mot · GR02Ju450 · 2003-10-07 00:00:00 — att medling visar sig ha en sådan effekt att den upplevs som ett trovärdigt inslag i samhällets reaktion med anledning av brott. anser att ett aktivt arbete bör påbörjas för att medlingsverksamheten ska få denna status. I det skede forskningen befinner sig i har det blivit lättare att urskilja en rad riskfaktorer för framtida brottslighet. Det börjar bli möjligt att identifiera riskgrupper, naturligtvis utan att det för den skull i det enskilda fallet är möjligt att göra en prognos. En sådan grupp där risken för framtida brottslighet är avsevärt större än normalt är barn med neuropsykiatriska funktionshinder. Det är också klarlagt att vuxna med sådana funktionshinder begår brott i en ovanligt stor omfattning. Såväl barn som vuxna med neuropsykiatriska funktionshinder bör alltså uppmärksammas på ett bättre sätt än vad som är fallet. Kunskapsläget måste snabbt förbättras och nya kunskaper tillämpas. I det allmänna arbetet för välfärd skulle detta kunna ske inom ramen för en nationell strategi för det brottsförebyggande arbetet bland barn och unga. Även inom en mer behandlingsinriktad kriminalvård är det nödvändigt beakta sambanden mellan neuropsykiatriska störningar och kriminalitet. Kunskapen finns, eller håller på att tas fram, och systematiseras. Enligt vår mening bör regeringen vidta åtgärder och arbeta fram en handlingsplan där kunskapen tas till vara i syfte att förbättra livskvaliteten för berörda grupper och minska brottsligheten. Ofta handlar debatten om hur man ska förhindra människor att begå brottsliga handlingar. Det kan ske med hjälp av fler poliser, hårdare straff eller genom att man gör det så svårt som möjligt att begå brott. Mycket av brottsligheten kan också byggas bort, exempelvis kan inbrott i bilar förebyggas, men det räcker inte om inte arbetet med att förändra människors värderingar och attityder lyckas. Individer med låg inre kontroll och med svaga sociala band till det konventionella samhället har en större benägenhet att begå brott än andra. En god inre kontroll gör att vi motstår stundens frestelser och provokationer. Goda band till samhället ger närhet och förståelse för andra människor. Därför måste den brottsförebyggande strategin bygga på den inre kontrollens betydelse. Denna insikt måste överföras till föräldrar, barnomsorgspersonal, skolpersonal, medieansvariga och alla andra som har barn omkring sig eller möter dem under de viktiga åren då barnen är mottagliga. Och den borde vara en självklarhet för politikerna. En effektiv kriminalpolitik måste i första hand bygga på insikten om hur man förebygger brott. Särskilt viktigt är detta för de mycket unga lagöverträdarna, de som ännu inte är straffmyndiga. För att lära ett barn inre kontroll förutsätts vägledning av barnets beteende, noterande av avvikande beteende samt korrigerande av sådant beteende. har understrukit behovet av gemensamma goda värderingar som bär upp och håller samman samhället. I de allra flesta fall är föräldrarna de som bäst förmedlar grundläggande värden till sina barn. Därför är familjens roll i det brottsförebyggande arbetet så central. Men då krävs vardagstid tillsammans eftersom det är i vardagliga situationer man löser konflikter och tränar samlevnad på ett naturligt sätt. Det är därför sorgligt att familjen är så undervärderad och att tilltron till föräldrarnas förmåga att ta hand om sina egna barn är så låg hos regeringen. Föräldrars omsorg för välgång och beteende hos barnet är ett nödvändigt villkor för en framgångsrik uppfostran. Men när misslyckanden inträffar måste det finnas en insats från det offentliga som hjälper till att avbryta den begynnande brottsbanan. Det är viktigt att belysa skolans betydelse i det brottsförebyggande arbetet. har gång på gång påpekat vikten av att skolan inte kan vara värdeneutral utan måste leva upp till den värdegrund som läggs i gällande läroplan . gav i en skrivelse skolan underkänt då det gäller arbetet med värderingar och värdegrunden. hävdar att skolan är fokuserad på fakta och inte ägnar tillräckligt med tid åt grundläggande värderingar. Skolan har enligt läroplanen ett ansvar att ta upp de etiska samtalen. I lågstadiet fungerar detta, men det blir allt sämre ju längre upp i klasserna man kommer för att inte fungera alls i högstadiet, enligt . Detta är naturligtvis inte bra, då vi i olika forskningsrapporter kan läsa att åldersgränsen blir allt lägre bland unga som börjar begå brott. Vi anser att ett viktigt led i det brottsförebyggande arbetet för att hjälpa ungdomar att komma rätt är att skolans verksamhet utgår från en tydlig värdegrund. I det brottsförebyggande arbetet måste vi också betona vikten av att motverka alkohol- och narkotikamissbruket bland ungdomar. har flera larmrapporter presenterats där långt av eleverna i niondeklass dricker hembränt . Tidiga alkoholvanor leder lätt över till andra drogvanor, vilket i sin tur kräver stora pengar. På så sätt leder drogmissbruk snabbt till brottslighet. Narkotikamissbruk är ofta drivkraften bakom exempelvis häleri, inbrott och rån. Tillgången till narkotika ökar, och antalet ungdomar som prövat illegala droger mer än tredubblades . Det stora utbudet av droger, nya konsumtionsmönster och användningsområden tillsammans med en mer tillåtande hållning till narkotika i olika ungdomsgrupper är en internationell utveckling där inte utgör något undantag. Regeringen skriver i budgetpropositionen att man ser allvarligt på de uppgifter som säger att ungdomars missbruk av och benägenhet att prova narkotika ökat. Det är bra att regeringen inser allvaret och är villig att sätta in insatser för att förhindra en fortsatt negativ utveckling. I motion om det brottsförebyggande arbetet tas förslag upp på hur missbruk kan åtgärdas och förebyggas. Det finns inga enkla lösningar på narkotikaproblemet. Ändå är det tvunget, inte minst ur ett brottspreventivt syfte, att få så många som möjligt att avstå från narkotika. Samhället måste handla nu; annars kan andra krafter bli samhället övermäktigt. Skånberg (kd)