mot · GR02So343 · 2003-10-07 00:00:00 — Politik för ett hälsosamt - folkhälsa, hälso- och sjukvård politik för ett hälsosamt tar sin utgångspunkt i individens egen kraft och förmåga till ansvarstagande samt i de sociala gemenskapernas betydelse för människors välbefinnande och för påverkan av individernas beteendemönster. Civilsamhällets styrka är av betydelse för en generellt höjd livskvalitet med implikationer på sjukfrånvaro och psykisk ohälsa, men är också en oundgänglig kraft om vi ska få bukt med den oroande ökningen av alkoholkonsumtionen inte minst bland ungdomar. Hälso- och sjukvårdspolitiken ska i första hand verka förebyggande. Det förutsätter ett aktivt folkhälsoarbete som syftar till att ge medborgarna information och verktyg att förbättra sin egen och sina närståendes hälsa. Hälso- och sjukvården ska eftersträva att vara hälsofrämjande istället för att bota i efterhand. Individens möjlighet till inflytande och tillgång till information samt ett vårdarbete där individens medverkan tas tillvara är strategiska resurser i detta arbete. En ökad mångfald av utförare i vården, ett tydligare ramverk och ett rimligt utrymme för alternativ- och komplementärmedicin samt ett vidmakthållande av ett starkt landstingskommunalt självstyre, som ger möjlighet att pröva olika vägar, ger maximalt utrymme för nytänkande och verksamhetsutveckling. Det medför både bättre kvalitet, större effektivitet samt möjligheter till nya tillväxtbrancher i ekonomin. också ett större utrymme för personalen att få förverkliga sina idéer samt förbättrar hälsovårdssektorns arbetsmiljö och förmåga att rekrytera personal. Konkreta förslag i hälsopolitiska motion är: Tydliga nationella folkhälsomål och en folkhälsopolitik med starkare förankring i , civilsamhället och det offentliga samtalet. En strategi för att mobilisera föräldrars och andra samhällsaktörers ansvarskänsla i alkoholpolitiken. En gradvis harmonisering av avgifterna i tandvården och i hälso- och sjukvården. 3 Förslag till riksdagsbeslut 4 5 Det aktuella läget och den förda politiken 7 6.2 Den växande ohälsan 9 6.3 Bekämpa de regionala hälsoklyftorna 9 6.4 Mobilisera kraften i egenvården 10 6.5 Forskning kring social gemenskap 10 6.6 Tillgång till grönområden för rekreation och ökad fysisk rörelse 11 6.8 Alkohol, tobak och narkotika 12 6.8.1 EU:s alkoholpolitik 12 6.8.2 WHO:s alkoholpolitik 13 6.8.3 Europeiskt narkotikasamarbete 13 6.8.4 Skolan och ANT-undervisning 13 6.9 Barns och ungdomars psykosociala hälsa 15 7 En hälsofrämjande hälso- och sjukvård 15 7.1 Vård- och omsorgspolitik 16 7.3.2 Utbildning av personal och konsumenter 17 7.3.3 Fond för fortbildning 17 7.3.4 Systematiska studier på olika grupper 18 7.3.7 Avmonopolisering av 19 7.4.1 Utredning av alternativmedicinska behandlingsmetoder 19 7.4.2 Utvärdering av alternativmedicinska metoder 20 7.4.4 Ökade möjligheter för individen att välja behandlingsmetod 20 7.4.5 Förbättrade möjligheter för medicinsk personal att använda alternativa behandlingsmetoder 20 7.7 Förbättrad tandhälsa 22 7.7.2 Högkostnadsskydd i tandvården 23 7.7.3 Barn- och ungdomstandvård 23 8 Människan i centrum inte i väntrum 25 8.3 Öppna kvalitetsregistren för medborgarna 26 8.4 Patientanpassa vårdens journaler 26 8.5 Second opinion 27 8.6 Förbättrad tillgänglighet genom nationell vårdgaranti 27 8.7 Nationell vårdgaranti 27 8.8 Plats- och närhetsgaranti på BB 29 8.9 Samverkan mellan kommuner och landsting 29 8.10 Permanent finansiell samordning 30 9 Ökad mångfald 30 9.1 Lättare att få F-skattsedel 31 9.2 Uppdelad upphandling och utmaningsrätt 31 9.3 Längre avtalstider 32 9.5 Bättre uppföljningssystem 33 9.6 Rättvisa regler för mervärdesskatt 33 9.7 Avskaffa åldersgränsen för privata vårdgivare 33 3 Förslag till riksdagsbeslut begär att regeringen lägger fram förslag till om nationella folkhälsomål i enlighet med vad som i motionen anförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om delaktighet i folkhälsopolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett uppdrag att tillsluta de regionala hälsoklyftorna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att mobilisera kraften i egenvården i folkhälsoarbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om initierandet av ett forskningsprogram om den sociala gemenskapens betydelse för folkhälsan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i de nationella folkhälsomålen uppmärksamma tillgången till grönområden. begär att regeringen lägger fram förslag till om att utveckla metoder för hälsokonsekvensanalyser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att systematisera arbetet för att mobilisera medborgaransvaret i alkoholpolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjlighet till nationellt förbud i mot alkoholreklam. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en fortsatt aktiv hållning från WHO:s sida vad gäller att implementera en alkoholpolitik som bidrar till ökad folkhälsa. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inom EU aktivt skall verka för att övriga EU-länder inför en restriktivare narkotikapolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det är preparatets verkan som skall avgöra vilka kemiska preparat som narkotikaklassas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om granskning av Internetannonser. begär hos regeringen förslag om ett åtgärdspaket för att motverka felanvändning av läkemedel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kontinuerlig vidareutbildning av förskrivare, hälso- och sjukvårdspersonal och konsumenter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en gemensam fond för läkemedelsföretagens information till och utbildning av läkare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökade systematiska studier kring läkemedelseffekter på olika grupper i samhället. begär hos regeringen en utredning i syfte att se över konsekvenserna av införandet av ett samlat högkostnadsskydd. begär hos regeringen förslag om ett åtgärdsprogram för läkemedels miljöeffekter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avmonopolisering av . begär hos regeringen en utredning gällande alternativmedicinska metoder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett uppdrag till att utvärdera alternativa behandlingsmetoder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs att riktade resurser avsätts för att bygga upp ett och för att möjliggöra egna forskningsprojekt inom alternativmedicin. begär att regeringen lägger fram förslag till om förbättring av patientens rättigheter att välja behandlingsmetod. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förändra lagstiftningen för alternativmedicinska behandlingar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om personalförsörjningen inom vård och omsorg. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökade möjligheter till kompletterande utbildning för invandrare verksamma inom hälso- och sjukvårdsområdet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om uppföljning av tandvårdsreformen för äldre. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avgifterna för tandvård bör harmoniseras med hälso- och sjukvårdens finansiering. begär att regeringen lägger fram förslag om att behandling av inflammationer, infektioner samt provtagning inom tandvården skall kosta lika mycket som liknande behandling inom sjukvården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att högkostnadsskyddet bör förstärkas så att det ger ett stöd till personer som är i behov av omfattande tandvård oavsett ålder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökat förebyggande arbete för barn till föräldrar med utländsk bakgrund. begär att regeringen till lägger fram förslag till riktade insatser till ungdomar. begär att regeringen till lägger fram förslag till ett åtgärdsprogram för att långsiktigt säkra personalförsörjningen inom tandvården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att påskynda arbetet inom EU för att nå ett amalgamförbud samt att forskningen inom området intensifieras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om öppna kvalitetsregister. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om patientanpassade journaler. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förslag till utvidgad second opinion. beslutar om införandet av en nationell vårdgaranti i enlighet med vad i motionen anförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om plats- och närhetsgaranti på BB. begär att regeringen låter göra en översyn av ansvarsfördelningen mellan kommuner och landsting beträffande hemsjukvård, rehabiliteringsinsatser och hjälpmedel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kommunerna bör få anställa läkare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utvecklingen mot en ökad andel alternativa utförare fortsätter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att införa utmaningsrätt för anställda i offentlig sektor.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om längre avtalstider i upphandling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om samverkansavtal. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bättre uppföljningssystem. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om särredovisning av folktandvårdens verksamhet.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avskaffa åldersgränsen vad gäller ersättning för privatpraktiserande läkare m.fl. 1Yrkande 44 och 48 hänvisade till FiU. Hälsa är mer än ett medicinskt begrepp. Kroppens och själens funktion är naturligtvis grundläggande men människans upplevelse av sin livssituation återverkar på det kroppsliga och psykiska välbefinnandet. Ett samhälle där individerna har stora möjligheter att påverka sin livssituation och där en solidariskt finansierad välfärd ger trygg tillgång till hälsofrämjande insatser för alla, har de bästa förutsättningarna att vara ett hälsosamt samhälle. Därför är underifrånperspektivet och egenmaktsperspektivet av stor betydelse för folkhälsan såväl i mer allmän mening som i den konkreta organisationen av hälsovårds- och sjukvårdsinsatser. Individens möjligheter att påverka, de nära sociala bandens styrka, ett förebyggande folkhälsoarbete där medborgarnas egen ansvarskänsla mobiliseras och en hälso- och sjukvård av högsta kvalitet, är grundstenar i politik för ett hälsosamt samhälle. Hälso- och sjukvårdspolitiken bör utmärkas av följande perspektiv: Ökad prioritet åt ett förebyggande folkhälsoarbete där individernas och de sociala gemenskapernas förändringskraft mobiliseras. Ett ökat fokus på hälsofrämjande insatser istället för att bota i efterhand. Ett tydligare individperspektiv där den enskilde görs delaktig i och ses som en resurs i arbetet för sin hälsa. En positiv inställning till ökad mångfald av utförare och till personalinitiativ. Hälsofrågorna är individuella, kommunala, landstingskommunala och statliga. Det är viktigt att denna rolluppdelning respekteras. En centralstyrning av hälsopolitiken skulle medföra en minskad dynamik i verksamhetsutvecklingen men framför allt försämrade möjligheter att anpassa politiken efter individuella, lokala och regionala förutsättningar. Framför allt skulle det göra det svårare att i folkhälsoarbetet mobilisera den mäktiga kraft som ligger i medborgarnas eget ansvarstagande för sig själva och för nära och kära. Hälsopolitikens till stora delar decentraliserade karaktär bör bibehållas och i vissa avseenden stärkas. De regionala skillnader som uppkommer som en följd av detta fungerar ofta som en drivkraft för utvecklingen och bör inte användas som motiv för centralistiska ingripanden för så vitt inte ett nationellt beslut medför väsentliga mervärden. 5 Det aktuella läget och den förda politiken Genom försvarsuppgörelsen 1998 mellan c och regeringen frigjordes som skulle föras över till hälso- och sjukvårdssektorn . Genom en breddad uppgörelse mellan regeringen, c, fp och mp inordnades dessa resurstillskott i en nationell handlingsplan för utveckling av hälso- och sjukvården. Under aktiv påverkan från fastställdes följande målsättningar i denna handlingsplan: Utveckling av primärvårdens förebyggande roll med ett tydligt individperspektiv. Utveckling av den psykiatriska vården med särskilt fokus på stödet till barn och ungdomar, vuxna med psykiskt funktionshinder samt äldre med psykiatriska problem samt att förbättra samarbetet mellan kommuner och landsting inom området. Säkra väl fungerande vårdkedjor inom äldrevården med bl. a. förbättrad medicinsk kompetens i särskilda boendeformer och i hemsjukvården samt förstärkt anhörigstöd. Ökad mångfald av vårdgivare. fortlöpande utvärderingar visar att den nationella handlingsplanen leder till resultat men att det på flera områden återstår mycket att göra. Bland de mest positiva inslagen märks en stark utveckling av samverkan mellan landsting och kommuner i äldrevården och äldreomsorgen. Också insatserna mot psykisk ohälsa bland barn och ungdomar har stärkts. Till de nedslående resultaten hör en fortsatt bristande framkomlighet samt ett allmänt misslyckande i kommunernas och landstingens arbete med psykiskt funktionshindrade. Det bekräftar den allmänna bilden av en mycket allvarlig situation för en växande andel av de psykiskt funktionshindrade samt lägger ökad tyngd bakom krav på en översyn av psykiatrireformen. Andra utvecklingstendenser utanför den nationella handlingsplanen som tilldrar sig ökad uppmärksamhet är de växande läkemedelskostnaderna. En delförklaring till dessa är givetvis förekomsten av fler och effektivare mediciner. är det troligt att det finns en betydande överkonsumtion av medicin samt att fler åtgärder kan vidtas för att öka konkurrensen och minska inköpskostnaderna. Regeringens verksamhet inom hälso- och sjukvårdsområdet har präglats av passivitet och brist på positiva initiativ. Försöket att permanenta stopplagen mot vinstdrivande sjukhus avblåstes inför en blocköverskridande majoritet i . Folkhälsopropositionen innebar att ambitioner att skapa en bred, samhällsanknyten folkhälsoprocess krymptes till en angelägenhet för regering och myndigheter. Utrymmet för finansiell samordning föreslås förbli mycket inskränkt, i trots mot önskemål. Kunskapen om samband mellan livsvillkor och hälsa ökar. Det finns en stor potential i att förmå alla samhällssektorer att bidra till att inom sina verksamhetsfält skapa förutsättningar för en bättre folkhälsa. Men minst lika viktigt som att samordna offentliga myndigheter i folkhälsoarbetet är det att på olika sätt stimulera och stödja medborgarnas eget intresse för ett mer hälsosamt liv. Den verkliga förändringskraften växer underifrån. Folkhälsoperspektivet innebär att fokus läggs på att arbeta förebyggande. Den identifierade ett antal bestämningsfaktorer med stor påverkan för människors hälsa. Utifrån dessa förordades nitton tydliga nationella folkhälsomål. Regeringens arbete med folkhälsofrågorna har präglats av samma passivitet som varit kännetecknande för arbetet med t. ex. de höga sjukskrivningstalen. I regeringens proposition som förelades hade emellertid dessa tydliga mål omformulerats till elva målområden, synbarligen anpassade för att legitimera regeringens dagspolitiska ställningstaganden på andra politikområden. För att omvandla dessa målområden till operativa mål föreslogs en huvudsakligen regerings- och myndighetsstyrd process där möjligheterna till offentlig debatt och aktiv riksdagsmedverkan skars av. Därigenom begränsades också möjligheterna att skapa en bred samhällsdebatt om folkhälsofrågorna. Istället för att göra folkhälsofrågorna till en angelägenhet för myndigheter, borde de göras till en angelägenhet för allmänheten. Det måste än en gång framhållas att det pedagogiska värdet av tydliga och offentligt erkända nationella folkhälsomål inte kan ersättas av aldrig så sofistikerat utvecklade målområden. bör hos regeringen begära förslag om nationella folkhälsomål. Den styrgrupp som presenterades bekräftade farhågor om en byråkratiserad och regeringsstyrd process. Tyngdpunkten utgörs av regeringstjänstemän med tillskott från samt några andra myndigheter. Sammansättningen bör ändras och breddas så att representanter för riksdagspartierna och viktiga samhällsorganisationer kan ingå. Genom att tydligare förankra folkhälsoarbetet i skulle förutsättningarna att sätta folkhälsofrågorna under bred debatt bli bättre. bör besluta om nationella folkhälsomål, vara delaktiga i uppföljning och utveckling av politiken och inte bara stå som mottagare av en skrivelse en gång . Vad som ovan anförts om delaktighet i folkhälsopolitiken bör ges regeringen till känna. 6.2 Den växande ohälsan Sjukskrivningarna har ökat kraftigt för att tills vidare stagnera på en mycket hög nivå. Det är en central uppgift för folkhälsopolitiken, hälso- och sjukvårdspolitiken samt socialförsäkringspolitiken att åstadkomma en dramatisk minskning av sjukfrånvaron. Dessa frågor tas upp i en annan motion. 6.3 Bekämpa de regionala hälsoklyftorna Det finns djupa geografiska och regionala hälsoklyftor i . Män i har kortare livslängd än män i , och skillnaden ökar. Sjukskrivningarna i de nordligaste länen är högre än i och . De tio kommuner som har den högsta dödligheten bland män i akut hjärtinfarkt ligger samtliga i skogslänen, och risken att dö i denna sjukdomskategori är där ungefär fyra gånger högre än i de tio kommuner som har den lägsta dödligheten. Också självmordsfrekvensen varierar kraftigt mellan olika delar av landet. Även om de undersökningar som gjorts beträffande de regionala variationerna i sjukfrånvaron tyder på att en förklaring är skillnader i sjukskrivningskultur, inte minst från de lokala myndigheternas sida, belyser den samlade statistiken att det finns en djup regional klyfta i såväl fysisk som psykisk ohälsa. Det finns bakomliggande förklaringar som delvis förklarar dessa skillnader, t.ex. variationer i sysselsättningsgrad och livsstilsfaktorer. Men det minskar inte betydelsen av att uppmärksamma och analysera de regionala folkhälsoklyftorna. Det praktiska folkhälsoarbetet kommer till stor del att bedrivas i lokala och regionala sammanhang. Insatser för att minska de regionala hälsoskillnaderna kan också ha väl så god träffbild som insatser som bestäms utifrån sociala faktorer. Det är viktigt att folkhälsopolitiken ges ett konkret uppdrag att arbeta för att tillsluta dessa hälsoklyftor. Vad som ovan anförts om ett uppdrag att tillsluta de regionala hälsoklyftorna bör ges regeringen till känna. 6.4 Mobilisera kraften i egenvården Den största kraften till att förbättra folkhälsan ligger i medborgarnas egen vilja att bibehålla och förbättra sin och sina närståendes hälsa och ställa om sin livsföring så att hälsan stärks. För att nå dit är det viktigt att medborgarna känner ett personligt ansvar för sin hälsa och livsstil men för att främja denna ansvarskänsla är individens omgivning av stor betydelse. Sjukskrivningar och ohälsa är ofta ett resultat av ett liv i obalans men med kunskap och reflexion kan ofta individen förbättra sin situation. I takt med att belastningen på den ordinarie hälso- och sjukvården ökar på grund av de demografiska förändringarna, kommer dessutom kraven att höjas på att medborgarna i högre grad omhändertar enklare sjukdomsfall på egen hand. Diskussioner och information om hälsofrågor på arbetsplatser, i skolan, i föreningslivet och i hemmen har en viktig funktion att fylla för att stärka individerna. Personer som är ledare i olika grupper, alltifrån föräldrar till lärare, chefer, funktionärer i föreningslivet, politiska företrädare m.fl. har nyckelroller för att initiera samtal och sprida information om hälsa samt för att ge utrymme för och stödja hälsofrämjande aktiviteter och insatser i sina sammanhang. Det nationella folkhälsoarbetet bör söka metoder att bidra till att mobilisera kraften i egenvården i enlighet med vad som ovan anförts. Detta bör ges regeringen till känna. 6.5 Forskning kring social gemenskap angav i sitt slutbetänkande insatser för en utvecklad social gemenskap som en av huvudkomponenterna i framtidens folkhälsopolitik. Detta mål utplånades dock fullständigt i regeringens proposition. En viktig del i folkhälsoarbetet borde emellertid vara att utveckla mekanismer för social gemenskap och integrering av funktioner i lokalsamhället. Huvudsyftet med en framsynt folkhälsopolitik ska vara att underlätta för människor att leva ett bra liv. Samhällen med väl utvecklade sociala nätverk underlättar, skapar trygghet och värme och innebär därmed också att människor mår bättre. Och omvänt: Ensamhet, osäkerhet och utanförskap försvårar för människor att leva ett bra liv. Bristfälliga miljöer påverkar människors hälsa negativt, både fysiskt och psykiskt. Familj, anhöriga och vänner har stor betydelse för hälsan. Det sociala stödet påverkar såväl det emotionella välbefinnandet som levnadsvanor typ rökning, alkoholkonsumtion samt kost- och motionsvanor. Medan politiken ägnat stort intresse åt materiella aspekter på social trygghet, har uppmärksamheten kring faktorer som skapar bättre förutsättningar för eller stärker det sociala kittet i samhället varit blygsam. anser därför att bör initiera ett omfattande forskningsprogram om den sociala gemenskapens betydelse för folkhälsan. Enligt vår uppfattning behövs ny kunskap om social integration och vilka mekanismer som påverkar människors livsvillkor och levnadssätt. Forskningsprogrammet bör har ett underifrånperspektiv. Utgångspunkten bör vara det sociala livets stödjepunkter, familjen, de sociala nätverken och närmiljön. Det bör bland annat ta fasta på de informella strukturerna, frivilligheten, föreningslivet och folkbildningen. Det bör väva in kulturverksamheters betydelse, framför allt när individer är självverksamma och aktiva. Forskningsprogrammet bör omfatta idéhistoriker, beteendevetare, medicinare, antropologer m.m. för att ge den tvärsektoriella kunskap som efterfrågas. Vad som ovan anförts om initierandet av ett forskningsprogram om den sociala gemenskapens betydelse för folkhälsan bör ges regeringen till känna. 6.6 Tillgång till grönområden för rekreation och ökad fysisk rörelse Forskning vid bl.a. har påvisat hälsoeffekten av grön- och naturområden. Promenader, lekar, motion, odling eller bara utomhusvistelse främjar en bättre hälsa. Avståndet mellan bostadsort och närmaste grönområde har en stark påverkan på graden av utnyttjande, vilket i sin tur har påverkan på hälsan. Från detta perspektiv är det särskilt viktigt att slå vakt om parker och grönområden i våra större städer. Den fysiska planeringen bör av principiella skäl även fortsättningsvis vara en fråga för det kommunala självstyret med de begränsningar som sätts av kulturvårdande myndigheter. Däremot är det viktigt att de nationella folkhälsomålen uppmärksammar tillgången till grönområden så att dessa intressen kan stärkas i den kommunala politiken. Detta bör ges regeringen till känna. vill också betona vikten av att det före viktiga beslut görs en omfattande analys av vad beslutet kan få för betydelse för hälsoutvecklingen, motsvarande vad som görs på miljöområdet. Metoder för hälsokonsekvensanalyser bör utvecklas. bör hos regeringen begära förslag om att utveckla metoder för hälsokonsekvensanalyser. 6.8 Alkohol, tobak och narkotika Alkoholkonsumtionen i har ökat mycket snabbt . Särskilt allvarlig är utvecklingen av ungdomars drickande.