ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GR02So549 · 2003-10-07 00:00:00 — Personalbehovet i vård och omsorg tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kraftfulla åtgärder för att klara framtida personalrekrytering till vård- och omsorgsarbete. Den av regeringen tillsatta konstaterade att det finns stora behov av personal till vård- och omsorgsarbete. Man befarade akut brist på sådan personal inom . Sedan kommissionen lagt fram sitt förslag har nya, ännu mera långtgående prognoser över personalbehovet kommit. beräknar att cirka 220 000 personer behöver rekryteras inom äldre- och handikappomsorgen . Rekryteringsproblemen kvarstår trots att regeringens uppsatta mål att halvera antalet ofrivilligt deltidsarbetslösa har uppnåtts, med viss försening. Antalet timavlönade inom vård- och omsorgsarbete är fortfarande högt. uppgick antalet timanställda till cirka 70 000 personer. Sedan framlade sina underlag har förändringar skett men fortfarande kvarstår många av de grundläggande problemställningarna. Problematiken hanteras väsentligt olika i landet. De goda exemplen har dock svårigheter att göra sig gällande på grund av bl.a. de regionala ekonomiska obalanser som föreligger. I den avtalsrörelse som pågår har parterna försökt lyfta fram yrkesrollen inom vård och omsorg som ett led i rekryteringsprocessen. Personalrekryteringsfrågor är normalt en fråga för berörda arbetsgivare. Frågan om rekrytering till vård- och omsorgsområdet är dock en riksangelägenhet. Därför bör regeringen verka för att kraftfulla åtgärder vidtas för att klara det framtida personalbehovet samt verka för att en arbetsmarknad skapas som innebär att människors vilja till arbete inom vård- och omsorgsområdet utnyttjas på ett mera offensivt sätt.
mot · GR02So551 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om en belysning av mellanvårdsenheternas funktion i den framtida utvecklingen av svensk psykiatrivård. har den svenska psykiatriska vården blivit fokus för en djupgående debatt. Delar av denna debatt har lagt vikt vid behovet av fler slutenvårdsplatser. Slutenvården fyller en viktig funktion i vårt system, men kan inte förväntas ensam täcka den större delen av de behov som finns i relation till den psykiatriska vården. Ett minst lika viktigt inslag i denna typ av vård är mellanvårdsenheterna enheter som är placerade mellan den slutna vården och den öppna vården. På detta vis kan patienten slussas ut i samhället på ett mjukare sätt. Denna form av vård är extra viktig för personer med exempelvis schizofreni. Patienter med denna och andra sjukdomar kräver inte lika mycket personal som de som är placerade i sluten vård, men de kräver ändå en regelbunden tillsyn så att t.ex. medicinering och kontakter med sociala myndigheter ombesörjs. Psykvård bedrivs olika runt om i landet och redan befintliga enheter fungerar med varierande resultat. Det absolut viktigaste i sammanhanget är dialogen mellan kommuner och landsting/region. Har patienten exempelvis en kontaktman i bör denna person följa med även i kommunens öppna vård. Huvudmannaskapet kan diskuteras men ska inte stå i vägen för ett samarbete. De initiativ som lades fram i regeringsförklaringen i anknytning till psykiatrisk vård är välkomna och det är positivt att man kommer att tillsätta en psykiatrisamordnare som löpande ska lämna förslag om psykiatrins former och samverkan mellan kommuner, landsting och myndigheter. Genom den nationella handlingsplanen inom området har regeringen också gjort en kraftfull markering att det är viktigt att utveckla psykiatrin. Det grundläggande målet är att människor som är i behov av psykiatrisk vård ska få den. För många individer skulle en placering på mellanvårdsenhet höja deras livskvalitet som de skulle få den typ av stöd från samhället de behöver. Mellanvårdsenheterna kan hjälpa till att möta behoven hos de individer som inte behöver sluten vård, men som inte klarar av att bo i eget boende. Jag anser därför att mellanvårdsenheternas funktion bör belysas i den framtida utvecklingen av svensk psykiatrivård.
mot · GR02So552 · 2003-10-07 00:00:00 — Översyn av svensk alkoholpolitik tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av svensk alkoholpolitik. Den svenska alkoholpolitiken har varit mycket framgångsrik. har haft en lägre förbrukning och färre alkoholskador än i andra länder. Systembolaget spelar här en avgörande roll genom att man bland annat begränsar tillgängligheten samt har ett ansvar för försäljningen. Men successivt har svenskarnas vanor förändrats och tillgängligheten har ökat genom en allt generösare införsel, svarthandel och smuggling. Alkoholskadorna ökar och försäljningen på Systembolaget minskar, framför allt i . En annan mycket negativ sida är den organiserade brottsligheten som följer i detta spår. har tiden kommit i fatt oss. Med de införselregler som blir efter så kommer den ökade gränshandeln att öka ytterligare. är först ut att sänka sina alkoholskatter och kommer att sänka sin alkoholskatt för att i viss mån anpassa sig till de baltiska staternas inträde i den europeiska unionen. Detta innebär att nästan hela kommer att få en ökad gränshandel av alkoholvaror. Detta kommer sannolikt att innebära en minskad försäljning på Systembolaget och ett ifrågasättande av dess existens från olika håll. I spåren av detta kommer också frågan om att få sälja vin och öl i dagligvaruhandeln att tillta i debatten. För att värna om den svenska alkoholpolitiken och Systembolaget så måste ett helhetsgrepp tas hur svensk alkoholpolitik ska se ut . Med ökad tillgänglighet till billigare alkoholvaror så behöver vi se över helheten.
mot · GR02So553 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om situationen för äldre döva. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att genom tilläggsdirektiv till utredningen om teckenspråkets ställning tillse att de äldre dövas behov särskilt beaktas. När man talar om människor med funktionshinder blir det lätt en uppräkning av allt de inte klarar på grund av sitt handikapp. Ändå är det ju så att det är samhället som avgör hur handikappad en människa är. Finns det trappor då kommer en rullstolsbunden inte in, finns ingen teckenspråkstolk ja då kan den döve inte kommunicera med en hörande. Vi är alla medvetna om hur viktigt modersmålet är för en individs hela utveckling. För en döv är svenska språket ett främmande språk medan teckenspråket är modersmålet med allt vad det innebär. När det gäller döva barn och deras utveckling finns kunskaper och specialinriktade resurser. Äldre döva är emellertid en grupp där samhällets stöd brister. Det saknas både kunskaper och resurser när det gäller stödåtgärder åt just de äldre. Allt för många av de äldre döva lever helt utan möjlighet till kommunikation på eller i egna bostaden. Mycket få får tillgång till äldrevårdspersonal som behärskar deras språk. Samma förhållande gäller inom sjukvård och andra samhällsfunktioner. Vi hörande vill gärna tro att de döva kan kommunicera genom att läsa läppar eller genom lappskrivning. Svårigheterna med dessa lösningar är att svenskan ju är ett andraspråk för den döve. Dessa tekniker kan därför aldrig uppfylla kravet på det vi brukar benämna kommunikation. Många äldre lever allt för isolerade. Detta är väl känt och mycket görs för att förbättra möjligheten också för de äldre att aktivt ta del i samhället. Gruppen äldre döva är jämförelsevis liten men icke desto mindre är deras kommunikationsproblem och utanförskap än större. Direktiven för en utredning om teckenspråkets ställning är under utarbetande av regeringen. Behov och resurser skall inventeras och värderas. I de här sammanhangen borde äldredövas livsvillkor särskilt beaktas.
mot · GR02So554 · 2003-10-07 00:00:00 — Sambandet mellan aborter och bröstcancer tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skall få i uppdrag att utarbeta riktlinjer för hur kunskapen om sambandet mellan abort och bröstcancer skall tas till vara. uppmärksammade svenska och internationella medier en rapport gällande sambandet mellan abort och bröstcancer. Det är i en ny publicerad rapport som professor , i , har sammanställt 28 vetenskapliga studier om bröstcancer i och däri funnit ett statistiskt samband mellan provocerad abort och en senare utveckling av bröstcancer. Att genomgå en provocerad abort kan öka sannolikheten att utveckla bröstcancer . Enligt rapporten kommer omkring en tredjedel av alla kvinnor att uppleva en avbruten graviditet. Många av dessa beror på spontana aborter (missfall). Brinds rapport visar emellertid att när en graviditet avbryts spontant av kroppen leder det inte till en ökning av risken att utveckla bröstcancer. Det är endast om aborten är provocerad som riskökningen äger rum. Den troliga orsaken till riskökningen är att kvinnans normala hormonutveckling under graviditeter avbryts. Det finns många olika orsaker till att utvecklingen av bröstcancer ökar, men det plötsliga avbrottet i utvecklingen av hormoner kan vara en viktig bidragande orsak. Professor hävdar inte att provocerad abort är den enda direkta orsaken till ökningen av bröstcancer vid provocerad abort, bara att det finns ett tydligt vetenskapligt samband. Det är nu viktigt att detta resultat når ut till den medicinska yrkeskåren och att de kvinnor som står inför en abort informeras om den ökade sannolikheten att utveckla bröstcancer. För några kan det leda till en ändring i abortbeslutet, men framför allt bör de kvinnor som genomgår abort uppmärksammas på att vara mer vaksamma över förändringar i sin kropp. Detta bland annat mot bakgrunden att hälso- och sjukvårdslagen (1982:763, Inledande bestämmelser, 2 c §) säger att Hälso- och sjukvården skall arbeta för att förebygga ohälsa. Den som vänder sig till hälso- och sjukvården skall när det är lämpligt ges upplysningar om metoder för att förebygga sjukdom eller skada. Regeringen bör därför ge i uppdrag åt att utarbeta riktlinjer för hur ovan nämnda kunskap ska tas till vara för kvinnornas bästa.
mot · GR02So555 · 2003-10-07 00:00:00 — Regelverket för sluten psykiatrisk vård tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ändringar i regelverket för psykiatrisk slutenvård. Ändra reglerna för sluten psykiatrisk vård Flera händelser har visar på uppenbara brister i den psykiatriska vården. För alltfler framstår psykiatrireformen, med sitt delade huvudmannaskap, som en av orsakerna till den nuvarande situation. Andra orsaker är kostnadsindragningar som inneburit att antalet slutenvårdsplatser kraftigt har minskat, dåligt ledarskap och brister i utvärdering och uppföljning. Regeringen har utlovat att en särskild granskningsman skall utses med uppgift att se över och föreslå åtgärder för att komma till rätta med de problem som finns. En angelägen åtgärd som redan nu bör behandla är att återinföra en del av det tidigare regelverket i LSPV (lagen om sluten psykiatrisk vård) som möjliggjorde försöksutskrivning en villkorad form av utskrivning. Det innebar att patienten förpliktade sig att följa krav som till exempel besök i öppenvården eller en viss form av medicinering. Följde inte patienten villkoren upphörde försöksutskrivningen och patienten återfördes till slutenvården.
mot · GR02So558 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för psykiatrin. Tyvärr ser vi alldeles för ofta människor i vår omgivning som mår mycket, mycket dåligt. De finns säkert på många ställen men i synnerhet i våra storstäder. I är det så vanligt med uteliggare, tiggare, psykiskt sjuka och utslagna människor att vi inte ens reagerar när vi möter dem i T-banan, längs med våra gator och på andra offentliga platser. Det är en skam att vi inte har kunna hindra denna utveckling. Det har, på kort sikt, inträffat ett flertal mycket tragiska händelser som fått stora rubriker i massmedierna. Vi har kunnat läsa rubriker i våra tidningar om att av alla mord och dråp begås av psykiskt sjuka människor uppgifter från en presenterad studie där jämförts med Brottsförebyggande rådets brottsstatistik. Den största gruppen, som står för av alla mord och dråp, har diagnosen störning på grund av missbruk. Flera personer har så kallad dubbeldiagnos, d v s de kan både ha en psykos och vara missbrukare. Med den utveckling som skett är det bara att konstatera att psykiatrivården inte har fungerat. Tidiga insatser och snabba omhändertaganden är avgörande för möjligheterna att tillfriskna från psykisk sjukdom. Det framkommer ofta att patienter hamnar i s k rundgång de döms, skrivs ut och återfaller i brott. För att förebygga att så sker har naturligtvis uppföljningen en oerhört stor betydelse. Det är vidare viktigt med förebyggande insatser. Det är oerhörda tragedier som alltför många patienter, deras familjer och omgivning tyvärr tvingas genomgå. Det tar säkert innan t ex en förälder accepterar att deras barn drabbats av psykos, missbruk eller liknande. När det så inträffar och man upplever att man faller mellan stolarna att insatser för vård och hjälp uteblir måste situationen upplevas traumatisk. Alltför många vittnar om att de inte blir tagna på allvar, besvikelsen över att vården inte fungerar blir stor vilket i sin tur bidrar till att sjukdomssymtom accelererar. Förebyggande och tidiga insatser är därför av största vikt. Det finns säkert en rad olika orsaker till den mycket negativa utvecklingen av det ökande trycket på psykvården av . De drabbade måste tas på allvar. Satsningar på barn- och ungdomsverksamhet kan inte nog betonas. Stressens betydelse, TV:s och massmediernas alltför dominerande våldsinslag är också faktorer som kan vara bidragande orsaker till den negativa utvecklingen. En annan skrämmande verklighet är tillgängligheten till vapen och andra tillhyggen. Det är t ex oförsvarligt att s k moraknivar inte ligger inlåsta i montrar på våra varuhus och affärer. Tablettkonsumtionens koppling till missbruk är en annan infallsvinkel. Det är bra att vi nu får en psykiatrisamordning som ger bättre möjlighet till samarbete mellan kommuner och landsting. Det är bra att man nu också ser över vilka resurser som behövs på lång sikt. Samhället måste ta psykiatrin och alla dess offer på allvar och det är säkerligen även andra åtgärder som måste till för att förbättra förutsättningarna för en psykiatrisk vård värd namnet. Det handlar om information men framförallt om en effektivare organisation för vården.
mot · GR02So559 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om journalföring. Jornalföringen inom sjukvården är mycket viktig för den enskildes medicinska säkerhet. Alla yrkesgrupper inom vården är skyldiga att föra journal, men det finns ingen lagreglering av hur dessa anteckningar och journaler skall föras. Det är ofta organisatoriska omständigheter som är avgörande för hur journalerna förs. Det finns stora brister i journalföringen inom olika landsting med bland annat flera olika datasystem som inte är kompatibla med varandra och där journalerna förvaras på annat ställe än där vården ges. Inom särskilt boende för äldre finns det ofta konsultläkare med egna journaler som förvaras helt separata från den kommunala s.k. omvårdnadsdokumentationen. Men detta är även ett problem inom den slutna vården, där olika yrkesgrupper för egna slutanteckningar. För de äldre med flera sjukdomar, komplicerade problem och behandlingsmetoder är det särskilt viktigt att den som ger behandlingen har tillgång till alla journaler och anteckningar som annan vårdpersonal fört. Det borde vara möjligt att med dagens teknik finna lösningar som ökar säkerheten så att den som skall ge vård har tillgång till all nödvändig information. Detta ökar även tryggheten för patienten.
mot · GR02So560 · 2003-10-07 00:00:00 — Tvångsomhändertagande för psykisk vård tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lagen om tvångsomhändertagande för psykisk vård. Många människor med psykiska funktionshinder har återerövrat sina liv . Från att tidigare ha tillbringat större delen av sina liv på mentalsjukhus, där de blev omhändertagna och i många fall berövade möjligheten att forma sitt eget liv, har de nu avsevärt större möjlighet att leva ett fullvärdigt liv. Avveckling av mentalsjukhusen, psykiatrireformen och en lång rad nya behandlingsformer har bidragit till denna utveckling. Även om situationen och villkoren för människor med psykiska besvär har förbättrats avsevärt är den långt ifrån tillfredsställande. är det många som drabbas av intolerans och fördomar som vilar på bristande kunskap. Många lever också under mycket svåra förhållanden. Personliga ombud, som har till uppgift att ge råd och stöd till den enskilde och verka för att samhällets insatser samordnas och kommer till bästa möjliga nytta, har visat sig vara ett framgångsrikt sätt att förbättra deras situation. Rättssäkerheten för människor med psykiska funktionshinder har historiskt sett varit sämre än för andra människor. Syftet med tvångsvård är att se till att patienten blir i stånd att frivilligt medverka i fortsatt vård. Men all lagstiftning om tvångsvård måste ständigt vara under diskussion och utvärderas. De lagar som reglerar tvångsomhändertagande av psykiskt sjuka förutsätter samordning av stöd och insatser från myndigheter och organisationer. Systemet fungerar i idealfallet bra, men kommunernas resurser är till stor del avgörande för hur det verkliga stödet blir. Enligt lagstiftningen skall samtliga förutsättningar för tvångsomhändertagande för psykiatrisk vård vara uppfyllda för att det skall ske. Inte sällan visar det sig dock att lagens intentioner tolkas olika av dem som utfärdar intyg om tvångsomhändertagande. För att få hjälp enligt nuvarande lagstiftning måste den psykiskt sjuke först bli så dålig att han utgör ett hot mot sig själv eller sin omgivning. Då kan personen i fråga tas in för tvångsvård. Det är välkänt att anhöriga ofta förgäves vädjar om att den psykiskt sjuke skall omhändertas för att få hjälp att bryta sin destruktiva cirkel av sjukt beteende, som skadar patienten själv, belastar anhöriga och orsakar kostnader för samhället. Detta beteende förstärker fördomarna om psykiska sjukdomar som dess följder för patienten efter tillfrisknandet ibland är mycket svåra att hantera. Det finns alltså anledning att se allvaret i denna fråga och söka konstruktiva lösningar för att nå syftet med lagen om tvångsvård. Även om lagen om psykiatrisk tvångsvård är relativt ny, krävs det vissa justeringar i den och utöver det mer resurser till öppenvården och fler stödpersoner, också tydligare anvisningar om lagens tillämpning.
mot · GR02So561 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förebyggande barnsäkerhetssamarbete. I finns en lång tradition och ett framgångsrikt arbete med att öka säkerheten för barn. Medvetna satsningar inom olika samhällssektorer tillsammans med en gynnsam ekonomisk och social utveckling har givit oss en tätposition i världen. Ändå återstår mycket att göra. I den rapport, SOU 2002:99, som Barnsäkerhetsdelegationen låtit utarbeta visas tydliga regionala skillnader i risken för barn och unga att skadas. Rapporten svarar inte på vad det är som gör att dessa skillnader finns. Vi vet inte heller hur insatserna ser ut som gjort att antalet skadade minskat och vad det är som ligger bakom där ökningarna har skett. Det finns också tydliga könsskillnader och det är genomgående fler pojkar än flickor som skadas. Men i ett antal län ökar antalet flickor som drabbas kraftigt. De skadetyper som redovisas ger en otäck bild av att det är gruppen avsiktlig skada som står för ökningen bland flickorna. Den skadeatlas som utarbetats bidrar till mycket ny och värdefull kunskap för det fortsatta arbetet. Eftersom många barn dör eller skadas allvarligt i onödan, är det viktigt att nu använda dessa kunskaper som finns och omsätta dem i praktisk politik. Det är viktigt att samhället fortsätter att satsa forskningsresurser för att hitta former och åtgärder som svarar mot den utveckling som rapporten redovisar. Men det är också viktigt att vi får ökade kunskaper om varför och hur barn och unga skadas/dödas och vilka metoder som bäst svarar mot de behov som finns. Särskild uppmärksamhet måste ägnas varför de tillfogade skadorna ökar så pass kraftigt bland flickor. Det är av stor vikt att en nationell handlingsplan utarbetas för hur dessa skador ska uppmärksammas och förebyggas inom alla olika samhällssektorer.
mot · GR02So562 · 2003-10-07 00:00:00 — Införandet av boendestöd som en stödinsats enligt LSS tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om boendestöd som en stödinsats i 9 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS. Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) innehåller en lista över 10 stödinsatser som ska ge personer med funktionshinder goda levnadsvillkor. Insatserna ska anpassas till mottagarens individuella behov, vara lätt tillgängliga för den som behöver dem och stärka förmågan till ett självständigt liv. En av de viktigaste stödinsatserna för personer med funktionshinder är hjälp med de dagliga sysslorna i hemmet. Med hemtjänst eller boendestöd kan man klara av att bo som andra människor och få ett individanpassat stöd som uppmuntrar till självständighet. Men boendestöd finns inte i listan över stödinsatser i LSS, trots att det rör sig om ett av de vanligaste behoven hos de personer med funktionshinder som LSS riktar sig till. kan boendestöd endast beviljas med stöd av socialtjänstlagen. Det leder till sämre rättssäkerhet, eftersom de sökande inte har lika starka rättigheter enligt socialtjänstlagen som de har enligt LSS. Det leder till större orättvisor mellan olika kommuner, eftersom kommunens ekonomi får styra mer i beslut enligt socialtjänstlagen. Det leder till lägre kvalitet i stödinsatserna, eftersom målet i socialtjänstlagen bara är en skälig levnadsnivå, inte goda levnadsvillkor som i LSS. Det leder till större kostnader för personer med funktionshinder, eftersom stödinsatser enligt LSS är avgiftsfria medan insatser enligt socialtjänstlagen kan vara avgiftsbelagda. Som rättighetslag är LSS bristfällig så länge den inte innehåller en av de vanligaste stödinsatserna personer med funktionshinder behöver. Därför bör undersökas om boendestöd kan införas som en stödinsats i LSS.
mot · GR02So563 · 2003-10-07 00:00:00 — En nollvision för bröstcancer tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ta fram en nationell strategi, för forskning, behandling och tillgänglighet, för att få ned dödstalen i bröstcancer till noll. Bröstcancer går inte att förebygga. Det säkraste sättet är tidig upptäckt och då går den också att bota helt. Därför ska mammografin erbjudas redan , så sker inte . finns 77 000 kvinnor i som har haft eller har bröstcancer. Det är ca 6 500 kvinnor som får diagnosen bröstcancer. Och dör 1 500. Det skulle behövas en nationell strategi för att få ner dessa siffror och målet måste vara att ingen ska behöva dö av bröstcancer. En femtedel av alla kvinnor som får bröstcancer drabbas av en särskilt aggressiv form av sjukdomen. Den debuterar ofta , sprids snabbare och innebär en avsevärt sämre prognos. Det går att testa vem som har denna formen av bröstcancer och det går att med rätt behandling halvera dödstalen. Men det är av alla med diagnosen bröstcancer som testas och det är stor skillnad på behandling beroende på var du bor. Vissa landsting överväger t o m att ta bort eller drastiskt minska mammografin, som är det enklaste sättet att snabbt hitta förekomst av bröstcancer, detta som det är så många som inte får den behandling de behöver. De kvinnor som får diagnosen bröstcancer måste få ett bra och snabbt omhändertagande. Det ska vara korta väntetider, utbyggd mammografi i hela landet, särskilda bröstmottagningar med kompetent personal och en ökad satsning på forskning. Bröstcancer är en vanlig sjukdom, det är kvinnorna som berörs direkt men hela familjers existens rubbas varje gång en kvinna får diagnosen bröstcancer. Därför är det av största vikt att ta fram en nationell strategi för att få ner dödstalen i bröstcancer till noll. Detta bör ges regeringen tillkänna.