mot · GR02So344 · 2003-10-07 00:00:00 — Försiktighetsprincipen och elektromagnetisk ohälsa tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en helhetssyn på miljö och hälsa och sambandet mellan tungmetaller, kemikalier, strålning och sjukdomstillstånd som utbrändhet, elöverkänslighet och kronisk trötthet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att myndigheterna måste inta en mer öppen attityd till behandlingsformer som visar sig hjälpa patienter med elöverkänslighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en specialutrustad klinik för att ta bort den skadliga belastningen av tungmetaller, kemikalier och dolda infektioner bör inrättas i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen måste ta hänsyn till forskning från båda sidor i elöverkänslighetskonflikten och även till vittnesmålen från drabbade människor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att försiktighetsprincipen skall tillämpas vid utformning och lokalisering av alla installationer samt att strålningsfria zoner skall inrättas i kommunerna.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att återigen fastslå att elsanering skall berättiga till bostadsanpassningsbidrag.1 1Yrkandena 5 och 6 hänvisade till BoU. Dagens mycket komplexa samhälle kräver stor öppenhet för att söka nya svar på orsakerna bakom den växande ohälsan. Maktlöshet, stress och mer eller mindre synliga faktorer i vardagen måste uppmärksammas tydligare för att främja hälsan, minska mänskligt lidande och de mycket höga sjukpenningkostnaderna som gröper ur andra välfärdsområden. För att lyckas krävs en ökad nyfikenhet från samhällets sida när det gäller att ställa de svåra frågorna, att söka nya svar på orsakerna bakom ökad ohälsa i syfte att kunna förebygga och satsa på det friska. Det finns en uppenbar ovilja hos såväl myndigheter som regering att se nya orsakssamband och använda nya metoder för att förebygga och minska sjukligheten. Jag menar då att man måste ha en helhetssyn på miljö och hälsa och man måste ta vara på den forskning och den erfarenhet som finns. Det handlar om sambandet mellan tungmetaller, kemikalier och strålning och sjukdomar som utbrändhet, elöverkänslighet, fibromyalgi, kronisk trötthet m.m. Detta bör ges regeringen till känna. är behandlingen av elöverkänsliga i i det närmaste obefintlig. Elöverkänsliga skickas av försäkringskassorna på utredning på bl.a. för en kostnad på ca . Hittar man inga traditionella sjukdomar som man kan behandla får patienten ett erbjudande om psykoterapi och inget mer. Det har i flera studier visats att hälsan förbättras betydligt efter en rätt genomförd tandsanering, där patienten får medel som hjälper leverns och njurarnas avgiftningsförmåga samt antioxidanter för att stärka allmäntillståndet före, under och efter själva ingreppet, samt av tandläkaren skyddas för ytterligare metallbelastning under ingreppet. Enligt civilekonomen rapport , hälsa och pengar så tjänar samhället ca 2 miljoner i minskad sjukskrivning per patient med misstänkt metallbelastning från sina tandfyllningar som får dessa utbytta på ett bra sätt. Bland dessa patienter finns många elöverkänsliga som borde erbjudas denna behandling. En studie i visar att en del personer med sjuka-hus-syndrom (beroende på vilken utlösande faktor det gäller) reagerar med symtom på lysrör, bildskärmar och tv. De är alltså elöverkänsliga. Vidare har en studie vid påvisat att det finns en skillnad på de kemiska substanserna i inomhusmiljön i så kallade sjuka hus och andra hus. Sjuka hus är verkligen sjuka och bland de som drabbas finns de som blir elöverkänsliga, återigen en koppling med kemikalier. Myndigheterna måste inta en mer öppen attityd till behandlingsformer som visar sig hjälpa patienter med elöverkänslighet. På en workshop om elöverkänslighet som samlade läkare och forskare från flera länder med olika specialiteter som neurologi, biofysik, radiofysiologi, yrkesmedicin, psykiatri m.m. redogjorde forskare från försök som visar att elöverkänsliga har en obalans i det autonoma (icke viljestyrda) nervsystemet som gör att de reagerar med symtom på bland annat flimrande ljus, skarpa ljud m.m. Flera av deltagarna pekade på belastningen av miljögifter som orsak till rubbningen i nervsystemet. I workshopens slutdiskussion enades man om att den mest angelägna forskningen när det gäller elöverkänsliga är att göra breda undersökningar, s.k. screenings, av dessa patienters kemiska belastning (vad gäller tungmetaller, bekämpningsmedel, bromerade flamskyddsmedel, lösningsmedel m.m.) samt att utöka de analyser som görs på elöverkänsliga i den vanliga vården. Regeringen bör initiera forskning om sambandet mellan kemisk belastning och elöverkänslighet. I får patienter med sjukdomar som psoriasis, atopiskt eksem, allergier, multipel kemisk känslighet och elöverkänslighet ofta har en patient flera av dessa diagnoser med stöd av sjukförsäkringen komma till en specialklinik för utredning och behandling. Behandlingen går ut på att ta bort den skadliga belastningen av tungmetaller, kemikalier, dolda infektioner. Resultaten som redovisades av professor . Ionescu på ovan nämnda workshop är slående och de bygger på vetenskapliga studier och klinisk erfarenhet av 18 000 patienter. Det är de goda resultaten på Spezialklinik Neukirchen som fått de tyska försäkringskassorna att inse att det är bättre för alla parter om patienterna får en verksam behandling. En liknande specialutrustad klinik borde inrättas i , eventuellt i första hand som en experimentell verksamhet. Intresset för en uppbyggnad av motsvarande kompetens i bör undersökas, och här finns landsting som söker stöd för en liknande utveckling. Elöverkänslighet är ett funktionshinder som innebär en mycket svår situation för de drabbade. Elöverkänslighet är ett funktionshinder som hindrar rörelseförmågan i samhället. Man är ofta begränsad till den egna bostaden och dess närhet. När som helst kan bostaden bli obeboelig t ex om en ny mobiltelefonisändare sätts upp. Man kan inte besöka butiker, läkarmottagningar, myndigheter eller kulturevenemang. Man har ständig värk och koncentrationssvårigheter. Det finns barn som blivit elöverkänsliga . Hur kommer deras liv att se ut? Trots detta erkänns inte elöverkänsligheten, orsakssambanden underkänns. Den s k () drog slutsatsen att det inte finns några samband mellan människors ohälsa och elektromagnetiska fält. Utredningen tog inte hänsyn till den forskning och de forskare som visar på sambanden, inte heller tog den hänsyn till de drygt 400 vittnesmål från elöverkänsliga personer som kom till utredningen. Många människor känner sig marginaliserade till följd av denna uppenbara brist på lyhördhet för det ännu inte vetenskapligt erkända. Regeringen måste säkerställa att hänsyn tas till forskning från båda sidor i denna konflikt och även till vittnesmålen från drabbade människor. Detta bör ges regeringen till känna. Försiktighetsprincipen utvecklas i andra kapitel. Där framhålls att försiktighetsmått ska vidtas så snart det finns skäl att anta att en verksamhet eller åtgärd kan medföra skada eller olägenhet för människors hälsa. Försiktighetsprincipen gäller även när andra kapitel inte är formellt tillämplig. Av proposition 1997/98:90 framgår att det förväntas försiktighetsprincipen ska tillämpas ungefär på det sätt som beskrivs i andra kapitel att vid beslut enligt . Det finns kommuner som ritar in lågstrålande zoner i sina översiktsplaner med hjälp av försiktighetsprincipen. Zonerna ska skyddas från bygge av kraftledningar och mobiltelefonimaster. Det är lovvärda initiativ som bör ingå i vår miljölagstiftning. Försiktighetsprincipen ska tillämpas och hälsoeffekterna ska begränsas genom att strålningskällorna utformas så att skadlig strålning undviks eller minimeras och/eller lokaliseras där de gör minst skada. Det handlar om såväl datainstallationer, trådlös telefoni, mobiltelefoni och lokalisering av som elinstallationer i övrigt. S k lågstrålande zoner bör inrättas i kommunerna. Här måste även kommunernas möjligheter att få stöd i lagstiftningen för att ställa krav på samordning och registrering av t ex mobilsändare stärkas. Detta kan inte minst vara av betydelse för att skydda inrättade zoner och för att ge stöd för forskning i dessa frågor. Elsanering av bostäder har visat sig vara en verksam metod för att göra det möjligt för elöverkänsliga att bo kvar i sina bostäder och ha ett någorlunda drägligt liv. har uttalat sitt stöd för elsanering, bl a i betänkandet 1996/97:BoU12. Elöverkänslighet är naturligtvis ett funktionshinder och skall så vara oavsett var man bor, däremot måste självfallet frågan om hur stödet skall formas utgå från de unika förutsättningarna i varje kommun. Många kommuner lämnar inte bostadsanpassningsbidrag för elsanering. Orsaken står troligen att finna i handledning där det står att bidrag inte lämnas för s k el-sanering. Det är ytterligare ett exempel på hur myndigheter i i strid med uttalanden informationsstyr kommunerna. Alltså är det nu hög tid att återkomma till frågan och återigen fastslå att elsanering ska berättiga till bostadsanpassningbidrag. Detta bör ges regeringen till känna.