mot · GR02Kr327 · 2003-10-07 00:00:00 — Till centrala museer i stiftelseform anslår vi 5 miljoner mer än regeringen. Dessa anslagsförstärkningar menar vi väl rymmer väsentliga kvalitetshöjningar och särskilt insatser för vård av de mest eftersatta samlingarna. Resursförstärkningarna ska även användas för att göra de anställningar som behövs för att kunna permanenta försöksverksamheten med att digitalisera museernas samlingar och göra dem sökbara via dator. Dessutom måste satsningar göras för att garantera säkerheten på museerna. Riksutställningars uppdrag att producera utställningar bör kunna överföras på de större kommunala och regionala museerna. Riksutställningar ska istället koncentrera sig på att bistå övriga delar av museiväsendet genom att aktivt medverka till att produktioner från andra museer når så långt ut i landet som möjligt. En annan viktig uppgift är att hjälpa till med internationella kontakter och att få verksamhet in i och ut ur landet. Uppdrag och resurser för produktion av utställningar överförs till kommunala och regionala museer. För detta ändamål bör anslaget till Riksutställningar minskas med . är en gemensam satsning av den ideella organisationen , och Tjörns kommun. Projektet har rönt stort intresse i hela . Museet, som invigdes , är det första i sitt slag i och har stor kulturpolitisk betydelse. har museet etablerat sig som en betydelsefull konstinstitution. Det bedriver ett kraftfullt utvecklingsarbete inom det konstpedagogiska fältet och tar här ett ansvar som närmar sig det man förväntar sig av de statliga museerna. Det är viktigt att markerar sin positiva inställning till både museet och den övriga verksamheten genom att staten medverkar till driften av verksamheten via statsbidrag direkt från statsbudgeten. föreslår därför att erhåller i statsbidrag inom ramen för anslaget Regionala museer. föreslår en ökning av anslaget till med och har anslagit extra medel för detta inom anslaget Regionala museer. (förutvarande ) har ett ovärderligt förråd av teaterhistoriska föremål och dokument som saknar motsvarighet i andra länder. Trots detta har museet aldrig fått resurser för att bli ett museum som är aktivt och öppet för allmänheten. Registrering av dokument och vård av gamla föremål är eftersatta i brist på professionell arbetskraft. Museet har flyttat till lokaler som klarar att lagra exempelvis 1700-talsdräkter utan att dessa skadas. För att klara att visa samlingarna för allmänheten och vårda dem behöver det stöd, som har varit tillfälligt, permanentas. föreslår därför ytterligare i stöd till . Ansvarsmuseerna måste tydligare leva upp till sitt uppdrag att ge stöd och hjälp till regionala och kommunala museer. Inte minst gäller det rimliga villkor vid lån av föremål till tillfälliga utställningar. Samarbetet mellan museer och universitet på forskningsområdet ska uppmuntras också vad gäller länsmuseer och kommunala museer. Internationella kontakter berikar och förnyar kulturen. Vi erbjuds ständigt nya uttryck, möjligheter till nytänkande och utveckling genom impulser från andra länder och genom den etniska mångfald som finns i . Detta måste vi ta till vara genom ett aktivt internationellt samarbete. Måltiden har utvecklats från att vara en nödvändighet för överlevnad till att ibland vara en helhetsupplevelse där alla sinnen finns med, syn, hörsel, smak, lukt och känsel. Det behövs en motvikt till snabbmatskulturen. En sådan har byggts upp i genom den högskoleutbildning för restaurangnäringen som utvecklats vid . De har etablerat Måltidens Hus i , och det har blivit av stor betydelse för kommun i tillväxthänseende. Det är åter ett exempel på vad kulturen kan ha för betydelse, när man vågar satsa intresse, engagemang och pengar. Måltidens Hus har alla förutsättningar att kunna utvecklas vidare genom att vara ett måltidscentrum för forskning och utveckling, men också för att spegla måltidens historia genom tiderna. Mot denna bakgrund bör ge regeringen till känna att utreda och pröva förutsättningarna för ett nationellt centrum för måltiden med både bakåt- och framåtblickande verksamheter. Arkitektur och stadsbyggnad vittnar om olika epokers estetiska värderingar. Det är därför viktigt för varje generation att ställa krav på den offentliga arkitekturen, på stadsrummets gestaltning, på den estetiska utformningen av infrastrukturen och andra anläggningar. Ny arkitektur ska berika och förnya den befintliga miljön men utgå från den äldre bebyggelsens värden, de naturgivna förutsättningarna och helhetsmiljön. Kulturhistoriska och estetiska värden i befintliga miljöer ska tas till vara och förstärkas. Den konstnärliga utsmyckningen måste fortsätta att uppmärksammas vid offentligt byggande. Den funktionella konsten, d.v.s. design och utsmyckning av föremål i det offentliga rummet, såsom papperskorgar, teleskåp, trafikstolpar etc., förtjänar en större satsning. Dock är en hel del av dessa insatser inte statens direkta kostnadsansvar, utan landsting och kommuner har också ett stort ansvar. Mot den bakgrunden föreslår att anslaget minskas med . Graffiti utgör ett svårt kulturpolitiskt dilemma. Det är en konstyttring, men dess utövare är tyvärr ofta kriminellt belastade och medverkar till en nedsmutsning och ett förfulande av stadsmiljön. I graffitin illustreras en kamp om makten över det offentliga rummet. Att den kriminella kopplingen är så stark har lett till att hittillsvarande försök att inlemma utövarna i en laglig verksamhet som regel misslyckats. liberalerna menar dock att samhället bör erkänna graffitins värde som konst, och huvudmålet bör även fortsatt vara att få dess utövare att bedriva verksamheten på lagligt sätt. Kultur- och språkstöd till invandrare och minoriteter Kulturen kan skapa bryggor mellan människor. Ett kulturliv med mångfald är också ett effektivt vapen mot intolerans och fördomar. Det kan öka förståelsen och minska rädslan för människors olikheter. I ett rikt kulturliv ges också många människor möjlighet att uttrycka sig. Allt detta är mycket viktigt i det mångkulturella land är . Inom kulturlivet måste det finnas en stor medvetenhet om att även det icke-traditionellt svenska ska få utrymme. Kulturpolitiken för de nationella minoritetsgrupperna och invandrarna behöver utvecklas. Invandrare och minoriteter behöver få ett större utrymme i svenskt kulturliv och ska ges ökat stöd för att värna sina språkliga och kulturella identiteter. Stödet kan exempelvis gå till medier som särskilt riktar sig till invandrar- och minoritetsgrupper, inrättande av kulturcentrum och utgivning av litteratur på andra språk än svenska. En förstärkning av invandrares och minoriteters kulturer ger också ökade möjligheter till dialog och kommunikation mellan olika grupper i samhället. föreslår därför att ett nytt anslag på inrättas för att ge detta stöd till invandrargrupper. vill avsätta till minoritetsgruppers arkiv. Arkiven kan vara avgörande för en minoritetsgrupps vardag och för utvecklingen av den egna kulturen. Sverigefinländarnas riksarkiv är ett sådant positivt exempel. verkar gärna för stärkta rättigheter för minoriteter i andra länder men är ganska dåligt på att genomföra samma saker hemma. En fråga som är särskilt bekymmersam är samernas kulturella rättigheter inom . Bildandet av var ett stort steg framåt, men så mycket mer har inte hänt . Det mesta hamnar i en till synes oändlig kedja av utredningar. Varje årtionde har haft en stor utredning om samiska frågor kulturellt, rättsligt och/eller näringsmässigt. Den ena utredningen har fött den andra. svårigheter att komma till skott med konkreta förslag och erkännande av ursprungsfolken kritiserades av () och upprepas nu av mot rasism och intolerans (ECRI) i den presenterade andra rapporten om . menar att samefrågorna hanteras dåligt. Visserligen är flera frågor komplicerade, inte minst äganderättsliga frågor om rätt till mark och skogsområden, och debatten väcker starka känslor på båda sidor. Det är dock inte acceptabelt att frågorna begravs i utredningar. På kulturens område menar att det vore förhållandevis enkelt att stödja den samiska kulturen genom att ge utökade befogenheter och möjlighet att kanalisera ekonomiska resurser till kulturaktiviteter i samarbete med de centrala statliga kulturmyndigheterna. Ökade resurser till trossamfunden anser att trossamfundens stora ansvarsområde motiverar en höjning av anslaget. Därför föreslår vi att detta anslag höjs med utöver vad regeringen föreslår. Sjukhuskyrkan tillhör ett av de områden där vi menar att det behövs en förstärkning av resurserna. Sjukhuskyrkan bedrivs ekumeniskt av de kristna kyrkorna och samfunden i vårt land. De som arbetar i sjukhuskyrkan genomgår en omfattande fortbildning efter sin grundutbildning till präst, pastor eller diakon. Denna utbildning håller mycket hög kvalitet. Den löper i regel och den är skräddarsydd för sjukhuskyrkan. Alla tjänster som sjukhuspastorer är lokala; församlingar eller ett ekumeniskt råd som fungerar som arbetsgivare. Den ursprungliga tanken var att statsbidraget skulle täcka hälften av kostnaderna. Så är dock inte fallet . Därför är det väsentligt att sjukhuskyrkan kan ges ökade statsbidrag. Europeiska unionen står inför två omvälvande förändringar som kommer att ge genklang också på kulturens område. Det första är förslaget till ny, gemensam konstitution som är aktuellt. Det andra är den efterlängtade utvidgningen med tio nya medlemsstater , varav de första öst- och centraleuropeiska staterna. går mot en återförening av det som under förra millenniets svartaste tid delades av politiskt våld, mellan å ena sidan västs demokrati och å andra sidan östs totalitära kommunistdiktaturer. En liten del av Europeiska unionens budget används till gemensamma kulturella ändamål. Särskilt med utvidgningen i åtanke behövs ett omfattande arbete för att stödja utvecklandet av en gemensam kulturell identitet i unionen. Det är dock viktigt att detta inte får karaktären av ett nytt nationalstatsbyggande. Målet ska inte vara en likriktad identitet utan en mångfaldig identitet byggd kring en gemensam värdegrund. I förslaget till konstitution finns i inledningen en utveckling av denna gemensamma värdegrund som är mycket inspirerande. Demokrati, respekt för allas lika värde, gemenskap och samarbete är utgångspunkter för den kulturella identitet som formas av fria folk Idrotten den största folkrörelsen idrottspolitik har sin bas i den fria och självständiga idrottsrörelsen. Det hindrar inte att idrottsrörelsen måste få ett stort offentligt stöd, men då utan snävt givna direktiv. Här finns ibland en svår balansgång där dock den fria och självständiga idrotten måste poängteras framför en alltför stor samverkan mellan idrotten och staten. Ett visst offentligt stöd är berättigat för att stärka föreningarna och öka möjligheterna till en bred verksamhet öppen för många. Självständigheten markeras genom att () har ansvaret för fördelningen av de statliga pengarna. Idrotten är största folkrörelse. Hälften av alla medborgare är medlemmar i en idrottsförening. Det engagemang och den sammanhållning detta för med sig betyder mycket för samhället, inte minst på mindre orter. Eftersom idrotten är en folkrörelse ska dess egna medlemmar bestämma och ta ansvar för sina beslut. finns det dock en fara i att företrädare för det offentliga börjar lägga sig i idrottsrörelsen för mycket. har uppfattningen att staten inte ska sätta upp detaljerade mål för idrottsrörelsens egna verksamhet. Däremot är det mycket väsentligt att på olika sätt arbeta med attityder i exempelvis jämställdhetsfrågor. Förbättra idrottens ekonomiska förutsättningar Avgörande för om det även skall finnas en stark, fri och självständig idrottsrörelse i är att den, liksom folkrörelsen i övrigt, har en god ekonomi som den själv till stor del kan kontrollera. Idrotten kan bidra till att skapa sina ekonomiska förutsättningar genom olika slags modeller för egenfinansiering. av idrottens inkomster skaffar den faktiskt fram själv. Det kan vara genom sponsring, medlemsavgifter, deltagaravgifter och entréavgifter. Idrottsföreningarna kan också få finansiering genom försäljning av reklamplatser och sändningsrättigheter. Det är viktigt att staten utformar klara skatteregler för dessa affärsmöjligheter. Intäkter från och olika värdeautomater ger också ett ekonomiskt tillskott till idrotten. anser att man måste se över möjligheten att rejält höja detta ekonomiska bidrag. Statliga spel har tagit över en alltför stor del av spelmarknaden från folkrörelserna . liberalerna anser att folkrörelserna ska få ansvar för hela lotterimarknaden. Bättre villkor för handikappidrotten Handikappidrotten i är mycket framgångsrik vid en internationell jämförelse. Liksom i andra idrotter har det ökat intresset också för breddverksamheten. Det har inneburit att många personer med funktionshinder har blivit delaktiga i en social gemenskap som de annars skulle gått miste om, och deras självförtroende har stärkts. De funktionshindrade elitidrottarnas framgångar har bidragit till att attityderna till människor med handikapp har förbättrats. För att handikappidrotten ska ges samma förutsättningar som idrotten i övrigt krävs insatser inte bara av idrottsrörelsen. Det ska inte vara dyrare eller krångligare för den som är funktionshindrad att utöva sin idrott än det är för andra. För att detta ska vara möjligt måste funktionshindrades behov tillgodoses, bl.a. när det gäller tillgång till anläggningar och fördelning av tränings- och tävlingstider. Ur kulturen ska den enskilde kunna växa genom att ta emot inspiration, kunskap och stimulans. Vi menar att en aktiv kulturpolitik leder till ökad livskvalitet för människor i vårt land. Kulturpolitikens övergripande mål är att stärka humanismens och demokratins ideal i vårt samhälle. Ett samhälle med ett rikt kulturliv leder till fria och medvetna medborgare och får genom dessa ett motgift mot totalitarism. Axel Darvik (fp)