget om en vald ordförande för . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett förtydligande och klargörande av Europeiska rådets beslutsförfarande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om öppenhet och sekretess inom . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör driva frågan om att alla medlemsländer skall ha en fullvärdig kommissionär. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avsätta såväl enskilda kommissionärer som hela kommissionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utrikesministern bör vara placerad i rådet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om dubbla majoriteter i ministerrådet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ministerrådet bör ha initiativrätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ministerrådet inte skall kunna fatta beslut om lagar inom de områden där unionen endast skall vara stödjande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör ha initiativrätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den tidsperiod som de nationella parlamenten har att kontrollera subsidiaritetsprincipen bör förlängas till minst det dubbla. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de förslag som de nationella parlamenten avvisat bör falla. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen i samverkan mellan Landstings-/presenterar ett förslag till hur kommuner och regioner/ landsting kan medverka i och berika den svenska nationella övervakningen av subsidiaritetsprincipen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett förtydligande av kompetensfördelningen i unionens befogenheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett förtydligande av punkten om unionsrättens företräde framför nationell rätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om återtagande av makt till medlemsstaterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs att den s.k. passerellen inte är acceptabel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om prioriteringen av det konfliktförebyggande arbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utredning av hur det existerande internationella samarbetet på försvarsmaterielområdet kan kopplas till försvarsmaterielbyrån. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kompetensfördelningen mellan unionen och medlemsstaterna skall vara klart definierad. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lagar respektive ramlagar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tydlighet och exakthet av definitioner som gäller straffrättsliga befogenheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om unionens gemensamma asylpolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tvångsåtgärder mot enskilda på svenskt territorium även skall vara en uppgift för nationella myndigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de nationella parlamenten skall höras vid utvidgning av områden av brottslighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inte inrätta en europeisk åklagarmyndighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett särskilt protokoll för hållbar utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att majoritetsbeslut bör användas om miniminivåer på miljöskatter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om miniminormer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att revidering av den existerande miljöpolicyn inte skall leda till att medlemsstaterna måste sänka sina krav och standarder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förhållningssättet till ett eventuellt medlemskap i tredje steg. EU har kommit till för att främja viktiga intressen som medlemsländerna i en starkt föränderlig värld har svårt att med framgång driva skilt för sig. EU står inför en historisk utvidgning och kommer snart att ha 25 medlemsländer. Ett betydande antal länder med olika ekonomiska och kulturella förutsättningar skall nu integreras i unionen, ekonomiskt och politiskt. Förutsättningar måste därför skapas för beslutsmekanismer som effektivt kan formulera medlemsländernas intressen så att deras medborgare blir delaktiga. i Laeken preciserade frågeställningar för den framtida unionen. Uppdraget som konventet fick var: Unionen måste bli mer demokratisk, öppen och effektiv. Unionen måste finna ett svar på tre grundläggande utmaningar: Hur kan man på nytt föra medborgarna, i första hand ungdomen, närmare det europeiska projektet och de europeiska institutionerna? Hur kan man strukturera det politiska livet och det europeiska politiska utrymmet i en utvidgad union? Hur kan man bygga ut unionen till en stabiliserande faktor och en referenspunkt i den nya multipolära världen? Konventets slutresultat svarar till viss del på frågorna, men fortfarande återstår mycket arbete. Formuleringarna i konventsförslaget bär tydliga spår av kompromissande mellan olika politiska . Det är svårt att utläsa ur flera av formuleringarna vad förslagen konkret betyder. De inexakta formuleringarna lämnar alltför stort utrymme till tolkning och kan leda till att beslutsfattandet överförs till från de andra institutionerna. Under den kommande regeringskonferensen måste preciseringar och konkretiseringar av förslagen ske. Likaså bör de olikheter i terminologin som rör equality och jämställdhet/jämlikhet utredas. bör poängtera jämställdhetsaspekterna mer än vad som görs i förslaget från konventet. Upprättandet av ett konstitutionellt fördrag ändrar inte unionens folkrättsliga karaktär. Fördraget är inte en egentlig konstitution utan ett internationellt avtal som ändras och ratificeras genom beslut av medlemsstaterna i enlighet med de nationella konstitutionella bestämmelserna. Det konstitutionella fördraget har tagit flera positiva steg framåt för att få en demokratisk och genomskinlig union. Förändringarna leder även till en mer handlingskraftig union. Bland det positiva som uppnåtts i konventet är: införandet av fler majoritetsbeslut dubbelhattningen av kommissionären för yttre förbindelser och den höge representanten försvinner och det blir tydligare vem som ansvarar för dessa frågor de nationella parlamentens roll har förstärkts i och med deras kontroll över subsidiaritetsprincipen det finns en ansats till kompetensfördelning mellan unionen och medlemsstaterna införandet av en paragraf för frivilligt utträde stadgan för de grundläggande rättigheterna har införts offentlighetsprincipen får större utrymme ökad öppenhet i ministerrådet tydligare rättsliga instrument. För är det europeiska samarbetet viktigt. Vi vill ha en effektiv union som arbetar med de frågor den har befogenhet till. Utifrån detta är vi kritiska till den otydlighet som förekommer i kompetensfördelningen mellan unionen och medlemsstaterna att unionen har befogenheter på de områden som vi anser sköts bäst på nationell, regional eller lokal nivå samt till de förslag som leder till mer centralisering. syn på samhällsstrukturen utgår från ett demokratiskt perspektiv med individen i fokus. Medborgarna ska ha möjlighet till insyn och att påverka den förda politiken. Den politiska sfären ska präglas av en stor öppenhet. Beslut ska fattas på lägsta möjliga nivå, som har både politiskt och demokratiskt ansvar. Denna syn gäller såväl den lokala, regionala och nationella som den europeiska nivån. vill att nivåerna ska vara starka på sina kompetensområden och att de har ett välutvecklat samarbete med det civila samhället. Denna syn grundar sig på federalismens principer. Detta gäller såväl för som för EU. Medborgarna ska kunna se ett samband mellan det som sker på nivå och på EU-nivå. förespråkar den federala modellen med en tydlig maktfördelning mellan det federala och det nationella, alltså där kompetenserna är tydligt uppdelade i vilka som är exklusiva för unionen och vilka som är delade mellan unionen och medlemsstaterna. En federal ordning ska fungera som en garant mot både en centralstyrd superstat och det mellanstatliga kotteriet. Ett konstitutionellt fördrag är nödvändigt eftersom EU befinner sig i en accelererande process där allt fler beslut föreläggs centralt. Bara ett konstitutionellt fördrag, där både medlemsländernas ansvarsområden och unionens definieras, kan stoppa centraliseringsprocessen. Därför är det viktigt att en tydligare kompetensfördelning utvecklas. För att maktfördelningen mellan EU å ena sidan och medlemsländerna å andra sidan ska vara tydligt och väldefinierat bör federalismens principer skrivas in i artikeln om upprättandet av unionen. Detta bör ges regeringen till känna. 6 Demokrati i EU välkomnar konventets ansatser till förbättring av demokratiseringen av EU. Vad som saknas på detta område är mer konkreta målformuleringar samt redskap för hur medborgarna ska bli delaktiga i den politiska processen. Deltagardemokratin får inte begränsas till att sända brev till kommissionen. Förslag på redskap till en ökad deltagardemokrati är öppna diskussionsforum på unionens hemsidor, diskussioner där beslutsfattare från institutionerna deltar samt rundabordssamtal med det civila samhället. Det är väldigt viktigt att unionens medborgare känner att de kan påverka arbetet inom unionen. Lika viktigt är att människorna förstår vad unionens olika delar gör, men det som kanske är allra viktigast är att medborgarna kan utkräva ansvar för det som sker. fattas alltför många beslut bakom lyckta dörrar och framför allt kommissionen, men även de övriga institutionerna, är ett enda virrvarr av tjänstemän som alla hänvisar till någon annan. Möjligheten att utkräva ansvar av ansvariga politiker och tjänstemän måste förbättras. Ansvar av politiker bör utkrävas genom ökade inslag av direkta val. För tjänstemän kan detta exempelvis ske via någon form av ämbetsansvar. Vad ovan anförts om att det ska vara möjligt att ställa ansvariga politiker och tjänstemän till svars för den förda politiken bör ges regeringen till känna. För att uppnå verklig öppenhet inom institutionerna bör yttrandefrihet för EU-anställda skrivas in i det konstitutionella fördraget. Detta bör ges regeringen till känna. Förslaget om att minst en miljon människor från ett betydande antal medlemsstater skall ha rätt att uppmana kommissionen att lägga fram förslag i en fråga är ett stort steg framåt för människornas delaktighet i EU. En miljon människor känns som väl många. Antalet borde minskas till 500 000. Hur initiativet ska fungera och praktiskt genomföras är oklart. Detta bör klargöras. Vad ovan anförts om förtydligande av medborgarinitiativet samt att minimiantalet underskrifter bakom ett medborgarinitiativ bör vara 500 000 bör ges regeringen till känna. Unionens institutioner ska föra en öppen och regelbunden dialog med det civila samhället. Det är bra och viktigt att det civila samhället involveras i den politiska processen. Vad detta i praktiken innebär är oklart. Under regeringskonferensens gång bör ett förtydligande och konkretiserande av den öppna och regelbundna dialogen med det civila samhället ske. Detta bör ges regeringen till känna. Det är med stort intresse vi läser regeringens formuleringar om att det är regeringens bestämda ambition att besluten inom EU skall vara väl förankrade hos medborgarna och att unionen ska präglas av största möjliga öppenhet i sin verksamhet. Än mer intressant kommer det att bli den dag regeringen lever upp till sina vältaliga löften. har varit medlem i EU, och framför allt under konventets arbetsperiod, har regeringen brustit i ambitionen att förankra EU-politiken både hos väljarna och i . De europeiska institutionerna bildar en helhet som ska fungera smidigt. Konventsförslaget har förstärkt respektive institution. vill se en maktförskjutning till det folkvalda . Utifrån vår syn på maktstrukturer med individen i fokus och med öppna, tydliga och demokratiska politiska institutioner är vi kritiska till den bristande öppenheten som fortfarande finns inom unionens institutioner. För att den folkliga förankringen ska öka är det viktigt att demokratin utvecklas och att beslutsvägar, ansvar och ansvarsområden blir tydligare. Detta bör ges regeringen till känna. Den mest betydelsefulla institutionella reformen i förslaget är att får en betydligt starkare roll. I förslaget ges status som officiellt organ i unionen. Det roterande ordförandeskapet ska bytas ut mot en ständig ordförande vald för en period om , med möjlighet till förlängning om . anser att det finns andra modeller som både tillgodoser behovet av större kontinuitet i ordförandeskapet och aktiv medverkan från medlemsländerna. bör därför avvisa förslaget om vald ordförande för . Detta bör ges regeringen till känna. Reglerna om Europeiska rådets beslutsförfaranden bör förtydligas och förenhetligas. bör man klargöra när kan utfärda formbundna europeiska beslut. Detta bör ges regeringen till känna. Huvudprincipen skall vara att Europeiska rådets möten är öppna. Eventuell sekretess skall särskilt kunna motiveras och detta bör anges i det konstitutionella fördraget. Vad ovan anförts om öppenhet och sekretess inom bör ges regeringen till känna. Kommissionen är EU:s verkställande kraft och en tjänstemannaorganisation. Det är dags att renodla uppgifterna och underställa kommissionen de beslut som fattas i de politiska institutionerna. En av kommissionens viktigaste uppgifter är att övervaka fördragen och deras tillämpning i medlemsstaterna samt att ta initiativ för att garantera att fördragens syfte uppnås. Med en förändrad roll för kommissionen spelar inte kommissionens storlek samma roll som , varför alla länder även fortsättningsvis bör ha en kommissionär för att trygga insynen i och uppslutningen bakom kommissionens arbete. Konventet har föreslagit att kommissionen ska bestå av två kategoriers kommissionärer: femton s k europeiska kommissionärer med rösträtt samt ytterligare en grupp kommissionärer utan rösträtt. Varje land bör även i fortsättningen ha en kommissionär, och alla kommissionärer ska ha samma värde. bör driva frågan att varje medlemsland ska ha en fullvärdig kommissionär. Detta bör ges regeringen till känna. Enskilda kommissionärer bör, liksom hela kommissionen, kunna avsättas genom en misstroendeomröstning i . Detta bör ges regeringen till känna. välkomnar förslaget om en utrikesminister för Europeiska unionen. Vi har redan tidigare framfört kritik mot den dubbelhattning som förekommit mellan kommissionären för yttre förbindelser och den höge representanten. Vårt förslag är att utrikesministern placeras i rådet, eftersom vi i vårt alternativ har renodlat kommissionens roll till ett verkställande organ. Vad ovan anförts om utrikesministerns placering i rådet bör ges regeringen till känna. Konventet vill gå från en degressiv proportionalitet i framförhandlade röstetal till en motsvarighet med dubbla majoriteter. Detta görs på ett sådant sätt att det ensidigt gynnar de stora, och framförallt de största, medlemsländerna. Dubbla majoriteter är bra, men förutsätter att man slår vakt om balansen mellan små och stora medlemsstater. bör därför slå vakt om parallellitet mellan den majoritet av befolkningen som krävs och den del av antalet medlemsländer som står bakom beslutet. Detta innebär att röstviktningen helt bör avskaffas och samma majoritet av antalet medlemsländer som av befolkningen bör krävas för beslut. Detta kan givetvis innebära antingen en majoritet av såväl medlemsländer som av befolkning eller kvalificerad majoritet av medlemsländerna och motsvarande kvalificerade majoritet av befolkningen. Vad ovan anförts om dubbla majoriteter i ministerrådet bör ges regeringen till känna. I enlighet med vad länge har förespråkat för parlamentet, bör också ministerrådet ges en formell initiativrätt inom ramen för unionens kompetenser. Detta bör ges regeringen till känna. Förslaget att ett särskilt ministerråd skall inrättas för att stifta lagar avvisas av . måste i regeringskonferensen starkt poängtera att ministerrådet inte ska kunna fatta beslut om lagar inom de områden där unionen endast ska vara stödjande. Detta bör ges regeringen till känna. Att får en förstärkt roll i det europeiska samarbetet är positivt. Ändringar av kriterierna för platsfördelningen i bör ske genom en ratificering av fördraget och inte av genom ett europeiskt beslut. bör ha initiativrätt. Detta bör ges regeringen till känna. Hela unionens legitimitet avgörs i stor utsträckning av hur medborgarna upplever att de har insyn och möjlighet att påverka beslutsfattandet. I samband med att parlamentet får utökade befogenheter och större medbeslutanderätt ökar kraven på återkoppling till medborgarna. I den nationella politiska debatten granskas folkvalda naturligt genom offentliga framträdanden i parlamenten och genom den granskning som sker i media. En viktig grund för väljarnas kunskaper om den nationella politiken finns i partiväsendet och genomlysningen av de olika partiernas program. Motsvarande offentliga rum saknas i den europeiska debatten. Även om frågorna inte är en formell del av regeringskonferensen är det angeläget att Europaparlamentarikernas roll i den offentliga debatten diskuteras. Bland de förslag som förtjänar att diskuteras vidare finns Europaparlamentarikers medverkan i de nationella parlamenten, arenor för gemensam europeisk debatt och stärkandet av de europeiska partierna. 8 De nationella parlamentens roll välkomnar förslaget att de nationella parlamenten ska ha möjlighet att genom ett motiverat yttrande framföra att det av kommissionen sända lagstiftningsförslaget inte är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Tidsfristen är dock för kort. Denna tid bör förlängas till minst det dubbla. Detta bör ges regeringen till känna. är starkt ifrågasättande av förslaget att kommissionen ska kunna stå fast vid sitt förslag även om de nationella parlamenten avvisat det i subsidiaritetskontrollen. Har ett förslag avvisats av de nationella parlamenten enligt den fastställda principen skall förslaget falla. Vad ovan anförts om de förslag som de nationella parlamenten avvisat bör ges regeringen till känna. Regeringens utgångspunkter är att parlamenten bör ges bästa möjliga förutsättningar att utöva detta inflytande. De nationella parlamenten måste få god tid och snabb tillgång till information samt rimliga tidsmarginaler för att kunna agera. förutsätter att detta även gäller i andra sammanhang när EU-frågor dryftas och inte enbart när det gäller subsidiaritetsprincipens efterlevnad. har den svenska tillgång till information inte varit den bästa. Enligt konventets förslag får varje nationellt parlament två röster i övervakningen av subsidiaritetsprincipen. I de parlament som har två kammare får varje kammare varsin röst. Syftet med detta är att medverka till att frågor som rör det ansvarar och den verksamhet som de lagstiftande regioner som sitter i en andra kammare har kan berika och påverka EU:s beslutsprocess genom de nationella parlamenten. Det är angeläget att vi i , när vi ska forma vår nationella organisation för att via det nationella parlamentet klara övervakningen av subsidiaritetsprincipen, gör det på ett sådant sätt så att kommuner och regioner/landsting kan delta i detta som företrädare för lokal och regional samhällsverksamhet. Annars riskerar det att få konsekvensen att kommuner och regioner i länder med tvåkammarsystem får en särställning jämfört med andra regioner och kommuner. Vi ser det därför som angeläget att regeringen i samverkan mellan Landstings-/presenteras förslag till hur kommuner och regioner/landsting kan medverka i och berika den svenska nationella övervakningen av subsidiaritetsprincipen. Detta bör ges regeringen till känna. Nuvarande fördrag innehåller en mängd bestämmelser. Dessa är svåröverskådliga eftersom de anges på flera ställen i fördragen. Ur det hänseendet är det positivt att konventet har presenterat principerna för unionens befogenheter på ett mer överskådligt sätt. Efter att indelningen i pelare slopats och beslutsfattandet förenklats kommer unionens befogenhet de facto att utvidgas. Det straffrättsliga samarbetet och polissamarbetet överförs till unionens befogenhet och det beslutssystem som omfattas av gemenskapsmetoden. Uppdelningen i tre kategorier exklusiva befogenheter, delade befogenheter och områden för stödjande åtgärder ger möjlighet att öka tydligheten. Detta har konventet dock misslyckats med. råder dock oklarheter om de olika kategorierna. Speciellt de befogenheter som ingår i de delade befogenheterna bör förtydligas. Ett förtydligande exempel är miljöpolitiken. Konventet föreslår att detta ska vara en delad befogenhet. Däremot anges inte vad unionen förväntas göra för att bidra till en god miljö, god livsmiljö, hög säkerhetsnivå etc. Eftersom det är allmänna mål, kan unionen anta precis vilka regler som helst med hänvisning till att de är mer effektiva på unionsnivå. Dessutom finns fortfarande inget skrivet om möjligheten för medlemsstaterna att gå före genom att arbeta med miniminivåer.