mot · GR02K419 · 2003-10-07 00:00:00 — vill med emfas poängtera att om EU även framöver ska kunna fungera som en motor för ekonomisk utveckling och välfärd i , om miljön ska värnas, och om ska ges möjlighet att växa genom att de tillåts sälja jordbruksprodukter till EU:s medlemsländer utan handelshinder krävs omfattande liberaliserande reformer av unionens jordbrukspolitik. Problemen med den förda europeiska jordbrukspolitiken är många. Den präglas av kraftig överproduktion. Detta medför dumpade världsmarknadspriser, som slår ut jordbruk i och omöjliggör framväxten av en lokal livsmedelsproduktion för export. Jordbruksproduktionen i är kraftigt specialiserad och subventionerad. Detta har medfört negativa effekter på miljön och i några fall äventyrat människors och djurs hälsa. Metoderna har rest allvarliga etiska frågor om förhållandet mellan människa och djur. Jordbrukspolitiken måste avregleras och kraftigt förändras så att den tar större hänsyn till jordbrukets roll i det naturliga kretsloppet och dess konsekvenser för djur, miljö och biologisk mångfald. liberalerna vill se en snabb om avreglering av och jordbruksmarknader med slopade handelshinder, fritt marknadstillträde för exportörer från fattiga länder och en minskning av jordbrukssubventionerna . nya jordbrukspolitik är mycket oroande som dåligt föredöme för jordbruksprotektionister. EU:s handelsministrar har visserligen kommit överens om att successivt avskaffa handelshinder för import av varor från de 48 minst utvecklade länderna i världen. Men först skall importen för samtliga jordbruksvaror vara tullfri, och överenskommelsen innefattade inte alla , utan bara de minst utvecklade. Detta är enligt uppfattning helt otillräckligt om ett avskaffande av handelshinder måste ske betydligt mer skyndsamt och innefatta alla länder. EU:s export-, inkomst- och produktionsstöd bör avskaffas liksom alla former av handelshinder. Detta bör ske till , det år är när FN:s Millenniemål skall vara uppfyllt. Genom ökad import till EU t ex av livsmedel kan priset även på inhemskt producerade produkter falla. Det tjänar konsumenterna och miljön på. Det krävs även skärpta regler för europeisk matproduktion: nej till långa djurtransporter, nej till antibiotika i djurfoder och högre avgifter på bekämpningsmedel med miljöpåverkan. Även EU:s regionalpolitik måste reformeras. Reglerna är alltför krångliga. De skapar en blanketthysteri och leder till ökade kostnader, byråkrati och ineffektivitet. Solidariteten inom unionen talar för att rikare länder stöder fattigare; det motiverar förekomsten av en gemensam regionalpolitik. Men regionalpolitiken måste få en annan utformning och inriktning, inte minst sett i perspektivet av unionens östutvidgning. anser att endast de delar av regionalpolitiken som handlar om överföring av medel från medlemsländer med högre levnadsstandard till dem med lägre får finnas kvar. Övrigt regionstöd ska skötas av medlemsländerna själva. EU ska inte stödja allt. Regionalpolitiken måste ha tydliga mål. Inför utvidgningen är det viktigt att stödet till kandidatländerna prioriteras dock inom nuvarande budgetramar. Det ekonomiska stödet till de nuvarande EU-medlemsländerna ska minska till förmån för kandidatländerna. Företagsspecifika stöd bör inte alls förekomma. För att på ett effektivt sätt komma till rätta med den grova organiserade brottsligheten är ett intensifierat EU-samarbete nödvändigt. I kampen mot människohandel, narkotika, penningtvätt, terrorism osv. måste EU-länderna samarbeta. För att förhindra att människor kan planera och begå brott i de EU-länder som inte har kriminaliserat brottet i den nationella lagstiftningen är en viss harmonisering av EU-ländernas lagstiftning nödvändig. Gemensamma ramverk för utlämning och arrestering kan rätt avvägda vara viktiga verktyg i kampen mot brotten. Dessa frågor är komplicerade och analyseras närmare i motion med anledning av regeringens skrivelse om av . För att kunna bekämpa den gränsöverskridande brottsligheten krävs det en viss överstatlighet inom polis- och åklagarsamarbetet. Detta samarbete måste dock ha tydliga och kraftfulla kompetensramar. Möjligheten till operativa insatser av både Eurojust och Europol måste hållas öppna för framtiden. är det inte omöjligt med en särskild europeisk polis- och åklagarmyndighet. Det omfattande brottsförebyggande arbete som sker i EU-samarbetet, och potentialen i det samarbetet, bör utnyttjas bättre. Det handlar om att ta till vara möjligheterna i olika program, jämföra och utvärdera bästa praxis. Detta är minst lika viktigt som det rena brottsbekämpande arbetet. Inom narkotikaområdet finns det olika värderingar och politik i de olika medlemsstaterna. accepterar inte lagstiftning som skulle släppa fram vad som på en del håll i förringande syfte kallas lätta droger eller s.k. coffee shops inom EU. 17.1 Bekämpa slavhandel med kvinnor och barn En allvarlig typ av kriminalitet och ett flagrant brott mot grundläggande mänskliga rättigheter är slavhandeln med kvinnor och barn. Denna vämjeliga företeelse är ett växande problem i . Det är framför allt östeuropeiska och ryska kvinnor och barn som utnyttjas i sina hemländer eller som förs till andra länder i där de tvingas arbeta som prostituerade. Slavhandeln med kvinnor styrs av internationella ligor och utgör en stor del av den organiserade brottsligheten. Många av kvinnorna har sålts till bordeller i EU-länderna, medan andra kvinnor hamnar i sexindustrin i andra länder. finns det konventioner som förbjuder handel med kvinnor och barn. På grund av brottets internationella karaktär är det emellertid ofta mycket problematiskt att upprätthålla bestämmelserna då nationella domstolar ofta saknar befogenheter att vidta åtgärder. Inom det utvidgade EU är det viktigt att driver kravet på EU och medlemsländerna att alla bör lägga mer resurser och politiskt särskilt rättspolitiskt engagemang på att bekämpa kvinnohandel, utbildning, polis- och åklaragarinsatser. behöver också tillåta arbetskraftsinvandring så att unga kvinnor i desperat jakt på inkomster inte skall behöva riskera att hamna i kriminella ligors klor. Vi utvecklar vår syn och våra krav närmare i vår motion om liberal offensiv mot människohandel för sexuella ändamål. Vi liberaler är övertygade om att EU har unika möjligheter att minska de gränsöverskridande miljöproblemen. Miljön är ett typexempel på frågekomplex där hållbara lösningar endast finns på internationell nivå. Möjligheterna till bindande överstatliga beslut, och att ställa länder till svars som inte följer reglerna, bör inom miljöområdet utnyttjas till fullo av EU. Med rätt beslut på rätt nivåer kan EU utvecklas till världens bästa miljöorganisation. Genom att vi i EU fattar gemensamma beslut om miljöskydd i industri och andra samhällssektorer vet alla länder att deras industrier inte blir utsatta för konkurrens av industrier med lindrigare krav inom unionen. Då blir det lättare att få med alla länder på strängare miljöregler. Om varje land skulle fatta beslut om regler var för sig skulle det bli mycket svårare att ställa lika långtgående krav eftersom orättvis konkurrens alltid skulle tas upp som motargument. Växthuseffekten är ett allvarligt miljöproblem. Utsläppen av växthusgaser måste därför minskas radikalt framöver. har alla förutsättningar att gå i spetsen för en miljövänlig klimatpolitik. Men för att göra detta möjligt måste EU-länderna först lösa miljöskattefrågorna. Ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken måste ses som instrument i miljöpolitiken och inte som en skatteintäktsfråga. De bör lyftas över till den typ av beslut som blir överstatliga och bindande genom majoritetsbeslut i ministerrådet. Ett skäl till att länder inte vill skärpa koldioxidskatterna på enbart nationell nivå är att det riskerar att försämra konkurrenskraften för den inhemska industrin. Det är därför angeläget att EU beslutar om en lägsta nivå för en koldioxidavgift i EU-länderna. En europeisk koldioxidavgift kommer inte att vara nog för att klara utmaningen. Utsläpp av växthusgaser är i princip en komponent i all handel mellan medlemsländerna. Kyotoprotokollet skapar möjligheter för länder att klara sina åtaganden genom att handla med utsläppsrätter. Metoden har använts med stor framgång för att reducera svavelutsläppen i . Metoden måste dock samordnas med skatterna på koldioxid bl.a. eftersom värdet på utsläppsrätterna beror på skatterna och baserna är olika. Att fördela utsläppsrätter på en marknad har stora fördelar jämfört med administrativa regleringar, men också jämfört med skatter och subventioner. För det första leder det till det mål som har satts upp ska vi bara släppa ut koldioxid kommer det inte att finnas fler rättigheter att köpa. För det andra innebär utsläppshandel att det är den som släpper ut växthusgaser som betalar. Därmed får företag och hushåll incitament att påverka den tekniska utvecklingen i rätt riktning. Det blir lönsamt att tillämpa och forska mer om ny teknik och testa innovationer som minskar utsläppen. anser att EU också bör kunna spela en fundamental roll i miljöskyddsfrågor rörande varor. EU har till exempel varit pådrivande och helt avgörande för att få bättre avgasregler i alla medlemsländer. EU måste driva på i arbetet för att se till att varor inte är miljöfarliga, eftersom den gränslösa marknaden begränsar möjligheten till nationella särregler. Det gäller inte minst regler och förbud i fråga om miljöfarliga ämnen, till exempel kadmium, kvicksilver och vissa flamskyddsmedel. I det partiella vakuum som uppstått på den internationella arenan efter det att förkastats av Bushadministrationen i anser vi liberaler att det är av större vikt än någonsin att EU tar ett såväl globalt som lokalt initiativ på miljöområdet. Kärnsäkerheten i , i östra och centrala utgör ett viktigt mål för EU:s biståndsinsatser. Den bristande säkerheten i kärnkraftverken där är ett allvarligt miljöhot mot hela vår kontinent, likväl som det utgör en direkt och påtaglig fara för människorna i den omkringliggande regionen. Målen måste vara att främja en säker energiproduktion. Bättre hushållning med elenergi och effektivare energidistribution skulle minska den totala energianvändningen. Genom framför allt WTO-medlemskap kommer dess subventionering av energikonsumtion att minska. Vi liberaler vill verka för säkrare och sundare livsmedel i EU. Målet bör vara att utforma en gemensam europeisk livsmedelspolitik som gör det möjligt för människor att känna trygghet med vad de äter oavsett om de befinner sig på i eller i finska . i och fallen med galna ko-sjukan i stora delar av visar att påståendet från producenthåll är falskt om att vi i visserligen betalar mer för våra livsmedel men mot detta skulle stå att EU-producerade skulle vara säkrare. En gemensam europeisk livsmedelspolitik är nödvändig för att vi effektivt ska kunna ta itu med säkerhetsproblemen. menar att för att vi som konsumenter ska kunna vara säkra på vad vi köper måste kraven på korrekt information vara absoluta. Det är därför nödvändigt att bl.a. utveckla ett system för kontroll av märkningen. Producenten och försäljaren ska kunna bevisa att alla påståenden som görs om en vara är korrekta. EU bör införa en basnivå för livsmedelssäkerheten. Ett strikt och fullständigt säkerhetssystem måste vara lika för alla producenter i alla led i livsmedelskedjan inom hela unionen. Då innebär det inga handelshinder och ingen skillnad i konkurrenskraften mellan företagen alla får samma basförutsättningar. EU behöver ett gemensamt regelverk för kontroll av livsmedel. De lokala inspektörerna måste ha ett starkt regelverk i ryggen. Men efterlevnaden av kontrollen ska ske lokalt, regionalt och nationellt. För att kunna garantera att den nationella kontrollen alltid fyller de uppställda kraven måste det ske en kontroll av kontrollanterna. Därför behövs det en europeisk livsmedelsmyndighet, ett matens FBI, som ska kunna göra flygande kontroller, det vill säga kunna agera inom ett medlemsland både för att kontrollera livsmedelssäkerheten i sig och för att kontrollera hur den nationella myndigheten sköter sina åligganden. Rättssystemet är i princip en nationell angelägenhet. Det gäller även livsmedelsområdet. menar att det dock finns fall då det är nödvändigt att ha sanktionsmöjligheter på EU-nivå. Det handlar till exempel om när ett problem uppstår i ett land och landets egna myndigheter uppenbarligen saknar förmåga eller vilja att ta i tu med frågan. I dessa fall måste ha juridisk rätt att ingripa. Den bör också, i likhet med EU:s konkurrensmyndighet, ges möjlighet att föreslå kommissionen vilka sanktioner, till exempel böter, som bör tillgripas vid en överträdelse av reglerna. Vi liberaler menar dock att det självklara kravet på att samtliga livsmedel måste vara säkra inte får medföra att den traditionella och regionala matkulturen i går förlorad. Dessa produkter måste även fortsättningsvis få framställas på sedvanligt manér även om detta innebär att hela inte kan efterlevas under tillverkningen eller tillagningen. Detta förutsätter emellertid ett certifierings- och/eller licensieringsförfarande samt att produkterna tydligt märks. På detta sätt garanteras mångfalden inom EU, som valet är den enskilde konsumentens. Målet måste vara det självklara att all mat ska vara ofarlig. Ett sådant system borde givetvis vara globalt. Men det som vi har makt och huvudsakligt ansvar för är den europeiska marknaden. 20 Narkotika, tobak och alkohol Användning av tobak, alkohol och narkotika blir allt vanligare bland främst ungdomar. Detta utgör ett stort hot, inte minst mot folkhälsan. För oss liberaler är det viktigt att påpeka att EU inte bör bestämma ländernas narkotika-, alkohol- och tobakspolitik. Tobak bör omgående elimineras från EU:s gemensamma jordbrukspolitik och alla stöd för tobaksproduktion tas bort. Varje land bestämmer självt med vilka lagar och metoder det vill föra kampen mot narkotikan. Men politik utformas inte i lufttomma rum. Vi påverkas av synsätt i vår omvärld och reagerar både på vad våra grannar gör och vad de inte gör. Narkotikapolitiken är en stor stridsfråga i , och är ett slagfält i den kampen. Den striden får inte förlora och det finns heller ingen anledning att vi skulle göra det. Att införa en mer tillåtande narkotikapolitik är inte förhandlingsbart. Det krävs ändock att politiker, polis, tjänstemän, folkbildningsorganisationer med flera är beredda att samla krafterna till gemensamma insatser. Det är också viktigt att de svenska Europaparlamentarikernas enighet i drogpolitiken bevaras. menar att det krävs ett betydligt mer intensivt arbete för att föra ut narkotikastrategi i . Om misslyckas med det finns det en ökad risk för att den holländska modellen kommer att prövas istället. Motståndet mot en sådan trend är dock inte förhandlingsbar för svenska liberaler. måste visa upp sig inom EU i denna fråga, föra ut korrekt information om sin narkotikapolitik och om de resultat den gett. Det svenska budskapet måste vara klart och konsekvent, och visa och övertyga om att all icke-medicinsk användning av narkotika är och förblir förkastlig. Det är viktigt att gör sin röst hörd på den politiska arenan. Svensk drogpolitik är jämförelsevis effektiv och det finns ingen anledning för oss att överge vår politik. Vi måste också kräva en internationell statistik där utgångspunkterna är gemensamma och ger möjlighet till rättvisande jämförelser mellan bl.a. och . Genom regeringens misslyckande i förhandlingarna med om de svenska införselreglerna har vi fått en situation där en stor del av befolkningen kan föra in en betydande del av sin årskonsumtion av vissa sorter av alkoholdrycker. I takt med att införselreglerna liberaliseras kommer en allt större del av den individuella årskonsumtionen att utgöras av importerad alkohol. I en sådan situation blir det mycket svårt att fortsättningsvis hävda den förda prispolitiken som ett effektivt instrument för att begränsa alkoholkonsumtionen. Regeringens misslyckande kommer att leda till att den svenska alkoholpolitiken inte längre kommer att kunna begränsa alkoholkonsumtionen med medicinska såväl som sociala skador till följd. Det viktigaste som kan göras just nu för att begränsa folkhälsoskadorna av en ökad alkoholkonsumtion är att sträva efter att upprätthålla den aktiva prispolitiken och detaljhandelsmonopolet så långt det är möjligt. Med tanke på tendensen till att ungdomars konsumtion av alkohol ökar är det synnerligen viktigt att återigen poängtera det alkoholförebyggande arbetet bland yngre. I många västländer intensifieras nu arbetet med åtgärder mot tobaksbruket, och rökningen minskar nu långsamt i dessa länder. ökar den kraftigt i centrala och östra och i tredje världen. Svensk tobaksindustri verkar aktivt i , och bör där liksom i östra och centrala och i tredje världen aktivt stödja dessa länder i arbetet mot tobaksbruk. Likaså bör aktivt stödja WHO i dess arbete mot tobaken. Subventionerna till EU:s tobaksodlare ska avskaffas. måste verka för att EU ska betrakta alkohol och tobak som en hälsofråga och inte som en jordbruksfråga.