mot · GR02Fi296 · 2003-10-07 00:00:00 — Lagen om offentlig upphandling Även statliga bolag, som omfattas av lagstiftningen, bör följa lagen om offentlig upphandling (). Förhållandet mellan sekretesslagen kontra lagen om offentlig upphandling behöver utredas och konsekvenser belysas. bör tillkännage för regeringen vikten av att följa den lagstiftning som reglerar den offentliga upphandlingen samt vikten av föredömligt agerande. Lagen om offentlig upphandling bör möjliggöra elektroniska auktioner. Dynamiska upphandlingssystem ger möjligheter men det bör poängteras att tekniken inte får diskriminera vissa leverantörer, till exempel småföretagen. Diskriminering av små och medelstora företag behöver motverkas generellt vid offentliga upphandlingar, möjliggöra anbud på engelska och offentliggöra gratis information om upphandlingar på myndigheters hemsidor. Ökad konkurrens kan uppnås om upphandlande enheter tydligt markerar att intresse finns även för utländska leverantörer. Upphandlande enheter, inte minst statliga myndigheter, bör generellt uppmanas att acceptera anbud på andra språk än svenska, engelska bör vara ett accepterat språk i anbuden. Dokumenterad policy, bättre uppföljning av upphandlingar och inbjudan för utländska företag att lägga anbud kan höja kvaliteten på upphandlingar. NOU:s framtid bör utredas. NOU kan slås samman med eller ombildas till en enrådsmyndighet för att skapa en ökad möjlighet att agera i frågor rörande offentlig upphandling. Kommuner och landsting bör ej kunna handla av sina helägda företag utan upphandling. Direktupphandling är ett bra komplement till övriga upphandlingsformer men affärsmässighet skall gälla även här. Branschorganisationerna bör ges talerätt. En marknadsskadeavgift bör införas i lagen om offentlig upphandling (). Revideringar av regelverk och standarder bör stimulera gränsöverskridande handel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statliga bolag kontra lagen om offentlig upphandling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förhållandet mellan sekretesslagen och behöver utredas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att följa den lagstiftning som reglerar den offentliga upphandlingen och vikten av föredömligt agerande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om elektroniska auktioner och dynamiska upphandlingsstöd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utredning av NOU:s framtida organisation samt behovet av en ny tillsynsordning med sanktionsbefogenheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om uppföljning, dokumenterad policy och skriftliga riktlinjer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om talerätt för branschorganisationer och föreningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en marknadsskadeavgift. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förenkla och underlätta för små företag att delta i upphandling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att upphandlande enheter bör markera intresset för utländska leverantörer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att upphandlande enheter, inte minst statliga myndigheter, bör acceptera anbud på engelska. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om direktupphandling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om gränsöverskridande handel. Den offentliga upphandlingen handlar i hög grad om att skattebetalarnas medel används på ett effektivt sätt. En ökad pris- och kvalitetskonkurrens möjliggör stora förtjänster för den offentliga sektorn. Ett bättre samspel mellan det offentliga och näringslivet inom detta område skulle främja utbudet av varor och tjänster, gynna staten och kommunernas kassor och därmed ge medborgarna bättre valuta för skattepengarna. Regelverket måste skärpas och småföretagarnas möjligheter att delta förbättras. Huvudprincipen för all offentlig upphandling är att den ska leva upp till portalparagrafen i angående affärsmässighet och utnyttjande av tillgänglig konkurrens. Sammanfattningsvis kan bestämmelserna i beskrivas med hjälp av följande grundläggande principer: Likabehandlingsprincipen: Alla leverantörer ska behandlas lika. De ska få samma information vid samma tillfälle. Under upphandlingen får inga nya uppgifter läggas till och inga krav tas bort. Transparensprincipen: Prövningen och utvärderingen av anbud ska vara en öppen och förutsebar process. Anbudsgivarna ska kunna förstå innebörden av de bedömnings-kriterier som meddelas i förfrågningsunderlaget. Proportionalitetsprincipen: De krav som ställs ska stå i rimlig proportion till det behov som upphandlingen ska tillgodose. Icke-diskrimineringsprincipen: En leverantör får inte diskrimineras på grund av nationalitet eller liknande omständigheter. Principen om ömsesidigt erkännande: En handling som är godkänd i ett annat EU-land ska även accepteras av svenska upphandlande enheter. Det gäller exempelvis intyg på att ett företag är registrerat på ett lagenligt sätt. liberalerna anser att begreppet affärsmässighet skall bibehållas i den svenska lagstiftningen. Marknaden för den offentliga upphandlingen i har av värderats till eller av BNP. Inom EU är motsvarande siffra . Den stora volymen upphandling sker inom kommuner och landsting. Det är där de stora besparingarna finns att hämta. Tillämpningen av lagen om offentlig upphandling har inneburit en sammanlagd besparing på av värdet på den totala offentliga upphandlingen eller . I kommuner där offentlig upphandling tillämpats mer konsekvent har besparingar uppnåtts på mellan . Förslag från kommissionen och om nya direktiv De nuvarande fyra upphandlingsdirektiven med ändringsdirektiv och rättsmedelsdirektiv anses ha svårtolkade procedurregler. Både upphandlande myndigheter och marknadsaktörer har krävt förändringar. Som en konsekvens av alla dessa synpunkter har kommissionen presenterat texterna till ett enda direktiv när det gäller de tre direktiven för den klassiska sektorn, man har vidare förtydligat texterna och också tagit hänsyn till utvecklingen av elektronisk handel. Även försörjningssektorn har fått motsvarande översyn. Förslagen har varit ute i medlemsstaterna, varför en slutlig redigering av texterna kommer att ske i av . En är tillsatt på grund av att parlamentet har haft synpunkter på förslagen. Direktivförändringarna kan komma att träda i kraft om arbete fortskrider i rimlig takt. Detta ger medlemsstaterna 21 månader att ändra nationella lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa de nya direktiven. Den stora förändringen för försörjningssektorn är att telesektorn inte längre skall beröras av försörjningsdirektivet. Kommissionen säger dock att man ska hålla utvecklingen under uppsikt. I övrigt följer försörjningssektorn den klassiska sektorn och för den senare föreslås bland annat: Gemensam definition av ramavtal och inköpscentraler/organisationer inom EU Nytt upphandlingsförfarande, konkurrenspräglad dialog inför ett upphandlingsförfarande Förkortade tidsfrister vid elektronisk upphandling Utnyttjande av elektroniska auktioner Miljöskyddskraven skall integreras i utformningen och genomförandet av EU:s politik och verksamhet. I direktivet för den klassiska sektorn föreslås nu ett innehåll som ligger nära vad redan innehåller. Användningen i av öppna ramavtal har ifrågasatts. definierar nu ramavtal som ett avtal som ingås mellan en eller flera upphandlande myndigheter och en eller flera marknadsaktörer i syfte att fastställa villkoren för upphandlingen . Särskilt i fråga om tänkt pris. Om inte alla villkor är reglerade i ramavtalet, kan den upphandlande enheten gå ut i ett förenklat förfarande till parterna för att få anbud för den oreglerade delen i avtalet, det vill säga för de villkor som inte var med i den första fasen. Det här tvåstegsförfarandet innebär exempelvis att den nuvarande fasen i , prisförfrågan, övergår till ett formellt upphandlingssteg. löptid bör också begränsas och får inte överstiga , utom i fall då de upphandlande myndigheterna kan motivera tidsperioden. Konkurrenspräglad dialog är ett nytt upphandlingsförfarande som medlemsstaterna får föreskriva att den upphandlande enheten kan använda. Förutsättningen är dock att ett öppet eller selektivt förfarande inte är tillämpligt. Utgångspunkten för ett sådant ställningstagande är att enheten inte objektivt kan definiera de tekniska medel som kan tillgodose behovet och/eller inte objektivt kan specificera den rättsliga och/eller finansiella utformningen av ett projekt. Tilldelning av offentliga kontrakt skall ske utifrån det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet. Syftet med dialogen med de anbudssökande är att identifiera och definiera hur enhetens behov bäst skall kunna tillgodoses. Den upphandlande enheten måste under förhandlingarna garantera lika behandling av samtliga anbudsgivare. Efter att ha förklarat dialogen avslutad och efter att ha informerat deltagarna om detta skall den upphandlande enheten uppmana deltagarna att lämna sitt slutgiltiga anbud på grundval av den eller de lösningar som lagts fram och specificerats. Statliga bolag och viljan att följa . Listan över de affärsdrivande statliga verk och bolag som inte anser sig vara upphandlande enheter och således inte behöver följa har varit lång. () fick i uppdrag frånregeringen att utreda i vilken utsträckning företag med statligt ägande är att anse som upphandlande enheter enligt . NOU redovisade uppdraget i en rapporti (NOU dnr 1998/0172-21, då betecknat som 172/98-21). I en bilaga till rapporten redovisades de statliga företag vars bedömning att de inte var upphandlande enheter inte kunde godtas. NOU anförde att dessa bolag borde beredas möjlighet att bemöta NOU:s ställningstagande. NOU fick i uppdrag av regeringen att göra en ny bedömning av de i rapportens bilaga uppräknade bolagen efter det att bolagen getts möjlighet att yttra sig. NOU skulle också översiktligt kartlägga om statliga bolag anses vara upphandlande enheter i andra medlemsstater i Europeiska unionen. En sammanfattande redovisning av uppdraget lämnades till regeringen. De statliga bolagens förklaring till att de inte anser sig vara upphandlande enheter går ut på att de bara delvis har allmänintresset som ledstjärna. Med anledning av att de anser sig ha kommersiell eller industriell karaktär kan de därmed ej följa . NOU:s tolkning av begreppet allmänt intresse har kritiserats av flera bolag. I LOU:s första kapitel talas om att det är det behov som organisationen , som är det relevanta för bedömningen av om organisationen täcker behov i det allmännas intresse. Systembolaget omfattades inte av det övergripande regeringsuppdraget utan har utretts särskilt. I Systembolagets argumentering betonas den kommersiella sidan. verkar bolaget utifrån försäljningsmonopolet och den svenska alkoholpolitiken. Systembolaget har ett speciellt avtal med staten. Där heter det: Bolaget skall vara det i 5 kap. 1 § alkohollagen (1994:1738) föreskrivna detaljhandelsbolaget. Det åligger också Systembolaget att bedriva detaljhandel på sätt som förutsätts i alkohollagen. Det slås även fast att Systembolaget beslutar om tider för öppethållande i butikerna enligt de riktlinjer som har beslutats av . Systembolaget är därmed inget vanligt detaljhandelsföretag. Samhällsansvaret har ålagts av riksdag. Några av de statliga bolagen som belysts i NOU:s rapport har antingen omorganiserats, privatiserats eller förklarat sig utgöra upphandlande enheter. Till dessa kategorier hör AB Kanalbolag som förklarat sig följa , (omstrukturerat, är inte upphandlande enhet), AB (sålt), (förklarat sig vara upphandlande enhet), (ärendet avslutat och bolaget har genomfört omfattande omstrukturering), (har renodlat verksamheten och lagt den allmännyttiga delen i ett bolag) och . Det sistnämnda har förklarat sig vara upphandlande enhet inom försörjningssektorerna (kap. 4). Ett antal bolag har vidhållit att de inte är att betrakta som upphandlande enheter och därmed inte anser sig behöva följa . (är 5050-ägt och är upphandlande enhet de år då finansieringen från det allmänna överstiger det privata). NOU anser att bolag som vidhållit att de ej avser att följa ej heller följer svensk lag och vid upphandlingar över tröskelvärdena bryter de mot EG:s upphandlingsdirektiv. Bolagen bör därför börja upphandla i enlighet med . När det gäller Systembolaget anser NOU att det utgör en upphandlande enhet, men frågan om , och alkoholmonopol är upphandlande enheter eller ej behöver tydliggöras med . liberalernas uppfattning är att detta visar på problemen förknippade med ett omfattande innehav av statliga bolag. I andra europeiska länder synes förvaltningsform förekomma betydligt mer i kombination med att vissa verksamheter inte ägs av staten. Det är dock angeläget att även statliga bolag som omfattas av lagstiftningen följer lagen om offentlig upphandling (). Syftet med är framför allt ekonomiskt. Utnyttjandet av konkurrens, liksom ett affärsmässigt uppträdande, ska göra inköpen billigare och bättre. Genom att tvingas jämföra olika leverantörer med varandra ska slentrianmässiga inköp motverkas. NOU:s uppfattning borde hörsammas av riksdag och regering. Lagen om offentlig upphandling syftar till en öppen, transparent process. Leverantörer tävlar om upphandlingarna och skall ges information om det vinnande anbudet, förstärkt genom tilldelningsmeddelandet. Anbuden blir offentliga handlingar och leverantörer kan genom konkurrenternas anbud skapa sig en uppfattning om deras produkter och verksamhet. Möjligheterna att sekretessbelägga uppgifter i form av affärshemligheter är mycket begränsade. Detta kan medföra att leverantörer avstår från att lägga anbud och avstår därmed från att konkurrera om affärsmöjligheterna i offentlig sektor. kan avvägningen mellan offentlighetsprincipen och sekretessbehovet vara problematisk. Dock bör här påtalas att det är av stor vikt att inte sekretessregler används rutinartat. Offentlighetsprincipens eventuella effekter på kostnadsbilden på grund av ett och annat uteblivet anbud är något vi får bära. Enligt 1 kap. 3 § andra stycket 2 anges att bestämmelserna i 6 kap. skall tillämpas på upphandlingar som omfattas av sekretess. Detta medför att upphandlande enhet skall ta fram skriftligt och fullständigt förfrågningsunderlag, infordrande av anbud ska ske och konkurrensen på marknaden ska utnyttjas. Praktiska svårigheter kan uppstå när en upphandling är föremål för sekretess som om bland annat annonsering gäller. Det är viktigt att riktlinjer finns för hur sekretessbedömningar vid upphandlingar skall göras och tydliga regler för hur annonsering kan ske utan att känsliga förhållanden offentliggörs. Förhållandet mellan sekretesslagen kontra behöver utredas och konsekvenser belysas. Att göra rätt och vara föredöme revisorer har i flera granskningar pekat på brister i upphandlingar, bland annat avseende upphandling av konsulttjänster, exempelvis hos och . (2000/01:RR13, 2002/03:RR17) För effektiv upphandling det vill säga upphandling som är lagenlig, affärsmässig och ekonomiskt fördelaktig fordras både upphandlingskompetens och kännedom om det behov som ligger till grund för upphandlingen. Revisorerna konstaterar problem i verksamheter där upphandling genomförs mer sällan samt att det saknats samlad överblick över konsultanvändningen. Brister har funnits gällande systematisk uppföljning och utvärdering av de upphandlingar som har genomförts. Revisorerna anser att rutinerna för upphandling måste förbättras. Effektivare och mer affärsmässiga upphandlingar kan bidra till ett bättre resursutnyttjande och till att pengar sparas. NOU har yttrat sig över departementens tillvägagångssätt vid upphandlingar. Brister som framhålls är avsaknaden av fullständiga och tydliga förfrågningsunderlag, bristen på konkurrensutnyttjande, åsidosättande av dokumentationskravet vid upphandlingar och avsaknaden av undertecknade avtal. NOU avslutar med att påtala vikten av att departementen fungerar som goda förebilder för övriga upphandlande enheter (NOU 2001/0030-22). Vi anser att det är av yttersta vikt att lagen om offentlig upphandling, som reglerar den offentliga upphandlingen, följs. NOU:s och revisorers kritik behöver hörsammas. , , departementen med flera är viktiga förebilder i upphandlingsfrågor och ska agera föredömligt. Elektroniska auktioner och dynamiska upphandlingsstöd Enligt förslag från kommissionen och om nya direktiv inom upphandlingsområdet får medlemsstaterna föreskriva att den upphandlande enheten får genomföra elektroniska auktioner. Auktionerna avser inte det högsta budet, utan det lägsta budet får uppdraget. En elektronisk auktion består av budgivning, där den upphandlande enheten använder elektroniskt stöd för att presentera nya lägre priser, och/eller nya värden för vissa kriterier. är detta förfarande ej möjligt enligt . Medlemsstaterna får enligt förslaget från kommissionen och föreskriva att den upphandlande enheten får genomföra elektroniska auktioner. Detta innebär att vid öppna, selektiva eller förhandlade förfaranden kan den upphandlande enheten besluta att ett offentligt kontrakt skall föregås av en elektronisk auktion. Elektronisk auktion måste dock kunna garantera principerna om likabehandling, icke-diskriminering och öppenhet och kan endast gälla kontrakt för vilka det kan fastställas exakta specifikationer. För att kunna använda elektronisk auktion måste detta anges i upphandlingsannonsen. Användningen av elektroniska auktioner ger de upphandlande enheterna möjlighet att uppmana anbudsgivarna att erbjuda nya lägre priser. Dynamiskt upphandlingssystem kan användas av en upphandlande enhet om enheten använder elektroniska medel. Kraven på den använda tekniken för elektronisk överföring är att tekniken ska vara icke-diskriminerande, allmänt tillgänglig och kompatibel med allmänt använda produkter. Av förslaget från kommissionen framgår att man tänker sig att den här upphandlingstekniken ska göra det möjligt för de upphandlande enheterna att förfoga över ett särskilt stort urval av anbud och därmed genom en mer omfattande konkurrens säkerställa effektiv användning av offentliga medel. Elektroniska auktioner kan bidra till ökad konkurrens och transparens och därmed bör lagen om offentlig upphandling möjliggöra elektroniska auktioner. Dynamiska upphandlingssystem innebär möjligheter för IT-baserade stödsystem men här bör poängteras att tekniken inte får diskriminera vissa leverantörer, till exempel småföretagen. Regeringen bör få i uppdrag att påbörja ett arbete kring hur elektroniska auktioner ska fungera i praktiken samt vilka myndigheter som kan ansvara för den fortsatta beredningen. Både och företag behöver engageras. Missbruk av ordet konkurrens kom med sitt slutbetänkande. Ordet konkurrens missbrukas enligt vår mening vad gäller kommittémajoritetens förslag att utestänga företag som arbetar med vinstintresse. Ett utestängande motverkar mångfalden i sjukvården och därmed kvaliteten och valfriheten. Läkare, tandläkare, sjukgymnaster och andra privata vårdgivare är en stor tillgång för svensk hälso- och sjukvård. Mycket av utvecklingen och förnyelsen i vårdsektorn sker i dessa företag. Förslaget att de ska hindras från att delta i upphandlingar för att de är vinstdrivande visar att Socialdemokraterna är negativa till de privata alternativen i offentlig sektor och opåverkade av människors önskemål om valfrihet. Syftet med kommitténs förslag att offentlig upphandling ska kunna användas som instrument för att främja andra samhälleliga mål är vällovligt, men metoden fel. Svårigheterna att upprätthålla kraven på likabehandling och affärsmässighet i upphandlingen skulle vara betydande. Det viktiga arbetet med att t.ex. förbättra miljön och öka jämställdheten måste fortsätta, men främjas mer effektivt av de särskilda lagar som finns inom respektive område än av upphandlingslagen. Det vore skandalöst om kommuner och landsting skulle kunna köpa av sina helägda företag utan upphandling. Det skulle leda till att betydande kvantiteter undandrogs konkurrens och därmed innebära ökade kostnader för skattebetalarna. I kommitténs delbetänkande presenterades en rad förslag som skulle göra den offentliga upphandlingen effektivare, bl.a. en ny tillsynsmyndighet med kraftfulla sanktionsbefogenheter. Brist på resurser för uppföljning konstaterade att ett inte obetydligt antal av de omkring 10 000 upphandlande enheterna saknar tillräckliga resurser och kompetens att följa reglerna om offentlig upphandling. Enligt tidigare gjorda undersökningar följer endast hälften av upphandlarna regelverket. En upphandlande enhet får inte göra prövningar utifrån andra kriterier än dem som funnits med i annonsen eller i förfrågningsunderlaget. Enligt leverantörerna är det en vanlig företeelse vid anbudsutvärderingar att de egna utvärderingskriterierna faktiskt inte efterföljs. De offentliga bolagen är sämst på att följa reglerna om annonsering, och då särskilt de kommunala bolagen. Ett privat företag som missgynnats genom detta kommunala agerande har i praktiken ytterst små möjligheter att få rättelse. Det måste driva en civilprocess mot kommunen eller det kommunala bolaget och avstår ofta på grund av oro för att detta ska ge negativa konsekvenser för eventuella kommande affärsmöjligheter. Kommittén föreslog att en ny myndighet skapas på basis av och (). Utredningen visade att det är betydande belopp som skulle kunna sparas till de offentliga kassorna om upphandlingen sköttes mera strikt. Vi anser att frågan om NOU:s framtida utformning behöver utredas genom att olika alternativa vägar finns för att stärka procedurerna kring offentlig upphandling. NOU kan slås samman med för att skapa en ökad möjlighet att agera i frågor rörande offentlig upphandling eller alternativt ombildas till en enrådsmyndighet. regleras uppföljning såsom tillgången till statistik i avtal med leverantör i de fall man själv i egenskap av upphandlande enhet saknar verktyg att följa upp vad man har köpt. Säljaren levererar därmed statistik till köparen över vad köparen handlat. Detta anses av förklarliga skäl otillfredsställande av många köpare. Statistiken är helt nödvändig för att kunna förbättra innehållet i kommande ramavtal. Här om något borde den offentliga sektorn prioritera metoder och medel som syftar till att förbättra den egna kontrollen av vad man handlar. Vi anser också att myndigheter bör offentliggöra annonser, förfrågningsunderlag och tilldelningsbeslut på sina hemsidor så att leverantörer kostnadsfritt kan ta del av de affärsmöjligheter som finns. Upphandlingspolicy och skriftliga riktlinjer Enligt en undersökning bland ett stort antal kommunala och landstingskommunala bolag utförd av den övervakande myndigheten, , saknar inte en dokumenterad policy för hur upphandling ska genomföras. Skriftliga riktlinjer är viktiga för att styra arbetet kring vilka som har rätt att genomföra upphandlingar samt till vilka belopp och hur man ska förhålla sig till inte minst direktupphandlingar, som i sig saknar riktlinjer i . Direktupphandling är en av flera upphandlingsformer som omfattas av . Portalparagrafen om affärsmässighet, att upphandla i konkurrens och utan ovidkommande hänsyn gäller således även för direktupphandling. saknas krav på dokumentation kring direktupphandling och enligt omfattas inte denna upphandlingsform av kravet på anbud utan enheten skall vid behov fastställa riktlinjer. Vi anser att direktupphandlingen som form är ett viktigt komplement till övriga upphandlingsformer för att möjliggöra att arbetet kring upphandling inte blir mer kostsamt än nödvändigt, men vi anser också att formen behöver regleras i respektive upphandlande enhets upphandlingspolicy.