ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GR02MJ220 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en utredning bör tillsättas med syfte att föreslå skärpningar av jordförvärvslagen och skogsvårdslagen för att minska skogsklipperiet. Möjligheterna att kunna bedriva ett långsiktigt skogsbruk är en förutsättning för landsbygdens överlevnad. Det kan konstateras att lagstiftningen om skog och skogsförvärv inte alltid tillfredsställt dessa förutsättningar. Tvärtom har ofta ryckighet i lagstiftningen försvårat möjligheterna att se konsekvenserna av olika åtgärder. För en verksamhet som har en lång omloppstid är det oerhört väsentligt att ha ett regelverk som är stabilt. gjordes, som en konsekvens av avregleringen av jordbruket, en liberalisering av jordförvärvslagen (JFL). Krav på strukturrationalisering, visst pris, kunskaper hos köparen m.m. togs bort. I samma veva dök problemet med s.k. skogsklippare upp. gäller att köp av jord och skog i glesbygd skall stimulera sysselsättning och boende. Ett skydd för en levande landsbygd. För att undvika tillståndsprövning, kan man göra ett särskilt åtagande att bosätta sig på fastigheten eller inom orten och sedan bo kvar där . Problemet är att åtagandet är svårt att kontrollera och det finns inga restriktioner vad gäller avverkning annat än de skogsvårdslagen ställer. Det har inträffat fall där man struntat i att flytta till fastigheten utan istället sålt den när man avverkat så mycket skog som varit möjligt. I avvaktan på att ett förvärvstillstånd prövas bör införas regler som stoppar avverkning innan beslutet vunnit laga kraft. Vi anser att regeringen bör tillsätta en utredning med syfte att föreslå skärpningar i lagstiftningen i enlighet med vad som anförts ovan.
mot · GR02MJ221 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att god jordbrukarsed även skall innefatta god djurhållning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att EU:s subventioner vid transport av levande djur upphör. Djurskyddet inom EU har varit flitigt debatterat . Självklart ska djur behandlas väl och skyddas från lidande, men djurskyddet är även viktigt för att säkra en god livsmedelskvalitet. Den svenska djurskyddslagen ger ett starkare skydd för djuren än de flesta andra länders lagstiftning, och lagen ger även goda möjligheter för tillsynsansvariga att ingripa när det är befogat. Kommunerna utövar tillsyn över att djurskyddslagen efterlevs genom att göra regelbundna besök där djurhållning finns. Kommunernas miljö- och hälsoskyddsansvariga tar också emot anmälningar när djur far illa. Länsstyrelserna bistår kommunerna i arbetet; de gör även besök och tar beslut om djurägaren ska förbjudas att ha djur. har det övergripande ansvaret för djurskyddet och lämnar årliga rapporter om förhållandena. har därmed en omfattande tillsynsmyndighet på tre nivåer för att säkra en god djurhållning. Men för att en god djurhållning ska garanteras behöver vi lokal- och personkännedom. Det behövs samordning och samarbete mellan olika instanser, eftersom det är sociala problem som ligger till grund för brister i djuromsorgen. En stark djurskyddslag tillsammans med en fungerande tillsynsorganisation ger ett bra skydd. Det finns brister i nuvarande system som måste åtgärdas. kan man inte med hjälp av djurskyddslagen få stopp på dålig djurhållning tillräckligt snabbt. Det tar innan djuren tas om hand p.g.a. att beslutet om omhändertagande överklagas, eller att djuren säljs till andra inom familjen inför hotet om hämtning. För att bättre kunna förebygga och bekämpa vanskötsel av djur är det viktigt att begreppet god jordbrukarsed även ska innefatta djurhållningen. Effektivare åtgärder måste därför till för att de som vansköter djur och även fått djurförbud ska kunna stoppas. Ett förbud mot utbetalning av EU-stöd bör införas, det kan bli ett verktyg för att stoppa dem som har meddelats förbud mot djurhållning. Inga subventioner ska utges till dålig djurhållning. Det är mycket angeläget att regeringen inom Europeiska unionen driver kravet på att inga stödpengar ska utgå från EU till djurhållare inom medlemsländerna som missköter sina djur. Nära tillhands med djurskyddsfrågor ligger också transporterna av levande djur inom EU. De långa, plågsamma djurtransporterna måste upphöra. Att frakta levande djur långa sträckor i många timmar är inte förenligt med god djuromsorg. Det är heller inte ekonomiskt försvarbart att transportera djur kors och tvärs genom . EU-stödet till djurtransporterna belastar även miljön och är inte miljömässigt hållbart. EU:s transportdirektiv saknar omtanke om djuren och miljön. Utgångspunkten måste vara att frakta kött, inte levande djur.
mot · GR02MJ223 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att beslut om strandskydd skall decentraliseras till nivå. är ett mångfacetterat land. Landskapet skiljer sig åt mellan de olika länen och bebyggelsens täthet varierar mycket mellan storstad och landsbygd. Den variationsrikedom som vårt land kan uppvisa ger oss unika förutsättningar och möjligheter. Men om varje del av landet ska kunna dra nytta av sina fördelar är det också nödvändigt att beslutsfattandet inte sker centralt utifrån lagstiftning fattad på nationell nivå. Strandskyddet är ett av de områden där det tydligt går att se att är ett land med många nyanser. som det i vissa regioner är viktigt och riktigt att bibehålla strandskyddet för att alla medborgare ska kunna ta del av närheten till vatten och stränder har vi på andra ställen i landet en helt annan situation. Exempelvis har invånarna i kommun strand per person! I många sammanhang värnas det kommunala självstyret. Det är beklagligt att så inte sker vad gäller byggnation vid sjöar och strandnära lägen. Det vore rimligt att varje kommun, utifrån de lokala förutsättningar som råder, själv kunde fatta beslut om boende nära vattenområden. För många mindre orter är detta mycket angeläget. Det handlar om att skapa en levande landsbygd men det handlar även om att kunna erbjuda attraktiva tomter nära vatten och natur. På så sätt skulle kommuner där inflyttningen är liten kunna vända trenden och attrahera medborgare att bosätta sig i kommunen. Vi kommer båda från delar av landet där nuvarande strandskyddsbestämmelser sätter käppar i hjulen för expansiva kommuner som vill använda delar av sin strandnära mark till nybyggnationer. kommun i är ett av flera exempel på detta. Subsidiaritetsprincipen innebär att beslut skall fattas så nära medborgarna som möjligt. Det är tydligt att just beslut om strandskydd ligger på en nivå alltför långt från kommuninvånarna. Inte minst för de små kommunernas expansionsmöjligheter är en snabb reform på området därför ytterst angelägen. Det är naturligtvis viktigt att miljö- och naturintressen beaktas innan beslut fattas om eventuell byggnation i känsliga strandnära områden. I sådana fall bör de statliga myndigheter som fattar beslut fungera som remissinstanser. Om det finns särskilda miljöskäl bör exempelvis få yttra sig innan beslut tas.
mot · GR02MJ225 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om införande av check-points i och ökad övervakning av vatten. För att komma tillrätta med problemen med föroreningarna av vattnet i måste kraftfulla åtgärder vidtas för att bland annat minska utsläppen av olja i vattnet. Likaså måste möjligheterna att beivra oljeutsläpp förbättras. är möjligheten att ställa de ansvariga rederierna och båtägarna till svars mycket begränsad. Juridiskt har det visat sig vara näst intill omöjligt att komma åt utsläppen, eftersom dessa ofta sker på internationellt vatten, av icke svenska båtar. Ett fartyg som gör oljeutsläpp måste tas på bar gärning för att åtal ska kunna väckas. har åtgärder vidtagits för att förhindra utsläpp. Förhoppningsvis får dessa åtgärder effekt, men det är viktigt att driver på dessa frågor i EU och i de internationella organ som finns för en bättre havsmiljö. Övervakningen av vatten måste öka. Ett sätt att minska risken för oljeutsläpp i är att öka bevakningen genom att införa så kallade check-points ute till havs där varje fartyg är skyldigt att lämna uppgift om fartygets lastinnehåll, färdväg och slutdestination, som ett bredare samarbete mellan , tullen och flygvapnet införs.
mot · GR02MJ226 · 2003-10-07 00:00:00 — Åtgärder för att rädda vildlaxen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att rädda vildlaxbeståndet i älvarna och få ett slut på de återkommande laxfiskediskussionerna längs . Vattenkraftutbyggnaden på 1950 och 1960-talen satte stopp för produktion av laxyngel i många stora vildlaxälvar längs . Vattenkraftutbyggarna förpliktades dock att sätta ut det antal laxsmolt som motsvarade älvens egen produktion. Bland de större älvarna med Östersjölax är bara Kalix- och Torneälvarna outbyggda. Användningen av konstfiber vid tillverkning av fångstredskap startade ett effektivt havsfiske (drivnät och drivgarn). Laxfisket förflyttades från kusterna och älvarna till havet. av laxfångsten är havsfiske. Återstående fördelas mellan kustfiskarna (binäringsfiskarna) och älvfiskarna. Denna fördelning är orimlig. På grund av effektivt havsfiske har allt färre avelsfiskar år kommit på lekvandring till älvarna. En begränsning av havsfisket är därför nödvändig för att rädda vildlaxbeståndet i älvarna. Enligt gjorda undersökningar skulle , som utgör gränsälv mot , kunna producera en halv miljon laxsmolt men på grund av det alltför stora havsfisket har alltför få lekande laxar kunnat återvända till älven vilket medfört att laxsmoltproduktionen blivit lägre. En undersökning som utfördes av pekar på att inkomsterna från laxfisket i vattensystem skulle kunna bli om Torne-, Lainio- och Muonioälvarnas naturresurser utnyttjades fullt ut. Det skulle vara en möjlighet till nya arbetstillfällen i en bygd som uppvisar de högsta arbetslöshetssiffrorna i landet. har i ett utredningsprojekt laxen tillbaka till våra älvar, beräknat att ett fullt utbyggt sportfiske i Norr- och älvar kan omsätta ca och utgöra underlag för ca 180 helårsarbeten. Som jämförelse kan nämnas att förstahandsvärdet av hela det svenska yrkesfisket av Östersjölax uppgick till . Den återkommande frågan mellan havs-, kust- och älvfiskarna om var och när laxfiske får bedrivas beror på en illa förd fiskepolitik i . Enligt min mening måste den ta nya initiativ till en gemensam vildlaxpolitik med den finska regeringen för att rädda vildlaxen i våra älvar och få ett slut på de återkommande diskussionerna om var, när och hur laxfiske får bedrivas.
mot · GR02MJ227 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av sådana ändringar av att småföretagare inte på ett orimligt sätt drabbas av krångel, kostsam administration, sanktioner och dubbelbestraffning. I regeringsförklaringen framhöll statsministern behovet av en bättre företagarmiljö i . Denna kan skapas på många sätt och behöver inte enbart innebära skattesänkningar, även om dessa är nog så välkomna. I denna motion pekar jag på hur tillämpningen av delar av skapar administrativa, ekonomiska och andra problem för främst småföretagare. Någon har sagt att om drabbats av konsekvenser hade det kunnat bli en saga i stil med den om Pomperipossa. Det finns många exempel på hur och dess tillämpning blivit en rysare. Företagaren upplever ofta osäkerhet om vad som måste rapporteras, rädsla för eventuella sanktioner och inte sällan uppgivenhet inför svårigheten att överblicka alla konsekvenser av lagstiftningen. och dess tillämpning tar helt klart för liten hänsyn till företagarens vardag. Jag känner till många exempel på detta från län, men även från annat håll. Småföretagarna i har exempelvis sammanställt en diger dokumentation. Låt mig nu ta ett konkret exempel. Alla som handlar med exempelvis elektronikskrot, färg eller kemikalier har skyldighet att ta emot restprodukter och uttjänta delar. Kommun och näringsliv kan komma överens om en insamling, men konsumenten har ändå rätt att återlämna till exempel det uttjänta lysröret till butiken. Om butiken tar emot sådana lysrör blir den en så kallad C-anläggning och skall betala avgift för detta. Vidare är det butiksägarens ansvar att anteckna hur många lysrör som lämnats in, spara anteckningarna , begära tillstånd av för att få frakta bort lysrören, följa regelverket om egenkontroll och lämna årlig rapport! Inlämnandet av lysrören ska dessutom egendomligt nog anmälas i förväg alltså konsumenten kommer med lysrören! En miss i kedjan leder till anmälan, miljösanktionsavgift på och stundom även till åtal. Självfallet tar den omständliga handläggningen tid och kraft. bör ta större hänsyn till företagarperspektivet. Självfallet finns det ett miljöintresse att bevaka, men detta måste tillgodoses på ett rimligt sätt. Utgångspunkten kan inte vara att företagarna är en samling miljöbovar. Miljöronder borde kunna utföras tillsammans med företagaren, som sedan får en möjlighet att rätta till eventuella missförhållanden innan han drabbas av sanktioner. Själva sanktionssystemet behöver också ses över. Ett rimligt första steg vore en varning. Vidare bör beslut om sanktionsavgifter fattas av domstol och inte av kommunala nämnder. Den reviderade bör inte innehålla dubbelbestraffning. Som det nu är följs stundom miljösanktionen av ett åtal. Ett framgångsrikt miljöarbete måste bygga på miljökvalitetsmålen, egna initiativ och egenkontroller. Detaljregleringarna bör minska och därmed behovet av ett kostsamt offentligt prövnings- och tillsynsarbete. Branscher med många småföretag blir annars i orimligt hög grad belastade av redovisningsskyldigheter, anmälnings- och tillståndsförfaranden, avgifter och påföljder.
mot · GR02MJ228 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förenklad miljöprövning skapas för tillfälligt tillstånd att rena förorenad jord på plats. På många ställen i vårt land finns områden med kraftigt förorenad jord. Efter fabriksnedläggelse eller annan verksamhet, behöver denna jord tas om hand och renas. Förorenade massor innebär ett stort miljöproblem genom alla gifter, som är lagrade i jorden. En stor permanent jordreningsanläggning innebär långa och miljöstörande transporter med last av kraftigt förorenad jord och avgasutsläpp. Den ökade trafikbelastningen med tunga fordon ökar ytterligare på den miljöbelastning, som redan jordreningsanläggningen åstadkommer. Miljöprövningsprocessen före tillståndsgivningen är i stort sett densamma om man avser att behandla förorenade jordmassor på platsen, där de ligger, eller om man skapar en jordreningsanläggning dit den förorenade jorden fraktas och efter rening fraktas bort igen. Ur miljösynpunkt är det klart bästa alternativet att behandla förorenad jord på plats med hjälp av mobil reningsteknik. För att styra utvecklingen i denna riktning måste tillståndsgivningen för jordrening på plats underlättas. Miljöprövningen är en tids- och resurskrävande procedur för verksamhetsutövaren, som därför hellre väljer den enklaste vägen, genom att söka tillstånd för en jordreningsanläggning. Regeringen bör därför ges till känna att förenklad miljöprövning skapas för tillfälligt tillstånd att rena förorenad jord på plats.
mot · GR02MJ229 · 2003-10-07 00:00:00 — Utsläpp av kväveoxider från entreprenadmaskiner tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att entreprenadmaskiner åläggs att begränsa sina avgasutsläpp. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utfärda tomgångsregler för entreprenadmaskiner. Kväveoxidutsläpp orsakar stora mängder nedfall av kväveföreningar. Kväveoxider, s.k. NOx, bildas vid förbränning. Nedfallet bidrar till försurningen av mark och vatten, samt till övergödningen av våra omgivande hav. Kväveoxider ger också direkta skador på växtligheten. S.k. fotokemiska oxidanter bildas med hjälp av kväveoxider, bl.a. marknära ozon, som ger skador på växter. På människor ger de fotokemiska oxidanterna irritationer i ögon, näsa och hals, ökar infektionskänsligheten och kan ge lungsjukdomar. Kvävedioxid kan dessutom påverka andningssystemet och misstanken finns om en cancerrisk. Totalt ökade kväveoxidutsläppen i till . Ökningen berodde nästan helt på trafiksektorn. har vägtrafiken minskat , men står för av de totala utsläppen i . Entreprenadmaskiner eller arbetsmaskiner, som de också kallas, har däremot ökat sin andel av kväveutsläppen. Entreprenadmaskiner står för av de totala utsläppen i . Entreprenadmaskiner är igång på den arbetsplats, där de är verksamma. Maskinerna startas för det mesta alltid och går , även om de inte används de går. Det finns inga regler för hur länge en entreprenadmaskin får gå på tomgång. För att minska utsläppen av bl.a. kväveoxider från entreprenadmaskiner vore det önskvärt att införa något slag av tomgångsregler, vilket bör ges regeringen tillkänna. Andra önskemål är att få fram och använda miljöbättre drivmedel, vilket även branschen, förutom miljön, skulle vinna på och att entreprenadmaskinbranschen åläggs att minska sina utsläpp av kväveoxider.
mot · GR02MJ230 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av lagändringar för att förhindra att försöksdjursveterinärer kan vara anställda av dem de skall granska. har ansvar för frågor om försöksdjur. kommer ansvaret för försöksdjursfrågor att flyttas till där en särskild avdelning för försöksdjur att inrättas. I 20 § djurskyddslagen (1988:534) finns bestämmelser om att en veterinär skall finnas som ger råd och anvisningar om hur verksamhet med försöksdjur skall bedrivas och som bistår vid behandling av djuren. Veterinärens uppgift i samband med verksamhet med försöksdjur är att aktivt bevaka djurskyddet i alla situationer och att se till att djurskyddsbestämmelserna följs. Förutom att ge veterinärmedicinska råd och hjälpa till vid behandling av djuren skall veterinären dessutom ge råd om djurens välbefinnande. Dessutom skall veterinären ge råd och anvisningar om hur själva försöksverksamheten skall utformas. Veterinären behöver inte godkännas av , men verket ställer krav på att veterinären skall vara placerad på en anläggning där försöken utförs eller åtminstone ha geografisk anknytning till den. Det skall till exempel vara möjligt att ta sig till anläggningen. Dessutom skall veterinären vara behörig att utöva veterinäryrket i . En veterinär kan vara anställd av ett universitet, en högskola eller ett läkemedelsföretag. Enligt uppgift finns för tillfället två försöksdjursveterinärer vid , två vid , två vid , en halv vid , en vid och sju vid i som samarbetar med . Samtliga är anställda av respektive universitet. Som framgår är alltså försöksdjursveterinärerna anställda av samma huvudman som de granskar. De har tillsynsuppgifter i föreskrifter som gör att de inte borde vara anställda av dem som de ska bedriva tillsyn av. Det är av stor vikt att veterinären kan utföra sitt arbete utan rädsla eller ovilja att anmäla eventuella brister i hanteringen. Försöksdjursveterinärer bör därför vara anställda av annan huvudman än näringen. Det går att dra paralleller till skärpningen i kommunallagen från när det gäller jäv för miljöinspektörer. Regeringen bör skyndsamt lägga fram förslag till erforderliga lagändringar så att försöksdjursveterinärerna inte är anställda av/har samma huvudman som den de skall granska.
mot · GR02MJ231 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tilldelas tillräckliga medel för att kunna säkra en bra veterinärutbildning. Med den alarmerande situationen för veterinärutbildningen vid SLU i minne, vill jag i denna motion framhålla att SLU garanteras tillräckliga medel så att veterinärstuderande kan känna en tillförsikt att deras utbildning både praktiskt och teoretiskt håller de mått som krävs för deras yrkesliv. Inte minst gäller det den praktiska undervisningen av hästkunskap. Enbart trav-, galopp- och ridhästar är svenskt jordbruks fjärde stora inkomstkälla. Hästsporten är även en växande folkrörelse. Det är synnerligen viktigt att vi i upprätthåller en bra veterinärutbildning på området.
mot · GR02MJ232 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avlysningsjakt på varg tillåts. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en ändring av nuvarande lydelse i 27 och 28 §§ jaktförordningen (1987:905). tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om decentralisering av beslut om skyddsjakt på enskilda individer av rovdjur. I mitt hemlän råder det fortfarande en förtvivlan och upprördhet över att man inte får skydda sina tamdjur från rovdjur. Det finns en stark oro som det finns en icke obefogad kritik av att majoriteten i riksdag inte visar på förståelse för landsbygdens levnadsförhållanden. Under det riksdagsår som gått har vi i haft interpellationsdebatter, där vi varit ledamöter från fler partier som diskuterat med ansvarig minister kring rovdjursproblematiken. Trots det så har det inte skett någon ändring av de paragrafer som vi påtalat måste ändras för att människor ska känna en tillförsikt och en tilltro till att lagar stiftas i vårt land till hjälp för alla och inte för att stjälpa en livsmiljö. Det är därför nödvändigt att en än gång väcka motioner med krav om ändring av §§ 27 och 28 i jaktförordningen 1987:905. Detta var även något som redan den av regeringen tillsatta föreslog. majoritet gjorde dock avsteg från utredningen på ett antal centrala punkter. framhöll att skulle vara det område vilket populationen för varg skulle beräknas utifrån. Detta gjorde man utifrån kända vandringsmönster för djuren. Regeringen avvek från utredningen utan att komma med några motiv och fastslår bara att endast skall vara underlag för det skissade målet om 200 vargar. Konsekvenserna för detta ställningstagande torde innebära att vi snabbt kan få se en fördubbling av det antal djur som förordades av utredningen. En sådan behandling av ett utredningsförslag samt de larmrapporter som kommer från såväl politiska partier som från jaktvårdskretsar samt enskilda, ökar inte trovärdigheten för lagstiftaren. Den enskilda djurägaren måste kunna skydda sina tamdjur från rovdjursangrepp. Även på denna punkt avvek regeringen från utredningens förslag när man inte tillät en ändring av § 28 i jaktförordningen. Det är både ett orättfärdigt och ett oacceptabelt hanterande av en fråga som påverkar hela vårt land. Vargen vandrar nu långt ner över landet. En lagändring måste ske av §§ 27 och 28 i nämnda jaktförordning för att stärka dels den s.k. nödvärnsrätten, dels göra det möjligt att ingripa vid direkt rovdjursangrepp på tamdjur. De brister som här påtalas, vad gäller förutsättningarna för att skydda sina tamdjur, visar även på bristerna i myndighetsutövningens beslutsprocess. Jag anser det vara helt fel att beslut om tillåtelse för skyddsjakt på enskilda djur som kräver snabb hantering ligger hos en central myndighet, , som dessutom visar en nonchalans för människors oro. En decentralisering av besluten kring skyddsjakt av enskilda individer måste ske till länsnivå eller regional nivå. Vi måste få snabba beslutsvägar och en beslutskompetens som tar hänsyn till såväl äganderättsperspektivet för den enskilde djurägaren som för djurskyddet för tamdjuren.