mot · GR02Sf326 · 2003-10-07 00:00:00 — Skolor i olika bostadsområden har oerhört olika förutsättningar. Naturligtvis sätter det sina spår i en skola när av eleverna har ett annat modersmål än svenska. Det behövs ofta undervisning i mindre grupper, fler speciallärare och mer resurser för elevvård. Det har inte alltid varit så att dessa skolor har fått kompensation för sina större utgifter. Resurserna måste fördelas så att det verkligen blir ett rejält tillskott till de skolor som har många barn med stora behov av extra stöd. Pengarna måste sedan verkligen följa med eleverna till de skolor de väljer. liberalerna vill att skolan finansieras med hjälp av en nationell skolpeng. En del av skolpengen ska vara lika för alla elever men en del ska kunna riktas till skolor i socioekonomiskt utsatta områden och en del ska riktas till de elever som behöver särskilt stöd. Därmed tar man större hänsyn till skolors och elevers olika förutsättningar. Genom att erbjuda högre lärarlöner, rusta upp skollokalerna, ställa krav på eleverna, ge svaga elever extra tid och göra satsningar på nya pedagogiska hjälpmedel kan de skolor som har sociala problem omvandlas till motorn som lyfter ett bostadsområde. Genom sådana s.k. magnetskolor kan människor lockas att bosätta sig i utsatta områden och segregationen därmed brytas. Vad som anförts om magnetskolor och extrasatsningar på skolor i utsatta områden bör ge regeringen till känna. 10.4 Bryt boendesegregationen genom fritt val av skola Det är viktigt att slå fast att den frihet att välja som friskolorna medfört kan vara ett sätt att motverka segregationen. När elever och föräldrar själva kan välja skola behöver de inte välja den skola som ligger närmast, vilket gör att bostadssegregationen inte slår igenom på samma sätt i skolan. Framför allt handlar det dock om att ge makt åt den enskilde. Den som känner att hon eller han har makt över sitt liv kan lättare komma in i det svenska samhället. Även etniska friskolor kan vara en väg att bryta segregationen om man med segregation menar, som vi gör, maktlöshet och utanförskap. Den trygghet det kan innebära att gå i exempelvis en muslimsk friskola kan leda till bättre studieresultat och därmed bättre möjligheter att bryta utanförskapet. Kraven på de etniska friskolorna ska givetvis vara lika som för andra skolor. Skolan har ett ansvar att ge den enskilde eleven en grundläggande demokratisk fostran. Likaså är det en självklarhet att undervisning om de stora världsreligionerna måste komma alla till del. Vad som anförs ovan om friskolor som ett sätt att motverka segregation bör ge regeringen till känna. 11 Frihet att välja bostadsort ej fast i förorten Ur liberal synvinkel är det i grunden inget problem att nya svenskar bosätter sig i samma område. Om turksvenskar, kinessvenskar eller kurdsvenskar väljer att bosätta sig i närheten av sina landsmän är det i sig inget problem. Det är snarare naturligt att den som kommer från ett annat land väljer att bosätta sig i närheten av människor hon eller han känner samhörighet med. Vad som är ett problem är om de nya svenskarna blir fast i utsatta förorter inte för att de valt det utan därför att de inte har möjlighet att ta sig därifrån. Målet ska vara att alla ska kunna välja var de ska bo, men det ligger inget självändamål i att andelen gamla och nya svenskar är exakt lika stor i samtliga bostadsområden. 11.1 Skapa en positiv spiral i , i och i är alla tre mycket invandrartäta förorter. Även om utvecklingen i dessa områden på flera sätt varit positiv ska det inte förnekas att det finns och har funnits stora sociala problem i dessa och andra bostadsområden där det bor en stor andel nya svenskar. Problemen beror i sig inte på att andelen invandrare är stor utan på att det är områden med en hög arbetslöshet och stora sociala problem. Vad som måste till är att de socialt utsatta områdena lyfts det behöver skapas en positiv spiral. Det handlar om att skapa magnetskolor och att se till att de nya svenskarna verkligen får tillträde till arbetsmarknaden. En annan åtgärd kan vara att lokalisera kommunala och statliga förvaltningar till de utsatta områdena. Förvaltningarna för i sig med sig arbetstillfällen men de ger också ringar på vattnet genom behov av restauranger och andra servicenäringar. Vad som ovan anförts om åtgärder för att lyfta socialt utsatta områden bör ge regeringen till känna. 11.2 Möjligheten att äga sin bostad En gammal sanning är att det man äger det vårdar man. Möjligheten att äga sin bostad kan vara en väg att öka känslan för det område man bor i. Det är därför i utsatta områden särskilt viktigt att möjligheten finns att köpa ut sin hyresrätt och ombilda ett hyreshus till en bostadsrättsförening. Med fler bostadsrätter blir det även en bättre blandning av olika upplåtelseformer (bostadsrätt, hyresrätt, ägarlägenheter). Det skapar nya möten mellan människor med olika bakgrund. Det leder till mer av integration, snarare än till ökad segregation, vilket bör ge regeringen till känna. Den socialdemokratiska regeringen strävar dock åt motsatt håll och har gjort det svårare att ombilda hyresrätter till bostadsrätter. En regel har införts som innebär att minst två tredjedelar, istället för att som tidigare enbart hälften, av hyresgästerna måste vara överens om att ombilda en fastighet från hyresrätter till bostadsrätter för att en bostadsrättsförening ska kunna bildas. Den paradoxala effekten av den nya tvåtredjedelsregeln är att den framför allt kommer att leda till en minskad ombildning av hyresrätt till bostadsrätt i de utsatta förorterna. I ett inledningsskede tenderar intresset i dessa områden att vara något mindre än i städernas, exempelvis , centrala delar. Med stor sannolikhet leder det till att ombildningen till bostadsrätter i centrala bostadsområden fortsätter medan utvecklingen i förorterna stannar av. Resultatet av Socialdemokraternas politik blir att segregationen ökar, inte tvärtom. Att äga sin egen bostad blir ett privilegium för somliga, inte en reell rättighet för alla. 11.3 Bostadsbristen skapar segregation Mer än halva befolkning lever i kommuner med bostadsbrist, enligt aktuella siffror från . Bostadsmarknaden präglas liksom arbetsmarknaden av ett omfattande skyddsnät för insiders, de som lyckats skaffa sig en bostad, men otrygghet för outsiders. Att skaffa sig en bostadsrätt kräver en någorlunda god privatekonomi, en hyresrätt kräver att man köat sedan barnsben, eller en annan hyresrätt att byta med. Andrahandsuthyrningar kräver kontakter. Den som är ny i saknar ofta allt detta, och hänvisas till de områden som de som kan välja har valt bort. Att få bukt med bostadsbristen är därför en viktig förutsättning för att få bukt med segregationen. Bostadsmarknaden har förstörts genom politiska regleringar och dess tillfrisknande hindras effektivt genom fortsatta regleringar, överbeskattning och brist på konkurrens. Byggare hävdar att nya projekt inte kan räknas hem. Så kan det inte få fortsätta. Det måste bli fart på bostadsbyggandet, vilket bör ge regeringen till känna. 12 En effektivare diskrimineringslagstiftning Integrationspolitiken ska främst syfta till att bryta de strukturer som hindrar människor av alla kategorier att delta på arbetsmarknaden och ha makten över sitt liv. Men parallellt med dessa system som måste förändras drabbas människor med annan etnisk bakgrund av diskriminering. Det innebär att de behandlas annorlunda bara för att de tillhör en viss etnisk grupp, har en speciell tro eller på annat sätt avviker från majoritetsnormer. I dessa fall är det angeläget att den enskilde kan få upprättelse. Liberaler har alltid varit ledande i kampen mot diskriminering, så också . För att betona vikten av detta arbete har vi lagt en särskild diskrimineringsmotion, där vi närmare utvecklar vår politik. Den nuvarande lagstiftningen mot etnisk diskriminering i arbetslivet infördes och förbättrades 1999 med stöd från . Lagen är ett stort steg framåt mot en effektivare och mer rättssäker lagstiftning mot diskriminering. Ändå har tillämpningen av den nya lagen inte åstadkommit dramatiska förändringar i arbetslivets strukturer. En ny situation har uppstått : antalet anmälningar och klagomål som hamnar på () och fackföreningarnas bord har växt lavinartat. Lagen börjar bli känd och de diskriminerade börjar kräva sin rätt, vilket återspeglas också i antalet avslutade förlikningar som träffas. Men DO är fortfarande , trots förstärkningar, en liten myndighet och riskerar att bli förlamad av den ström av anmälningar som kommer in. I den s.k. uppdrag ingår att utreda och överväga om regler om positiv särbehandling på grund av etnisk tillhörighet bör införas i arbetslivet. Att en förödande negativ särbehandling ofta förekommer i nutidens behöver inte längre bevisas. Civilingenjörer, ekonomer och forskare städar, säljer biljetter och kör taxi. Alla statistiska redovisningar visar att arbetslösheten är betydligt större bland utomlands födda än bland personer födda i av svenska föräldrar. Frågan är dock om en motsatt sort av särbehandling en s.k. positiv särbehandling är det effektiva botemedlet? Detta är långt ifrån säkert. Vad arbetslivet behöver är inte olika modeller för möten med folk med rötter i olika kulturer, utan samma behandling, samma sätt att utforma möten med alla slags människor bosatta i landet.