mot · GR02So568 · 2003-10-07 00:00:00 — Förslag till riksdagsbeslut 2 Könsroller i kärleken 5 Medias bild av kärlek 6 Ett queer samhälle 6 Hets mot folkgrupp 8 HBT- personer och vården 10 Att byta kön 11 Diskriminering i arbetslivet 12 Utöka lagen om förbud mot diskriminering 13 Handlingsplan mot hatbrott och homofobi 13 Sexualitet och barns könsidentitet 14 Sex- och samlevnadsundervisning 15 Att inte kunna få barn 17 Misshandel i homosexuella förhållanden 18 HIV/AIDS 19 Upphäv den s k bastuklubbslagen 19 Att komma till 21 begär att regeringen skyndsamt lägger fram förslag till lag om ett civilrättsligt äktenskap som är icke-diskriminerande och avser äktenskap mellan två personer av lika eller olika kön.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att och andra samfunds vigselförrättande inte skall ha civilrättslig följd.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om översyn av lagstiftning och regleringar på reklam- och medieområdet.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad anförs i motionen om behovet av en bred utredning av transpersoner i samhället, deras problematik, livsvillkor och vilka förändringar som krävs för att transpersoner skall ha lika bra livsvillkor som andra personer. begär att regeringen lägger fram förslag till lagändring så att även transpersoner omfattas av lagen om hets mot folkgrupp.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i större utsträckning bör komplettera undersökningar om HBT-personers hälsa med HBT-personers egna synpunkter och åsikter om vad som skulle förbättra den i beaktande. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om behovet av kompetenshöjning i vården vad gäller HBT-personer. begär att regeringen ger ett kontinuerligt uppdrag att uppmärksamma transpersoner ur ett folkhälsoperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om tilläggsdirektiv till den pågående angående transsexuellas rätt till könsbyte. begär att regeringen ser över lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall och återkommer till med förslag om en mer tidsenlig och tydligt icke-diskriminerande lagstiftning. beslutar om ändring i lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall genom att i 3 § ta bort kravet på att den ansökande skall vara ogift för att ny könstillhörighet skall kunna meddelas. beslutar om ändring i lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall genom att i 3 § ta bort kravet på att den ansökande skall vara svensk medborgare för att ny könstillhörighet skall kunna meddelas. tillkännager för regeringen som sin mening att yrkesutbildningar generellt bör innehålla HBT-kunskap och HBT-perspektiv inom aktuellt yrkesområde.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att en ny lagstiftning behövs som ger ett heltäckande skydd för elever i grund- och gymnasieskolan mot diskriminering och trakasserier, liknande den lagstiftning som råder för studenter på högskola samt för arbetstagare.3 begär att regeringen tillsätter en enmansutredning för att ta fram förslag till en handlingsplan mot hatbrott och homofobi.4 begär att regeringen ger i uppdrag att följa upp tidigare översyn av sex- och samlevnadsundervisning som visat sig bristfällig och att krav ställs på åtgärder i de fall den inte förbättrats.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om institutionell diskriminering och översyn av läromedel.3 begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i relevant lagstiftning i enlighet med vad i motionen anförs om diskriminering och att alla kvinnor oavsett sexuell läggning och eventuell parkonstellation har samma rätt till insemination.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om transsexuellas möjligheter att frysa könsceller före könskorrigering. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om fler juridiska vårdnadshavare.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om behovet av att uppmärksamma partnermisshandel i homosexuella förhållanden.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om smittskyddande åtgärder. begär att regeringen låter se över på vilket sätt organisationsbidrag ges till de organisationer som verkar på området och komma med förslag om bättre, mer varaktiga lösningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om möjlighet att agera påtryckare internationellt gällande HBT-frågor.5 begär att regeringen i FN driver frågan om en världskonferens med temat sexuell läggning.5 tillkännager för regeringen som sin mening att alla tjänstemän på bör få utbildning i HBT-kunskap för att få större kompetens och därmed kunna driva HBT-frågor internationellt.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en kartläggning av vilka som får avslag på ansökan respektive beviljas turistvisum till , och av vilka skäl.6 1Yrkandena 1, 2, 18 och 20 hänvisade till LU. 2Yrkandena 3 och 5 hänvisade till KU. 3Yrkandena 13, 14, 16 och 17 hänvisade till UbU. 4Yrkandena 15 och 21 hänvisade till JuU. 5Yrkandena hänvisade till UU. 6Yrkande 27 hänvisat till SfU. Kom, låt oss berusa oss med kärlek Och njuta dess vällust ända till morgonen Hur människor väljer att identifiera sig och vem man väljer att älska, hur man väljer att älska och ha sex är upp till var och en, under förutsättning att frivillighet och ömsesidighet upprätthålls. de Gröna vill ha ett samhälle som ger alla människor lika värde, rättigheter och skyldigheter. Människor ska inte värderas utifrån om de är homo-, hetero-, bisexuella eller transpersoner. All kärlek är bra kärlek! Alla människor har samma grundläggande behov som kärlek, omtanke, gemenskap med andra människor, trygghet och sex. Kärlek är en utav de viktigaste hörnstenarna i våra liv. Och utan kärlek torkar våra liv ut. Vi accepterar inte heterosexualitet som norm och att de som inte faller inom denna utsätts för förföljelse och trakasserier. Människor ska kunna uttrycka sin könstillhörighet som man vill. Ingen ska behöva vara rädd för att prata om en älskad eller bli fördomsfullt bemött på arbetet, i skolan, på sjukhuset, på restaurangen, på banken, hos försäkringsbolaget, eller någon annan stans. Trygghetssystem, regler och rättigheter ska självklart omfatta alla. Ett öppet och tillåtande samhälle är målet där allas våra olikheter uppskattas och där alla beslut och skeenden ska ta hänsyn till våra olikheter. Vi gröna hör varningsklockor när fenomen eller livsstilar är nedtystade, inte syns eller inte får ta plats. Det är ofta tecken på diskriminering, och något som anses vara hotande eller utmanande för samhället. Vi accepterar inte den vardagsdiskriminering och det osynliggörande som fortfarande pågår. Några steg är tagna när det gäller homo-, bi- och transpersoners juridiska rättigheter och skyldigheter. Mycket återstår dock att göra, inte minst när det gäller att på bred front motverka vardagsdiskrimineringen. Vi föds till kvinna och man i biologisk mening och fostras därefter till att bli kvinna eller man i social mening, och i enlighet med samhällets uppfattning om vad som är kvinnligt respektive manligt. Dessa socialt konstruerade könsroller hämmar både kvinnors och mäns möjligheter att fritt forma sina liv. Detta påverkar sedan vår syn på kärleken, hur kvinnor och män ska bete sig inom kärlekens område och i vilka vi blir förälskade i. Vi måste bryta oss loss från dessa bojor! Men att förändra dessa stereotypa uppfattningar tar tyvärr tid. Var och en måste gå till sig själva och sin närmaste krets och fundera och diskutera hur vi upprätthåller de stereotypa fördomarna kring kön och kärlek. Vem får älska vem? För att förändra kommer det att krävas en ständig pågående och fri diskussion och ett medvetandegörande om könsroller i skolan, i familjen och i samhället. Medias bild av kärlek Sexualiseringen av det offentliga rummet bidrar till att både kvinnor och män exponeras på ett fördomsfullt sätt. Genom reklam, massmedia och på internet skapas de schabloniserade skönhetsidealen av kvinnor och män. Bilden målas ofta upp av en smal men vältränad lite underdånig kvinnokropp och en muskulös initiativrik och handlingskraftig man. Även om det inte finns entydiga samband mellan mediabudskapets innehåll och dess effekter på mottagarna så bidrar en ständig exponering av dessa bilder till en normalisering, en avtrubbning där vi riskerar att inte längre reagera på könsförtryck, trakasserier och sexualiserat våld. så framställs den heterosexuella familjen som idealet och andra som avvikare. När homosexuella, bisexuella eller transpersoner exponeras i media så görs det ofta utifrån en nyfikenhet på det avvikande. menar att det är viktigt att samhället skaffar sig mer kunskap om hur både sexualiseringen av det offentliga rummet och den stereotypa heterosexuella som är rådande i media bilden påverkar människors möjligheter att utveckla den kärlek som de själva önskar. Vi vill också ha en översyn av lagstiftning och regleringar på reklam och mediaområdet om vilka förändringar som skulle behöva göras utifrån ovanstående resonemang. Vårt uppfattade kön sammanknippas med en hel rad förutfattade meningar om hur vi ska bete oss och vara. Homo-, bisexuella och transpersoner hamnar i situationer när detta blir tydligt. Men normerna behöver ifrågasättas och ruckas på. Målet måste vara att var och en får vara som den är. Att t. ex. utgå från tvåsamhet är också ett förtryck. Vi pumpas fulla med känslan att vi måste hitta någon för att duga. Ensamstående får ständigt svara på frågor om hur det är att leva ensam, eller om han/hon inte hittat någon . Det är märkbart så fort man lämnar om hur man förväntas vara och bete sig. Så snart valen är ovanliga märks . Alla parrelationer med åldersskillnad tycks ifrågasättas så länge det inte handlar yngre kvinna äldre man. Kärnfamiljen är fortfarande norm, trots att väldigt många inte alls lever på det sättet. Det finns många sätt och många konstellationsmöjligheter vi kan skapa och välja. Svårast av allt att förändra är nog trots allt den heteronormativitet som råder. Den genomsyrar hela samhällslivet, våra lagar, vårt eget sätt att tänka etc. Queerteoretiker förespråkar en upplösning av kategorierna för biologiskt och socialt kön (kön - genus) och menar att heterosexualiteten fungerar som en socialt konstruerad norm. Begreppet queer ser vi som ett bra begrepp som handlar om att bryta ner den heteronormativitet som råder. Ett queer samhälle är ett samhälle där ingen ska behöva kuvas under några förutbestämda roller eller fördomar om hur hon/ han ska se ut, vara och bete sig. Queerdykes definierar queer på sin hemsida som öppenhet, ifrågasättande av könsnormer, obundenhet till dogmer samt jämlikhet. Det beskriver väl vad det handlar om. En ännu inte behandlad mp-motion, (En queer lagörversyn, 2002/03:mp726) tar upp behovet av en queer lagöversyn, dvs undersöka var heteronormativitet finns i olika lagar. Bara genom att göra en översyn av område efter område kan man upptäcka hur normerna grundar sig på heterosexualitet som det normala och övrigt som avvikande. Ett samhälle där är queer jämställer alla människor och lägger inte tonvikt vid sexuell läggning, könsidentitet eller könsuttryck. Eller har uttalade förväntningar om hur människor ska se ut, klä sig, bete sig etc. Det särskiljande system vi har är inte bra. Äktenskap, partnerskap, borglig vigsel, kyrklig vigsel och samfundens olika inställning. Människor med samma kön får inte manifestera sin kärlek, eller ge varandra ett löfte med åtföljande rättsligt skydd som andra. viger inte homosexuella på samma sätt som heterosexuella. Människor av samma kön får ingå partnerskap , men det är ett annat begrepp än den borgliga vigseln. Systemet är förlegat! Staten och kyrkan är skilda från varandra, och det är dags att ta konsekvenserna av det fullt ut. Att införa lagar mot diskriminering pga sexuell läggning eller könsidentitet är bara meningsfullt till en viss gräns om man har kvar system som är institutionellt och strukturellt diskriminerande. Det menar vi att dagens system är. Vi vill införa ett nytt system med en borglig vigsel där två människor som vill vigas ska få samma civilrättsliga vigsel, oavsett kön. och andra samfunds vigselförrättande ska inte ha civilrättslig följd. Om enskilda trots allt vill ha en särskild ceremoni i ett samfund är det deras sak, men ska ej hänga ihop med skapandet av civilstånd. En sådan ny lagstiftning ska också fungera så att ett gift par där en av parterna är transsexuell inte ska behöva ta ut skilsmässa för att hon eller han skall kunna få ett nytt kön i juridisk bemärkelse. Transpersoner är ett samlande begrepp för alla de individer vars könsidentitet och/eller könsidentitetsuttryck eller alltid skiljer sig från för det kön som registrerats för dem vid födseln. Det är bland annat transsexuella, transvestiter, intersexuella och drag kings/queens. Som bärare av samhällssystemet måste politikens uppgift vara att bryta ner de normer som tvingar människor att vara andra än dem de egentligen är. Det är vår uppgift att gå före och visa på ett samhälle där var och en är, i fullständig och egentlig mening, fri. Så är det inte när människor förvägras rätten att utredas för fastställelse av ny könstillhörighet. Så är det inte när unga människor känner sig fångade i "fel" kropp och försöker ta sitt liv. Så är det inte när RFSL och andra organisationer som arbetar för transpersoner vittnar om den vånda och ångest som man utsätts för som transperson. Kunskapen i samhället om transpersoner är förfärande liten. Så länge det är så förblir de osynliggjorda. De är så att säga oväntade i varje sammanhang. Det får inte vara så, och det krävs därför en bred utredning för att kartlägga problematik, livsvillkor och inom vilka områden förhållanden behöver ändras för att transpersoner ska ha lika bra livsvillkor som andra människor. En sådan utredning skulle också automatiskt sprida kunskap i samhället på ett effektfullt sätt. Könsrollsresonemanget i forskningen om homosexuellas utsatthet för våld kan sammanfattas med att det i flera studier förefaller som om det är just reaktionerna mot homosexuellas avvikelse mot sin könsroll som lett till brotten, inte mot homosexualiteten i sig" skriver i sin doktorsavhandling våld och hot mot homosexuella. Om man tog innebörden i denna doktorsavhandling på allvar skulle lagstiftningen på många håll se annorlunda ut än den gör . När det gäller lagstiftningen om hets mot folkgrupp står transpersoner står skyddslösa. En lagändring gjordes den , och innebär 16 kap. 8§ att den som i uttalande eller i annat medelande som sprids, hotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp av personer, med anspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller sexuell läggning, döms för hets mot folkgrupp till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. Sexuell läggning inbegriper här homo-, bi- eller heterosexuell läggning. anser att även transpersoner ska omfattas av lagen om hets mot folkgrupp. När vår tidigare motion på detta tema behandlades skrev att de delar regeringens bedömning att de personer som ingår i beteckningen transpersoner inte är mindre skyddsvärda än andra samt att även om det skulle förekomma hetspropaganda mot transpersoner som grupp har det i vart fall saknats belägg för att detta skulle ha skett på ett sådant sätt att det skulle kunna motivera någon ytterligare begränsning av yttrandefriheten, varför denna grupp inte borde föras in i bestämmelsen om hets mot folkgrupp. Vi anser att resonemanget är helt felaktigt. Transpersoner råkar ut för våldsbrott och det finns goda skäl att tro att de är särskilt utsatta. Det finns redan hot publicerade på hemsidor bl. Genom den lucka som finns i lagen kan personer som hetsar mot homo-, bi- och transpersoner dessutom välja att ändra sin terminologi och på så sätt komma undan lagstiftningen. Att slippa utsättas för sådan hets som transperson måste vara lika självklart som att slippa det som homo- eller bisexuell. Att en utredning diskuterar ett särskilt skydd mot diskriminering av transpersoner och hur ett sådant skydd i så fall ska utformas är bra. Men det kommer heller inte vara tillräckligt för att ge dem samma skydd som homo- eller bisexuella. anser att lagen om hets mot folkgrupp bör ändras! Problemet med identitetshandlingar på grund av könsbyte behöver åtgärdas. Fallet med den svenska 1980-talsartisten , som efter utredning och behandlig för sin transsexualism i blivit nekad att få ut ett nytt svenskt pass visar att måste anpassa lagar och praxis efter verkligheten. En svensk medborgare som väljer att genomgå utredning och behandling för sin transsexualism i ett annat land med liknande utredningsförfarande som i bör kunna få sina identitetshandlingar ändrade utan att behöva få sin utredning stärkt av svenska läkare. Det behövs ett större internationellt samarbete i transfrågor. Den som är man i ett land ska inte bedömas som kvinna i ett annat land. Man bör få rätt att få gamla betyg och meriter utfärdade i sitt nya namn efter det att en person fått ändrat juridiskt kön, på ett sådant sätt att onödiga svårigheter undviks. Även namnlagen måste ändras så myndiga personer ska kunna byta förnamn till det man själv väljer, och det ska inte utgå vilket kön man har. Namnlagens syfte ska vara att skydda barn från att få namn man kan lida för senare i livet och skydda från intrång i familjenamnen, inte hindra människor från att ta vilka förnamn de önskar. Detta har vi yrkat på i en ännu inte behandlad motion (Homo- och bisexuella och transpersoner, 2002/03:L318 ) HBT- personer och vården har fått i uppdrag att undersöka och analysera hälsosituationen för homo-, bisexuella och transpersoner. Det syftar både till ökad kunskap och att lämna förslag till åtgärder som kan förbättra hälsosituationen för dessa grupper. En delrapport har gjorts och en plan för hur man ska gå vidare. Det är bra. Vi vill dock hävda att människors egna idéer om förändringar som är viktiga för bättre hälsa etc mer påtagligt behöver tas till vara. Att fråga om detta kan enkelt göras vid sidan av insamlandet av fakta om hälsotillstånd etc. Underifrånperspektivet behöver vara mer tydligt än det är. En viktig bild är också hur den svenska vårdapparaten tänker att man tillgodoser HBT-personers vårdbehov. Vi anar och vet att man på många håll tänkt mycket lite eller inte alls. Det allra viktigaste är att vården ändrar sin inställning och ser på vilket sätt man är heteronormativ i sin praktik. Det är tveklöst så att HBT-kompetensen behöver förstärkas inom både hälsovården och psykiatrin. Läkare måste våga fråga om personen är homosexuell för att kunna göra en bedömning. Allt för ofta kommer lesbiska kvinnor från en gynekologbesök med ett recept på preventivmedel i handen. Transsexuellas situation är mycket besvärlig. Det gäller dels behovet av könskorrigering för de som beslutat sig för det och den långa process innan det är möjligt. För övrigt kan varje möte med vården för transpersoner vara förfärligt eftersom många är fördomsfulla och inte verkar veta att transpersoner kan existera som patienter. Landstingen bör därför initiera vidareutbildning och kompetensförstärkning för att kunna få en bättre HBT-kompetens och därmed bättre bemötande. För övrigt så anser vi också att även efter det uppdrag man nu har bör få ett kontinuerligt uppdrag att uppmärksamma transpersoner ur ett folkhälsoperspektiv, likt det man haft för homo- och bisexuella. Intersexuella är personer som fötts med oklar könstillhörighet, dvs att det vid födseln inte gick att utifrån biologiska fakta könsbestämma barnen. De blir efter utredning registrerade som pojkar eller flickor. När läkaren anser det påkallat opereras barnet för att mer likna det kön de registrerats som. Vi vet väldigt lite om hur situationen är i för intesexuella. Hur många människor rör det sig om? Hur ser behandlingarna ut? Hur upplever barn, vuxna och föräldrar det? Skulle det vara önskvärt att vänta och låta barnet vara med och själv bestämma vilket kön han eller hon vill tillhöra? Vad händer i tonåren med eventuella behov av hormonbehandlingar etc? Vad vet man om intersexuellas situation och hälsa i andra länder där man inte opereras regelmässigt? Det finns exempel på intersexuella som snabbt opererats, och senare i livet upplever sig ha blivit ifråntagen sitt riktiga kön, och därför genomgått en könskorrigering. Det finns organisationer som arbetar för att barn inte skall könsbestämmas eller opereras innan de själva kan föra sin talan. anser att en utredning bör göras angående intersexuella personer och deras livssituation. Eftersom gruppen inbegrips i begreppet transpersoner bör detta omfattas av det uppdrag fått. Det är viktigt att stärka de könskorrigerade transsexuellas rättigheter. Det är absurt att det bygger på enskilda läkares goda vilja om man kan få möjlighet att genomgå en undersökning för könskorrigering i sitt landsting. Att känna sig fångad i fel kropp är ett mycket plågsamt tillstånd och man mår psykiskt väldigt dåligt. Tillståndet måste ses som ett sjukdomstillstånd med medföljande krav på att kunna få behandling från samhällets sida. Det är ett medicinskt problem. Ofta har det gått innan man överhuvudtaget söker hjälp. Transsexuellas egna organisationer bedömer att vårdbehovet i allmänhet är akut när patienten slutligen söker vård, bl. a. eftersom många väntar i det längsta med att söka vård. Risken för självmordsförsök bland de patienter som mår sämst och står i de längsta köerna, alternativt inte ens får en köplats bedöms vara hög. När patienten väl fått tid är det en tvåårig utredningstid hos psykiater innan något kan ske. Det är därför viktigt med så snabbt mottagande för undersökning om könskorrigering. Dessutom behöver patienträtten stärkas och möjligheten att byta läkare slås fast. När vi tidigare motionerat om detta har socialutskottet (bet 2002/03:SOU 3) avslagit förslaget och hänvisat till att man ej ställer sig bakom motionskrav på att satsningar bör göras på enskilda sjukdomar eller om att vården av dessa bör organiseras på ett visst sätt. Vi anser därför att ett tilläggsdirektiv bör läggas till den pågående där man säkerställer transsexuellas rätt till behandling när det gäller könsbyte. Det är i högsta grad en diskrimineringsfråga. För att förenkla för människor som befinner sig i situationen att man vill byta kön bör en lagöversyn göras. Lagen som tillämpas heter Lag om fastställande av könstillhörighet i vissa fall och utfärdades . Lagstiftningen är påtagligt gammal med tanke på att den reglerar ett område som utvecklats så pass mycket som HBT-området har. När lagen skrevs var t. ex. tämligen ensamt om att reglera möjligheten att juridiskt byta kön. Partnerskapslagen fanns inte ens som idé. Resonemangen i förarbetena stämmer inte alls överens med dagens situation. Lagen reglerar väldigt mycket av transpersoners situation, och får märkliga konsekvenser. Den tvingar t. ex. människor att skilja sig eftersom ny könstillhörighet endast kan meddelas den som är ogift. Människor med annat medborgarskap har inte möjlighet att få vård, och de tvingas avsäga sig alla möjligheter att bli biologiska föräldrar. Den reglerar också under vilka förutsättningar könskorrigerande operationer av yttre och inre genitalier får ske. Det är hög tid att se över denna lag och göra den mer tidsenlig och med en tydligt ickediskriminerande hållning gentemot de personer som berörs av den. Därtill bör §3 tas bort som innebär att fastställande av könstillhörighet endast får meddelas endast för ogift och svensk medborgare. I två nyligt gjorda undersökningar gjorda av och framgår att många homo- och bisexuella kränks på sina arbetsplatser, eller känner ett starkt utanförskap p.g.a. sin sexuella läggning.