mot · GR02U334 · 2003-10-07 00:00:00 — Våldtäkt och sexuella övergrepp i väpnade konflikter tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om våldtäkt och sexuella övergrepp i väpnade konflikter. På vägen upp till lägret våldtogs jag av olika män, men när vi kom fram till lägret gavs jag åt en man. Jag var hans sexslav. Kriget är inte över med den sista kulan. För de många kvinnor som våldtas i kriget fortsätter helvetet, för många hela livet ut. Gruppvåldtäkter och sexuell tortyr används allt oftare systematiskt som vapen i kris- och krigsdrabbade områden. Det är ett effektivt sätt att förnedra ett helt samhälle. Inte bara den drabbade kvinnan utan också hela hennes omgivning blir offer för de ofta bestialiska övergreppen. Runtom i världen blir våldtäkt ett alltmer framträdande vapen. Flyktingar som lämnat sina hem i första hand av rädsla för våldtäkt och sexuella övergrepp ökar. För de kvinnor som överlever handlar det inte bara om kroppsliga skador, det handlar om själsliga skador och hur vi skall kunna återbörda kvinnornas stolthet, hur de skall kunna återintegreras i samhället. I samhällen där den sociala ordningen bygger på mannen som överordnad kvinnan blir angreppen även ett angrepp på mannen och på hans kultur och på hans förmåga att försvara sitt hem och sin familj på det sätt som förväntas av honom. Frågan är känslig på så många sätt; de förnedrade offren är oerhört sårbara och vill helst av allt glömma, som man behöver en upprättelse. Världssamfundet behöver få ut vetskapen om vad som sker och med kraft agera mot dessa krigsförbrytelser. Rättssystemet har svårigheter att hantera dessa frågor, och beviskedjan är i många fall svår. Det försvåras också av att samhället i stort, och där måste tyvärr också inkluderas, skuld- och skambelägger kvinnan, offret. Det är som om det i alla fall på något vis är hennes eget fel. Skammen är i alla fall hennes. Låt oss slå fast: att bli våldtagen är inte skamligt för offret, bara för förövaren! Våldtäkter i krig har först nu kommit att betraktas som ett brott mot mänskligheten och är uppförda som krigsbrott enligt Romstadgan för den i . döms krigsförbrytare för systematisk våldtäkt i krig. Brotten begås i främst i de inomstatliga konflikterna med avsikt att etniskt rensa folkgrupper, så har skett i och i många av konflikterna i . Första gången massvåldtäkter uppmärksammades som vapen var i . Resolutionen gav generalsekreteraren möjlighet att göra en studie om kvinnor, fred och säkerhet. Rapporten som presenterades understryker att kvinnor och flickor betalar ett särskilt högt pris för väpnade konflikter och att kvinnor skall sättas i centrum för FN:s fredsbevarande aktiviteter. Rapporten sätter fokus på nödvändigheten av att kvinnor finns med i det fredsskapande arbetet, d v s beslutsprocessen, fredsförhandlingar, nödhjälpsarbete, upprättande av flyktingläger m.m. Kvinnor stöder kvinnor, och det görs bl.a. med närvaro i områdena. Krigets konsekvenser drabbar framför allt civilbefolkningen. De flesta flyktingar, närmare bestämt , är kvinnor och barn. Systematiska våldtäkter är en krigföringsmetod. Satt i system utnyttjar man kvinnors särskilda utsatthet under kriget, för att etniskt rensa områden och förnedra individen. Den har en långtgående verkan på samhället och dess återuppbyggnad. Hur läker man såren i ett samhälle där flickor och kvinnor kränkts i sitt människovärde och är både fysiskt och psykiskt märkta för livet av sina upplevelser? Hur påverkar det samhällen där pojkar växer upp med minnen av när de tvingats se på när våldtäkterna utförts på deras syskon och mamma? Inte sällan förskjuts de våldtagna kvinnorna av sina familjer, särskilt om de blivit gravida av sina förgripare. För att något beskriva hur våldföringen fungerar ges här några exempel. Under kriget på inrättades särskilda våldtäktsläger på olika ställen i Bosnien, där kvinnorna lagade mat, städade etc. för att våldtas och t.o.m. mördas. I förhör med kvinnorna har senare kunnat beläggas att massvåldtäkter användes som vapen och var beordrade. I går milisen från hus till hus och våldtar alla kvinnor, en del förs bort för att fortsatt våldtas. Från kriget i Bosnien rapporterades om 50 000 våldtäkter. FN:s siffra från är upp till 250 000 våldtäkter. Det är alldeles för lätt för oss i vår kultur att stanna vid att se våldtäkter mer som isolerade brott mot enskilda personer än att inse och förstå vidden av systematiserade våldtäkter för kris- och krigsdrabbade områden. Det är ett ohyggligt, effektivt vapen som söndertrasar hela samhällen och påverkar nationers återuppbyggnad. Våldtäkterna är en våldföring på hela samhällen och kulturer. Alltjämt finns svårigheter kring attityderna mot dessa brott. Kvinnorna som utsätts har svårt att framträda. De har traumatiska upplevelser, många kan vara förskjutna från sina hem, de har ingen ekonomisk eller social möjlighet att starta ett nytt liv, de är märkta för livet. För kvinnor som lever i patriarkaliska kulturer kan ett vittnesmål vara detsamma som att sätta sig på de anklagades bänk. Detta innebär också svårigheter att få fram vittnesmål. Så länge som vittnesmålen saknas kommer vi inte kunna döma för dessa brott och effektivt bekämpa våldtäkter som metod i krigföringen och skydda utsatta kvinnor i krig. I ett krigshärjat samhälle är förutsättningarna att kunna hantera de hälsomässiga konsekvenserna mycket begränsade. och svenska medborgare stöder på många olika sätt fredsprocesserna i olika konfliktområden, men programmen har inriktningen barn och utbildning, föda och sjukvård och det saknas ett större grepp om de nödvändiga programmen för att stödja kvinnorna i återupprättandet av deras liv. Det har också stor påverkan på återuppbyggnaden av nationen. I Kvinna till Kvinnas rapport is not over with last bullet redovisas att av kvinnorna känner att de är utelämnade av sina regeringar och inte får någon hjälp att hantera sina problem efter kriget. antog resolution , i vilken slås fast att genderperspektivet skall beaktas i all fredsfrämjande verksamhet. Bland annat diskuteras möjligheten att integrera ett genderperspektiv i mandaten för de fredsbevarande operationerna, tillsätta en genderrådgivare inom DPKO och att etablera genderkontor i fältmissionerna. Ansträngningar görs nu för att engagera kvinnor i den fredsfrämjande och samhällsbyggande verksamheten på alla nivåer. En grundförutsättning för att lyckas med återuppbyggnaden av det civila samhället är att även kvinnor är delaktiga i processen. I betänkande om kvinnors deltagande i fredlig lösning av konflikter (2000/2025()) är utgångspunkten att alla analyser och politiska åtgärder rörande konflikter har varit könsrollsblinda. Politiker, beslutsfattare och experter har antagit att könsrollsfrågor inte varit relevanta för detta politikområde. Kvinnor förekommer i officiella initiativ som syftar till att lösa konflikter, och deltar i allmänhet inte vid beslut om prioriteringar i fredsprocesser. I parlamentets betänkande föreslås därför bl.a. att en genusanalys bör utgöra ett automatiskt inslag i planeringen och genomförandet av externa interventioner i konfliktsituationer och i återuppbyggnaden efter konflikter. Detta skulle säkerställa att kvinnor, som ofta har en central roll i återuppbyggnaden av sina samhällen, inte marginaliseras ytterligare vid interventioner. Fler kvinnor i internationell tjänst De positiva effekterna av kvinnors ledarskap och kvinnors deltagande i fredsbevarande styrkor manar enligt betänkandet till ökad nominering och rekrytering av kvinnor till internationella diplomatiska befattningar inom området fred och säkerhet. Kvinnor i den fredsbevarande styrkan kan utgöra en förebild för kvinnor i konfliktområden och inspirera till deltagande i återuppbyggnad, i synnerhet demokratiuppbyggnad och ekonomisk utveckling. Närvaron av kvinnor i den fredsbevarande styrkan i lyfts fram som ett exempel och som avgörande orsak till kvinnors ökade politiska deltagande. Världens kvinnor och män måste gemensamt ta avstånd ifrån de avskyvärda krigsförbrytelser som riktas mot civila kvinnor och flickor i krig runt om i världen. Resolution får inte bli enbart en läpparnas bekännelse. Därför måste vi verka för ett antal konkreta åtgärder: Vi måste öka de svenska insatserna för att sätta press på att regeringar lever upp till det skydd för kvinnor och barn i krig som FN:s resolution ställer krav på, samt att länder i enlighet med resolutionen ger kvinnorna en större plats i återuppbyggnadsarbetet efter ett krig. Den uppföljande rapport som bl.a. lade fram till , där man kräver inrättandet av en ny internationell kommission mot våld mot kvinnor, måste få vårt stöd. Då våldtagna kvinnor ofta blir utfrusna från samhället bör de kunna få status som flyktingar precis som människor som förföljs för sin tro, politiska åsikt eller sexuella läggning. Om det kan bevisas att våldtäkter begåtts systematiskt som en del av krigföringen bör våldtagna kvinnor också kunna få skadestånd från den krigförande staten. bör i alla internationella insatser erbjuda stöd och rehabilitering åt våldtagna kvinnor. bör också arbeta för att fler kvinnor ska finnas med i de internationella insatsstyrkor vi skickar. Utbildningen av dem som ska iväg bör också förbättras ytterligare när det gäller respekten för kvinnor och förståelsen för vad kvinnor och barn kan råka ut för. Att köpa sexuella tjänster är förbjudet i svensk lag. Det måste vara en viktig uppgift att se till att de svenska soldater som deltar i internationell tjänst får en gedigen information även inom detta område.