ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GR02So324 · 2003-10-07 00:00:00 — Kvarstående ansvar av utredningar gällande barn och ungdomar enligt socialtjänstlagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ursprungskommunen ansvarar för nya utredningar gällande barn och ungdomar enligt socialtjänstlagen av efter avslutad utredning, även då familjen flyttat från kommunen. Kommunerna har enligt socialtjänstlagen (2001:453) 2 kap 2 § det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och hjälp som de behöver. Socialnämnderna skall verka för att barn och ungdomar växer upp under trygga och goda förhållanden vilket styrks i (5 kap 1 §). Vidare finns i socialtjänstlagen skyldigheter att slutföra utredning och fatta beslut i ärendet vid flyttning till annan vistelseort om inte den nya kommunen efter begäran tar över ansvaret för utredningen. Den nya vistelseorten är skyldig att bistå med utredning som socialnämnden kan behöva för att fatta beslut i ärendet. Det är också den kommun som fattar beslut i ärenden som svarar för kostnader som uppstår för det beslutade åtgärderna när det gäller barn och ungdomar, om inte annan socialnämnd efter begäran om överflyttning tar över ärendet. Detta kan få till följd att kommuner avslutar pågående utredningar för att minska sina kostnader för t ex placeringar om de får sig tillkänna att familjen har tänkt att byta vistelsekommun . Utredningen i den gamla vistelsekommunen avslutas och får den nya vistelsekommunen öppna en ny utredning, vilket innebär att intentionerna i lagen om att utredningar skall bedrivas skyndsamt och vara slutförda inte infrias och barn och ungdomar kan fara illa eller utsätts för skada eller olägenhet på grund av att kommuner skjuter över kostnaderna på den nya vistelsekommunen. Detta skulle kunna undvikas genom att det införs att ursprungskommunen skall öppna den tidigare utredningen om den nya vistelsekommunen måste inleda en ny utredning från det att den tidigare utredningen avslutats.
mot · GR02So327 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen framförs om att låta utreda rätten till dödshjälp med beaktande av medicinska, juridiska, etiska och allmänmänskliga synpunkter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen framförs om att låta utreda möjligheterna att införa ett juridiskt bindande livstestamente. Jag planerar en fest, en minnesfest efter min bortgång. Jag känner en glädje, som om det skulle vara ett avsked för en intressant resa till ett främmande land, ett lockande okänt, som kommer att ge svar på alla frågor eller ge en sömn av evig frid, bortom alla plågor. Det skall inte vara sorg kring en kista, men en strålande ljuskandelaber vid en urna och ett porträtt kring vilka föremål de vänner som stått mig nära kommer att ge uttryck för det som fört oss nära i gemenskap i diktläsning, musik och sång, och sprida i deras hjärtan en minnenas värme. Men hur blir livets slutskede i de fall där hjärtats styrka är större än andra organs och slutskedet blir en ojämn kamp med årslånga lidanden och en försvinnande identitet? Vilka ångestfyllda tankar ger oss inte detta under våra sista år, som tvärtom borde upplevas i trygghet. I tryggheten att själva få bestämma över våra liv. När den dagen kommer ville jag få hjälp av en kärleksfull hand och lyssnade till den musik jag älskat mest, få en smärtfri hjälp att gå över gränsen, och med glädje lämna min bädd åt den som bättre behöver den. Det finns inget sunt förnuft i att denna barmhärtighetens välgärning skulle vara förenad med brott när man själv har uttryckt sin önskan innan ens eget förnuft försvunnit. Jag är säker på att vi är många som önskar en ändring av lagen. Det gick ju bra när det gällde abortfrågan , då gällde det spirande liv. Varför då inte det som inte har någon framtid mer än ett outhärdligt lidande? Rätten till min död En patient i livets slutskede, i ett läge där sjukvården tömt sina medicinska resurser, bör ha rätt till dödshjälp om hon så önskar. Det är ovärdigt att samhället tvingar en döende människa kvar på plågans bädd och är en kränkning av patientens självbestämmanderätt. En undersökning genomförd av visade att tre av fyra tillfrågade var för dödshjälp och även domstolar synes nu ha intagit en mjukare attityd till den som med samtycke, av barmhärtighet, förkortar en annans liv. Därför är det angeläget att lagstiftningen ses över. En grundlig utredning med beaktande av medicinska, juridiska, etiska och allmänmänskliga synpunkter, föreslås. Enligt svensk lag har en patient rätt att avstå från en föreslagen medicinsk behandling. All sjukvård måste ske i samråd med patienten. Problemet uppstår i livets slutskede då patienten är kontaktbar. I det läget bör en tidigare dokumenterad viljeyttring få föra patientens talan. En sådan juridiskt bindande viljeyttring garanterar rättstryggheten både för patient och för läkare. Patienten får sin vilja gällande vården respekterad och läkaren kan hänvisa till patientens viljeyttring. En utredning om möjligheterna att ett livstestamente enligt ovan görs juridiskt bindande bör skyndsamt göras.
mot · GR02So328 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att individualisera biståndet för ledarhund. Turerna kring hundskolan i har varit många, senast gick skolan i konkurs. Hundskolan ägs genom de synskadades Iriskoncern. före konkursen gjordes räddningsförsök med statliga pengar som slussades via . Handlingar utvisar utbetalningar med beslutsunderlag som vi ifrågasätter. Före konkursen återtogs en upphandling från kriminalvården och ett nytt underlag skickades ut, nu krävdes inte längre frihet från skatteskulder, och hundskolan kunde nu vara med. Efter konkursen lyckades förvaltaren sälja en flock outbildade hundar till försvaret under beteckningen minhundar. Enligt vår mening kan prisnivån ifrågasättas. Listan på underligheter kunde göras längre, och hade hundskolan varit ett vanligt småföretag så hade nog verksamheten utretts och likviderats tidigare. Oaktat konstigheter kring konkursen är det olämpligt att hundutbildningsverksamheten av ledarhundar ägs av som man genom hundskolan bedriver utbildning av ledarhundar. Ledarhundar finansieras via statsbudgeten och får en klumpsumma utbetald i utbyte mot att man ser till att synskadades behov av ledarhundar uppfylles. Det är orimligt att enskilda synskadade hamnar i händerna på en organisation som har ekonomiska intressen i hundutbildningsverksamheten. Det vore bättre att bidragen till hund slussades via till exempel som prövade den sökandes behov av och rätt till ledarhund.
mot · GR02So329 · 2003-10-07 00:00:00 — Brott mot att sälja alkohol till underåriga tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över lagstiftningen gällande brott mot att sälja alkohol till underåriga. Den svenska alkoholpolitiken måste utgå ifrån solidaritet och omtanke om medmänniskor, att stärka individens självkänsla, rätten till meningsfullt arbete, att ge barn och ungdomar en trygg uppväxt, en social och kulturell gemenskap. Vi måste värna om våra ungdomar, vår nästa generation. Det är vi vuxna som måste se till att de ges bästa förutsättningar för att växa upp som trygga och lyckliga människor. Vi vet alltför väl att alkoholen kostar samhället många miljarder för de skador som den tillfogar. Enligt nationalekonomen beräkningar är alkoholens årliga samhällsekonomiska kostnad . var den 140 miljarder, vilket visar på en snabbt ökande kostnadsökning på 10 miljarder . Minst lika allvarligt är alla personliga tragedier som drabbar den enskilda missbrukaren, men även de närstående runtomkring. Detta gäller inte minst alla de barn till missbrukare som växer upp under vidriga förhållanden. Det är en skam att detta får fortgå. Vi vill med denna motion lyfta fram behovet av konkreta åtgärder för att motverka ungdomars alkoholkonsumtion. genomför så kallade ölköpskontroller. Kontrollerna utförs av underåriga som försöker köpa folköl i matvaruaffärer, bensinmackar och kiosker. Undersökningarnas syfte är att ta reda på hur åldersgränsen för inköp av öl klass II (folköl) efterlevs. En undersökning visar att ungdomar mellan inte har några som helst problem att köpa öl klass II. Enligt Ungdomens Nykterhetsförbunds undersökning fick de minderåriga köpa ut i 190 av 359 butiker. Dessa siffror är helt oacceptabla och innebär i praktiken att det är fritt fram för minderåriga att köpa starka alkoholhaltiga drycker i vanliga affärer. Detta är allvarligt eftersom vi vet att folkölet är en mycket vanlig berusningsdryck bland unga människor. Undersökningar visar att det är lätt att köpa öl klass II som underårig, trots kampanjer från både statens och handelns sida. En eller ett par folköl kan verka ofarligt, men faktum är att en burk folköl (3,5 volymprocent) motsvarar 4cl 40-procentig sprit. Ett sexpack folköl är lika med 24cl sprit, vilket motsvarar ungefär lika mycket alkohol som en flaska vin. Två burkar folköl räcker för en ung flicka att berusa sig på. Det har också visat sig vanligt att ungdomar tar tabletter i samband med sitt drickande för att förhöja berusningseffekten. CAN:s siffror på andelen elever i nionde klass (ungdomar mellan ) som är alkoholkonsumenter är bland flickor och bland pojkar. När det gäller konsumtionen av folköl är av flickorna och av pojkarna folkölskonsumenter. (Källa: CAN:s sammanfattning av skolelevers drogvanor 2003.) Regeringen bör ta initiativ till en skärpt lagstiftning för brott mot att sälja alkohol till underåriga. Att begränsa tillgången till alkohol är en av de mest effektiva alkoholpolitiska åtgärderna som finns. Det är dags att vi alla tar ansvar för den skrämmande utveckling som alltjämt fortgår i .
mot · GR02So330 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kvinnojourer. Våld och hot mot kvinnor är ett problem som vuxit i komplexitet. Nya befolkningsgrupper i samhället har medfört ökade krav på kvinnojourernas kunskaper och förmåga att anpassa sig till nya förutsättningar. Runt om i landet har det på frivillig väg, ibland med stöd från kommunen, vuxit upp kvinnojourer som hjälper kvinnor i utsatta situationer. Många kvinnojourer i landet har brist på både lokaler och personalresurser. Stöd och hjälp till utsatta kvinnor är en angelägenhet för oss alla. Kvinnojourerna utgör en viktig resurs och utför en utomordentligt viktig arbetsuppgift. Det är inte bra att en så viktig verksamhet i stort sett är beroende av frivilliga krafter och människors frivilliga engagemang. Detta engagemang kan över tiden bli obalanserat och därför finns ingen kontinuitet av verksamheten. Därför bör staten verka för en översyn av kvinnojourernas verksamhet, i syfte att upprätthålla en hög kvalité och göra verksamheten regelbunden.
mot · GR02So331 · 2003-10-07 00:00:00 — 1 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ta fram ett brett åtgärdsprogram i syfte att eliminera barnmisshandeln i landet. Enligt en presenterad misshandlas ca 10 barn till döds i . I av fallen är de biologiska föräldrarna de skyldiga till denna dödsmisshandel eller vanvård av barn till döds. Detta är helt oacceptabla siffror! En Unicef-studie granskar fall där barn i rika länder har dött till följd av misshandel och/eller vanvård. Studien visar ett klart samband mellan vuxen- och barnmisshandel, dvs. i ett samhälle där få barn dör av misshandel är också dödsmisshandeln av vuxna lägre. I de 27 som studerats dör nästan 3 500 barn av misshandel/vanvård . Dessutom befaras mörkertalet vara mycket stort. utmärker sig särskilt negativt med 27 döda barn p.g.a. misshandel/vanvård. har ansetts vara en föregångare i världen vad gäller barns rättigheter, t.ex. genom en lagstiftning som förbjuder aga av barn, m.m. Men enligt denna Unicef-studie ligger vi dock sämre till än , , och . Det finns ett stort behov av att ta fram ett brett åtgärdsprogram i syfte att eliminera den dagliga misshandeln av barn i landet. Till detta livsnödvändiga arbete bör regeringen knyta nödvändig sakkunskap inom forskningsvärlden, myndigheter, organisationer osv. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GR02So332 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vikten av att införa statlig socionomlegitimation i syfte att kvalitetssäkra det psykosociala arbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att aktivt motverka de skillnader i krav på vårdkvalitet och säkerhet som råder mellan sjukvårdens patienter och klienter. Hälso- och sjukvården är en av de viktigaste politiska frågorna. Tillgänglighet, kvalitet och prioriteringar diskuteras och patientsäkerheten står med nödvändighet i fokus. Principer om väntetider, möjlighet att välja vårdgivande landsting, rätten att få så kallad second opinion vid svåra sjukdomstillstånd och självklarheten att få information om olika behandlingsalternativ och att själv i allra högsta grad ta ansvar för den egna behandlingens innehåll är fastslagna i politiska mål. Av någon anledning har aldrig och dess klienter haft samma betydelse i debatten. Också inom detta område finns givetvis lagstiftning och politiska mål uppsatta men uppföljningen av dessa och debatten kring klienternas behov, säkerhet och integritet är oftast lågmäld där enskilda kommuners bedömningar och ekonomiska resurser går före individperspektivet. Detta förhållande är givetvis orimligt. insatser riktas till de allra mest utsatta i vårt samhälle. Mål och ambitionsnivåer borde formuleras utifrån ett klientperspektiv på samma sätt som det är så självklart att göra kring resultat, kvalitet, säkerhet och tillgänglighet inom sjukvården. Med patientsäkerhet som centralt begrepp är det självklart att den sjukvårdande personalens kompetens garanteras genom statlig reglering (legitimation). Att på motsvarande sätt garantera klienters säkerhet genom att reglera socionomyrket har inte ansetts nödvändigt. Ur kvalitets- och säkerhetssynpunkt är den statliga regleringen en bas och en måttstock. Behovet av att öka klientsäkerheten har otvivelaktigt stärkts i takt med att samhället och människors villkor förändrats. Viktiga uppgifter för läggs numera ut på entreprenad och socionomer öppnar eget inom samma verksamhetsområden som psykologer. Om krav ställdes på att dessa befattningshavare måste ha statligt reglerad kompetens skulle klienttryggheten otvivelaktigt öka. Det är inte tillräckligt att hänvisa till de enskilda kommunernas ansvar. Utvecklingen har tyvärr visat att detta inte har garanterat klienter tillräckligt skydd. Klientsäkerheten måste likställas med de krav vi ställer på patientsäkerhet. Klientsäkerhet och jämlikhetsaspekter är således de viktigaste argumenten för införande av legitimation. Det finns dock ytterligare skäl. Socionomyrket är av tradition ett kvinnoyrke med allt vad det innebär av låg lön och låg status. Psykosocialt arbete handlar om enskilda människors hela existens och borde därför få en stärkt ställning och locka till ytterligare forskning och metodutveckling. En statlig reglering skulle medföra en statushöjning för hela socionomkollektivet och arbetsfältet. Att statligt reglera socionomernas kompetens vore ett stort steg på vägen i likställandet av sjukvårdens patienter och klienter.
mot · GR02So333 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett sprutbytesprogram. För att kunna verka mot målet Ett Narkotikafritt Samhälle krävs att alla olika funktioner i samhället har ett gemensamt ansvar att samverka inom narkotikaområdet. lagstiftning och olika myndigheters beslut måste verka i samma riktning för att få maximalt genomslag. Med ett tydligt samfällt agerande från samhället och i samverkan med frivilligorganisationerna kan målet uppnås. Jag ställer mig dock tveksam till att ett sprutbytesprogram är ett verksamt medel att nå målet. Det riskerar i stället att skapa en polarisering mellan och sprutbytesprogrammen. Det riskerar även att flytta fokus från motivering, avgiftning och behandling till sprutbyte som stödjer ett fortsatt missbruk. Narkotikastrafflagen 6 § tredje stycket lyder: Påträffas injektionssprutor eller kanyler, som kan användas för insprutning i människokroppen, eller andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk av eller annan befattning med narkotika, hos någon som har begått brott enligt denna lag eller i ett utrymme som disponeras av honom i förbindelse med narkotika som varit föremål för brott enligt denna lag, skall föremålen oavsett vem de tillhör, förklaras förverkade, om det ej är uppenbart obilligt. I debatten kring införande av sprutbytesprogram har det inte klargjorts om narkotikalagens regler om injektionssprutor och andra föremål som är ägnade att användas för missbruk ska utgå för partiellt område eller i sin helhet. Enligt min mening skulle ett geografiskt partiellt undantag från narkotikalagen ge besvärande gränsdragningsproblem. Vidare visar en pilotstudie i på att kanyler som delas ut återanvänds upp till fem gånger. Och poängterar att programmet inte haft någon effekt på smittspridningen av HIV eller hepatit B och C. behöver utveckla missbruksvården på ett aktivt sätt, fler behöver hjälp att lämna sitt missbruk. Arbetet med att stärka såväl tillgången till kvalificerad vård som att få vårdkedjan för missbrukare att hålla är viktigt. Motivationsarbete, avgiftning samt behandling och uppföljning ska kunna erbjudas. Likaså bör vårdpersonal få tillgång till utbildning som är anpassad till det vårdbehov de möter under i sitt arbete.
mot · GR02So334 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utomhusreklam för alkohol och tillämpning av gällande lagstiftning. På flera platser i har det förekommit olaglig vinreklam. har vi kunnat konstatera hur utomhusreklam för alkohol i form av reklamaffischer har satts upp på offentliga platser i mycket frekventerade utomhusmiljöer. Allmänheten har tvingats ta del av den olagliga utomhusreklamen bland annat utanför försäljningsställen för livsmedel. Vi har med andra ord fått uppleva att alkoholindustrin och reklamföretagen arbetar på ett oseriöst sätt. Märkligt nog gick innan den ansvariga myndigheten agerade. Endast enstaka kommuner ingrep. Det blev uppenbart att övervakningen och arbetet med att upprätthålla nuvarande lagstiftning har klara brister. motionerade jag om behovet av en översyn av alkoholreklamen. har en utredning tillsatts. Utredningen om alkoholreklam i tryckta skrifter har överlämnat sitt betänkande, SOU 2003:69. Det är nu ute på remiss. Men som vi sett görs också alkoholreklam på andra sätt än de som utredningen hade i uppdrag att föreslå begränsningar för. Regeringen bör därför föra in frågan om otillåten utomhusreklam i det fortsatta arbetet. Enligt 4 kap. 8 § alkohollagen (1994:1738) ska vid all marknadsföring av alkoholdrycker till konsumenter särskilt måttfullhet iakttas. Reklam eller annan marknadsföringsåtgärd som är påträngande eller som uppmanar till bruk av alkohol är förbjuden. Utomhusreklam på offentliga platser och direktreklam till hushåll förefaller vara åtgärder som omfattas av riktlinjer. Tillsynen över marknadsföringen i stort av alkoholdrycker åvilar således /KO. Tillsynen över marknadsföringen på serveringsställen, d.v.s. tillståndshavarens ansvar för marknadsföringen, åvilar i första hand kommunerna. Såväl /KO som kommunerna har möjlighet att tillgripa sanktioner men ett problem är att ansvarsfördelningen riskerar upplevas som splittrad. Det finns därför all anledning att regeringen gör en förnyad genomgång av lagstiftning och tillämpning av bestämmelserna för alkoholreklam. En angelägen åtgärd är att tillse att förbudet mot utomhusreklam i vår lagstiftning kan upprätthållas.
mot · GR02So335 · 2003-10-07 00:00:00 — Gemensamt ansvar för patienter med dubbeldiagnos tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ansvaret för patienter med dubbeldiagnos. Vid många tillfällen visar det sig att personer med psykiska sjukdomar och som har ett missbruksproblem hamnar mellan två stolar. Det är dags att se över denna problematik eftersom patienten riskerar att hamna i ett moment 22. Den psykiska behandlingen/rehabiliteringen kan inte påbörjas förrän missbruksproblemet är löst men patienten har svårt att upphöra med missbruket på grund av behov av behandling/rehabilitering för sin psykiska sjukdom. Med den kunskap som finns i vad gäller både behandling inom psykiatrin och missbruksvården borde detta inte vara något problem. Ofta har verksamheterna olika huvudmän vilket kan vara ett hinder, och det kan råda tveksamheter hos vem ansvaret ligger. Därför bör det klargöras vem som bär ansvaret, eller tydliggöras att det finns ett gemensamt ansvar för att patienter med dubbeldiagnos får relevant behandling.
mot · GR02So336 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en utredning bör göras om kartläggning över unga flickors upplevelser i samband med påtvingad sex och bestående psykiska men. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda ett informationsprogram riktat till ungdomar enligt intentionerna i motionen. Unga flickor utsätts för krav på påtvingad avancerad sex, som kan innebära att de är skadade efter sexdebuten. Porrfilmerna på kabel-TV och på Internet kommer rakt in i tonårsrummen och blir ett krav på flickorna att medverka i alltmer avancerade sexlekar. Hälften av ungdomsmottagningar uppgav att flickorna kommer till dem med sår och infektioner orsakade av skador på könsorganen. De uppvisar sprickor och svullnader runt ändtarmen efter analsex och infektioner orsakade av såren. Unga flickor uppger att pojkarna pressar på flickorna och tjatar på dem för att de skall gå med på denna typ av sex. De har svårt att värja sig vid denna påtryckning. är förhållandet ännu mer uppenbart. Erfarenheter från medicinmottagningar visar att ingen förändring har skett. Flickor fortsätter att komma in med skador på könsorganen och skador efter analsex i än högre grad. Information skulle kunna upplysa alla unga tjejer att de har rätt till sin egen kropp och till att bestämma över vad de behöver gå med på i sexuella relationer. Unga flickor som på det här sättet blir pressade att gå med på påtvingad avancerad sex går ut i livet både med fysiska och psykiska men. Nyhetsrapporteringen visar hur den öppna förnedringen av unga kvinnor och tonårstjejer ökar. Trots att unga kvinnor lyfts fram i alla möjliga sammanhang, som framgångsrika, så visar nyheterna att de unga kvinnorna är en grupp, som drabbas av ålderns och könets dubbla underordning. Allt yngre flickor försöker leva upp till den moderna hårdpornografins bisarra kvinno- och sexbilder, men flickornas psykiska hälsa påverkas. I en undersökning från uppger var tionde tonårsflicka att hon är deprimerad och var tjugonde säger att hon har försökt ta sitt liv. Dessutom är det vardag med könsord, tafsande och andra kränkningar på svenska skolgårdar . En utredning och kartläggning behöver göras över unga flickors upplevelser i samband med påtvingad sex och bestående psykiska men, vilket bör ges regeringen tillkänna. Ett program för information till skolor bör ingå i denna utredning, och där inte minst den faktiska makten över den egna kroppen behöver belysas.