mot · GR02Fi296 · 2003-10-07 00:00:00 — Direktupphandlingen som form används av betydligt fler yrkesgrupper i den offentliga förvaltningen, till skillnad från övriga upphandlingsformer där ansvaret begränsas till vissa personer. förslag om definition av lågt värde till 7 prisbasbelopp blev inte verklighet beslutade att bibehålla begreppet lågt värde samt överlämna till upphandlande enheter att själva definiera begreppet. En ny utredning skall belysa detta enligt beslutet i . Vi kan inte se behovet av en ny utredning i detta avseende. En definition av lågt värde till 5 prisbasbelopp är rimlig. Vi anser dock att detta skall innefatta ett krav på dokumentation i syfte att möjliggöra för revisionen att granska upphandlingarna. Uppföljning kring hur upphandlande enheter har levt upp till portalparagrafen om affärsmässighet och konkurrens är mycket viktig. Prisuppgifter behöver inhämtas från flera leverantörer, vilket ska framgå i dokumentationen, i syfte att uppnå konkurrens. En marknadsskadeavgift bör införas i lagen om offentlig upphandling (). Förslaget motiveras genom att syftet är att förebygga den skada som otillåten direktupphandling eller annat otillbörligt beteende kan föra med sig. Genom slutandet av ramavtal har köparen i egenskap av till exempel kommun eller landsting reglerat vad avtalet skall innefatta, och detta har säljaren beaktat i prissättningen av produkter. Köptroheten mot ramavtal är generellt sett låg, vilket leder till att ramavtalens värde gröps ur. Trots ramavtal förekommer direktupphandlingar vid sidan av dessa, vilket medför att denna typ av direktupphandlingar kan anses vara otillåtna. Syftet med marknadsskadeavgiften är att få en striktare efterlevnad av gällande regler. Vi vill dock poängtera att ramavtalen i sig innefattar en rad problem. Ramavtalens konstruktion gör det ofta svårt att upprätthålla en god konkurrens. Att möjliggöra ett aktionsförfarande inom ramen för ramavtal är viktigt för att utveckla möjligheten att beakta konkurrensen även i långa avtal inom främst standardiserade produkter inom vissa branscher såsom livsmedel och kontor. En brist i sanktionssystemet är att en stor del av leverantörerna avstår från att klaga på en upphandling i rädsla för att framtida affärsmöjligheter ska påverkas i negativ riktning av de upphandlande enheterna. En framkomlig väg att råda bot på detta vore att ge branschorganisationerna talerätt. Vissa kommunala företrädare menar att det ligger i kommunens intresse att gynna företag i den egna kommunen. Detta sätter konkurrensen ur spel och riskerar skattebetalarnas pengar. Det ligger knappast i människors intresse att gynna mindre konkurrenskraftiga företag inom den egna kommungränsen på andra företags bekostnad. Välfärdsförlusterna av detta är uppenbara. Reglerna bör bli tydligare i detta avseende. Det finns en vanföreställning om att upphandlingsreglerna skulle kräva att man i varje läge väljer det billigaste anbudet, kvaliteten oaktad. Detta är fel. Det viktiga är att den upphandlande enheten gör en noggrann kravspecifikation där just olika typer av kvalitetskrav ställs att köparen är på det klara med vad köparen vill köpa. Sålunda utgör till exempel de vårdskandaler som rapporterats från privata entreprenader i många fall skolexempel på att kommunerna inte tillräckligt tydligt specificerat att man inte bara kräver låga entreprenadpriser, utan också en viss kvalitetsnivå på omvårdnaden. Likaså skall det vara naturligt att kunna sätta upp olika typer av miljökrav på de varor och tjänster som köps. Motverka diskriminering av små och medelstora företag Reglerna för företagens deltagande i den offentliga upphandlingen får inte vara krångliga eller på annat sätt resurskrävande så att de i praktiken utestänger små och medelstora företag. Detta gäller även framtida möjligheter att införa dynamiska upphandlingsstöd. För att underlätta för småföretagen bör upphandlingen under bl.a. EG:s tröskelvärde ses över. Småföretagen har rent allmänt svårare än storföretagen att hantera administrativa krav och regleringar. En god upphandlingskultur i stat och kommun är av stor betydelse för de små och medelstora företagen. Om kommunen utformar sina anbud så att småföretagare i praktiken ges möjlighet att delta i upphandlingsförfarandet samt även aktivt verkar för att söka privata alternativ till offentligt producerade tjänster, skulle framväxten av små företag starkt gynnas. Stora upphandlingar leder till att endast de riktigt stora aktörerna kan lägga anbud. Prisbilden skulle kunna te sig annorlunda genom ett mer genomtänkt förhållningssätt till hur kan användas för att öka konkurrensen. Lagen om offentlig upphandling beskylls ofta för att sätta hinder i vägen, men kritik kan ofta istället vändas till att gälla tillämpningen av lagstiftningen, inte minst vad gäller offentlig upphandling inom byggsektorn. För att uppnå en ökad konkurrens, och att fler anbud kommer upphandlande enheter tillhanda, bör upphandlande enheter tydligt markera att man även är intresserad av andra leverantörer än svenska. I finns goda exempel på hur upphandlande enheter aktivt markerat att anbud är välkomna på både danska, svenska och engelska. Upphandlande enheter, inte minst statliga myndigheter, bör generellt uppmanas att acceptera anbud på andra språk än svenska där främst engelska borde vara ett accepterat språk överlag i anbuden. Revideringar av regelverk ska stimulera gränsöverskridande handel Inom EU finns höga ambitioner kring den gränsöverskridande handel som man anser måste öka, och målsättningen är att aktivt verka för utvecklandet av metoder för att effektivisera offentlig handel och därigenom spara pengar åt offentlig sektor. Regelverket som styr den gränsöverskridande offentliga upphandlingen innefattar en kategorisering av upphandlingsobjektet, en så kallad Common Procurement Vocabulary (CPV). Istället för att skriva i till exempel annonser att man vill köpa kikärter anges en sifferkod. CPV har genomgått flera nödvändiga revideringar . Nya produkter tillkommer och andra produkter försvinner från marknaden, vilket gör att listan behöver kompletteras och revideras med vissa intervaller. Kritik har riktats från marknadens aktörer mot hur man genomför revideringarna. Dessa revideringar har ansetts skapa hinder och ökade kostnader för den gränsöverskridande offentliga handeln. Kommande revideringar av regelverk såsom CPV bör kunna ske utifrån principer där marknadens aktörer kan få långsiktiga spelregler. Aktörerna behöver kunna förutse hur kommande revideringar är konstruerade. Aktörer på marknaden bör kunna involveras i arbetet genom att inrätta remissförfarande vid större revideringar av de standarder som ligger till grund för upphandlingarna. En ytterligare faktor som behöver vägas in är revideringarnas konsekvenser för den standard som syftar till att underlätta handel mellan EU och länder utanför, så kallad UNSPSC-standard. Det är viktigt inte minst för leverantörer verksamma i olika världsdelar. Genom att arbeta långsiktigt och utveckla tydliga spelregler kan nödvändiga förändringar genomföras på ett kostnadseffektivt, arbetsbesparande sätt som gynnar den offentliga handeln. Det behövs mer av konkurrens och goda spelregler och mindre av onödigt krångel.