mot · GR02So642 · 2003-10-07 00:00:00 — Det finns ett antal fall i landet där medierna uppmärksammat att kommunens kostnader ökat med miljonbelopp på grund av en enda individ. Bristen på anonymitet i små kommuner blottlägger ofta vilka personer det handlar om. Detta är otillfredsställande sett ur drabbade individers synvinkel. 9.2 Psykiskt funktionshindrade och LSS De psykiskt funktionshindrade får inte LSS-insatser i den omfattning som lagstiftaren avsett. ifrån 1992 uppskattade antalet psykiskt funktionshindrade som hade behov av LSS-insatser till ca 20 000 individer. Ytterligare 20 000 personer hade behov av insatser vad gäller daglig social verksamhet. erhöll cirka 2 700 personer insatser enligt LSS på grund av psykiska funktionshinder. Handläggare på kommunerna anser att lagen är svår att tillämpa. De beviljar därför insatser enligt socialtjänstlagen, vilket innebär att insatserna inte är anpassade efter den enskildes speciella behov. Det finns betydande kunskapsbrister på kommuner och försäkringskassor kring psykiskt funktionshindrades behov. Regeringen bör göra en översyn av hur LSS-lagstiftningen fungerar för psykiskt funktionshindrade. Översynen bör omfatta frågor som t.ex. hur insatserna är preciserade med tanke på gruppens behov och personkretsens avgränsning. 9.3 Lagen om assistansersättning LSS ger enligt 9 § personer som tillhör lagens personkrets rätt till personlig assistans om behov av sådant stöd finns. Närmare bestämmelser finns i lagen (1993:389) om assistansersättning (). För många svårt handikappade är personlig assistans enligt av stort värde. Assistansreformen har inneburit ökad valfrihet och bättre livskvalitet för dem med omfattande funktionshinder. Reformen med personlig assistans har dock inskränkts i samband med besparingar i statsbudgeten, och det är svårt att rekrytera personliga assistenter. Förutom finansieringsproblematiken har LASS-reformen också präglats av vissa tillämpningsproblem. socialutskott har begärt en översyn kring hur lagen har fungerat i praktiken, bemötandefrågorna, personalförsörjningen och hur den långsiktiga finansieringen ska lösas. välkomnar översynen och anser att den bör påbörjas . 9.4 Stöd enligt socialtjänstlagen Det är för den enskilde stor skillnad på de stödinsatser som ges genom LSS respektive SoL. Stöd genom LSS ger sammantaget en bättre livskvalitet tack vare den stödbehövandes möjligheter till inflytande över vilka insatser som ges. Den enskilde har inte rätt till försörjningsstöd för de höga merkostnader som funktionshindret medför. menar att därför personligt stöd ska vara en rättighet även inom SoL. 9.5 Maxtaxan inom handikappomsorgen Den så kallad maxtaxan för äldre och funktionshindrade i särskilda boenden, som infördes , var en nödvändig reform. Med tidigare nivåer på avgifter för hemtjänst och boende samt på förbehållsbelopp hade många pensionärer och funktionshindrade anledning att känna oro över sin ekonomiska situation. Men lagförslaget var behäftat med en rad oklarheter när det gäller tillämpningen i kommunerna. Tyvärr beslutade att införa maxtaxan utan att komplettera propositionen med uppenbart nödvändiga ändringar. Reformens tydliga brister måste åtgärdas det går inte att utreda och vänta . Tillämpningen av maxtaxan har därefter visat sig skilja mellan olika kommuner vilket drabbat enskilda personer. Kommunerna har i vissa fall tagit ut oskäliga avgifter för bl.a. kost och omvårdnad. utvecklar sin politik om maxtaxan för äldre och funktionshindrade i motion, So591 Äldrepolitiken. Bilstödet är ett bidrag till funktionshindrade personer för köp och anpassning av motorfordon. Bilstödet behöver förändras. Det är en tillgänglighetsfråga som berör många funktionshindrade människor. Ett tydligare brukarperspektiv är nödvändigt. Den faktiska funktionsnedsättningen måste utgöra grund för rätten till bilstöd. Enligt regeringen bereds frågan om regelverk och tillämpning av bilstöd i . Den beredningen har fortskridit i ett mycket långsamt tempo sedan behandlingen av budgetpropositionen då lämnade ett tillkännagivande om att regeringen måste återkomma med förslag. Regeringen fördröjer, av oklara skäl, en lösning på problemen med bilstödet. Bilstödet kan endast ges till en person med funktionshinder i arbetsför ålder (upp till , förtidspensionerad upp till ) och till förälder till ett handikappat barn. Cirka 25 000 personer är beviljade bilstöd. anser att den faktiska funktionsnedsättningen ska utgöra grund för rätten till bilstöd. I de fall då en person själv inte kan framföra ett fordon ska familjemedlemmar eller assistenter kunna fungera som chaufför. vill att kompetens tillförs handläggare på och försäkringsläkare. Teknisk och ergonomisk kompetens måste finnas hos dem som handlägger bilstödet. De åldersgränser som finns ska slopas. Anpassningar av fordonet måste ofta göras. Sådana anpassningar som är nödvändiga på grund av funktionshindret ska täckas av anpassningsbidrag. Regeringen bör ta initiativ till att se över möjligheterna att skapa någon form av ackreditering av företag som anpassar bilar. kan vilken bilfirma som helst anpassa bilar. En ackreditering skulle både den enskilde, staten och bilfirmorna tjäna på. menar att om färdtjänsten ska vara ett alternativ till kollektivtrafiken för funktionshindrade måste förhållandena vara mer likvärdiga. att om färdtjänsten håller samma standard som kollektivtrafiken bör kostnaden vara densamma för den funktionshindrade, att om färdtjänsten håller samma standard som egen bil bör kostnaden vara densamma för individen, att färdtjänsten med kollektivstandard måste hålla utsatta tider och att man måste kunna ta med ledsagare eller barn. När fattar beslut i färdtjänstärenden kan dessa inte överklagas eftersom färdtjänst anses vara kollektivtrafik. Det bör finnas en myndighet att överklaga hos. Regeringen bör lösa frågan om instans för överklagande beträffande färdtjänstärenden. Personer med omfattande funktionshinder, t.ex. blinda eller synskadade och intellektuellt funktionshindrade, behöver mycket färdtjänst särskilt om de inte beviljas ledsagare. För att stärka även deras rättigheter behöver 1 § färdtjänstlagen ett tillägg som definierar målet med färdtjänstlagen, nämligen att den ska ge lika förutsättningar för människor med funktionshinder att förflytta sig. Många färdtjänstresenärer med smärttillstånd upplever förvärrade besvär vid transport och önskar därför ha en speciell chaufför med kännedom om besvären och/eller en särskild bilmodell. Detta behov måste påtalas vid uppdragsgivningen för att kunna beaktas vid transporten. Funktionshinder är dolda. Till de dolda handikappen räknas allergier, psykiska sjukdomar och neurologiska funktionshinder. Att individens handikapp är osynligt kan innebära en särskilt stor belastning för den som är drabbad. Barn med dolda handikapp såsom DAMP, dyslexi och andra näraliggande diagnoser har fortfarande stora kvarstående behov. Det finns anledning att upprätta en nationell handlingsplan för dessa barn. ökar bidragen till kommunerna för att bl.a. rymma en satsning på personer med dolda handikapp. Handläggare i kommuner och på försäkringskassor behöver utbildning om dolda funktionshinder. Utbildningsmaterial behöver framställas som kan användas i utbildningen. Många drabbas under livet av psykisk ohälsa. Utifrån den helhetssyn på hälsa som förespråkar är det naturligt att se på sambanden mellan kropp och själ, människa och samhälle. En viktig uppgift är att med större engagemang införliva det synsättet i alla insatser som sker när någon drabbas av psykisk ohälsa. För många är det förenat med stor rädsla och ibland skam att drabbas av psykisk ohälsa. Reaktionerna som kan möta den drabbade är undvikande, bortförklaringar, förvåning eller likgiltighet. Det kan ibland vara begripligt då det kan handla om tillstånd och beteenden som väcker många känslor av rädsla, osäkerhet och sorg. Det är ofta brist på kunskap och erfarenhet hos omgivningen som skapar grund för att psykiska funktionshinder blir ett handikapp. Alla med dolda funktionshinder som vill ska få en individuell vårdplan. Det ska även erbjudas i de fall insatserna inte ges enligt LSS. För att kunna erbjuda människor en attraktiv vård krävs att ett mer individuellt arbetssätt tillämpas där den enskildes möjligheter, önskemål och resurser står i centrum. Oavsett vem som ger vården, offentlig eller enskild vårdgivare, ska individuella vårdplaner användas. I planen ska alla insatser som behövs finnas med. Det kan vara vad kommunen eller landsting ska tillgodose men även övrigt som den enskilde är i behov av för att uppnå goda levnadsvillkor. Det kan vara sjukvårdsinsatser, arbetsträning, sjukgymnastik, studier, rekreation m.m. Planen ska vara den enskildes arbetsinstrument för att skapa sig ett självständigt liv, inte en dokumentation över en myndighets insatser. 13 Att vara döv eller hörselskadad Många hörselskadade tvingas till förtidspension och långa sjukskrivningsperioder för att situationen i arbetslivet blivit ohållbar. Undersökningar om hörselskadade visar att de har en besvärlig situation i arbetslivet och att hörselskadade trots lång anställningstid inte fått möjlighet till kompetensutveckling. Hörselskadade är också överrepresenterade bland dem som har förtidspension. Var femte förtidspensionerad man är, enligt SCB:s välfärdsrapport, hörselskadad. En hörselskadad individ riskerar dessutom att bli isolerad eftersom det ofta är svårt att kommunicera med såväl hörande som döva personer. För döva liksom för hörande är förmågan att kommunicera genom språket inte medfödd utan utvecklas i kontakten med andra människor. Om man växer upp och lever i en språkligt torftig miljö blir den språkliga förmågan sämre. För döva är teckenspråket av stor betydelse för möjligheten till delaktighet i samhället. Döva elever behöver mycket stöd och resurser under sin skolgång. För sin utveckling måste eleverna ha språklig kontakt även med annan personal än lärarna. Därför är det viktigt att inte bara lärarna utan även övrig personal behärskar teckenspråk. Målet bör vara att all personal som arbetar och har kontakt med barnen på dövskolor ska kunna teckentala.