mot · GR02Bo272 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det inte skall vara möjligt att tillträda en fastighet innan förvärvstillstånd beviljats. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det inte skall vara så enkelt att kringgå lagen genom att fingera ett boende i glesbygden genom att låna en brevlåda eller en inneboendeadress. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det inte skall vara möjligt att få förvärva genom att utlova en framtida bosättning på fastigheten men där sanktioner saknas mot den som inte uppfyller utfästelsen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bestämmelserna om anmälan helt tas bort för att i stället ersättas med förvärvstillstånd så att alla förvärv i glesbygd prövas på samma sätt av . Till gagn för glesbygden Jordförvärvslagen ska gagna glesbygden är det tänkt, men det gör den inte. Den kan enkelt utnyttjas för snabba skogsklipp. Personer med pengar och lite fräckhet blåser lätt de bofasta på både jobb och inkomster. När lagen tillkom 1979 var avsikten att mjuka upp den tidigare mycket restriktiva lagen. Avsikten var ändå att slå vakt om glesbygdens möjligheter att ge sysselsättning och inkomster till de ortsboende. Lagen anger tre alternativ för privatpersoner som önskar förvärva jord och skog i glesbygd: Den som vid förvärvet bott i glesbygd inom kommunen anmäler detta till , som skall utfärda ett bevis om bosättningen. Med beviset i sin hand kan förvärvaren söka lagfart och fullborda förvärvet. Den som vid förvärvet skriftligen förbinder sig att bosätta sig på fastigheten och bo där anmäler likaså detta till som utfärdar bevis om bosättningsåtagandet. Förvärvaren kan därefter söka lagfart med beviset som grund. Den som inte uppfyller förutsättningarna för anmälan skall söka förvärvstillstånd hos . har möjlighet att neka förvärvstillstånd för utbor om åkern eller skogen behövs för att ge arbete och inkomst åt någon som är bosatt i glesbygden. Lagen ger utrymme för mygel Lagen skulle vara ett styrmedel i arbetet med landsbygdsutveckling. Tyvärr blev lagen så tandlös att den bara är ett styrmedel på papperet. Länsstyrelserna i glesbygdslänen har påpekat detta för ansvariga jordbruksministrar. Tyvärr så har dock ännu inget hänt. Vid en interpellationsdebatt i om vad regeringen var beredd att vidta för åtgärder för att stoppa den skogsskövling som pågår i de områden som omfattas av jordförvärvslagen gick statsrådet i svaromål. Hon informerade om att regeringen håller på med en justering av skogsvårdslagen. Vi förmodar att frågeställaren önskade svar avseende jordförvärvslagen eftersom hon uttryckligen nämnde den lagen i sin fråga. Men här undvek regeringen jordförvärvsfrågan och skickade fram skogsministern istället för jordbruksministern till vars domäner jordförvärvslagen hör. Regeringen gör med andra ord två skilda frågor till en. Det är bra om man kan förhindra att folk smiter från sin skyldighet att anlägga ny skog efter gammal, som statsrådet var inne på. Sådant styr man med skogsvårdslagen. Men möjligheterna att styra förvärv av skogsmark i glesbygden har föga med skogsvårdslagen att göra. Ett verkligt fall i en av utpräglade glesbygder har upprört många och är en bra illustration till hur undermålig jordförvärvslagen är som styrmedel. Det är en illustration till glesbygdsbornas upplevelse av avståndet mellan politiska utfästelser och politisk handling. Det aktuella fallet har tidigare omnämnts i bl.a. och i . Två skogsfastigheter utan byggnader bjöds ut på anbud. Närmaste granne som är heltidsverksam skogsbrukare lämnade bud på den ena. Båda fastigheterna såldes till ett Stockholmspar som gjort ett betydande antal skogsaffärer tidigare. nekade förvärvstillstånd på den av fastigheterna som grannen lämnat bud på. Med tillskottet skulle ett långsiktigt heltidsskogsbruk ha skapats för en ung familj i denna glesbygdsort. Köparen betalade kontant och tillträdde fastigheterna direkt. förvärvsansökan avslagits och överklagningsprocessen pågått har köparen i lugn och ro låtit kalavverka alla de hundratals hektar skog som är möjliga på fastigheterna, ty sådan är jordförvärvslagen. Om förvärvsansökan slutligen avslås, vilket kan dröja , är staten skyldig att lösa in fastigheten om säljaren begär det, ty så är också jordförvärvslagen utformad. Köparen har tagit hand om alla intäkterna för virket. Säljaren kan i bästa fall få betalt två gånger för fastigheten. Staten eller den glesbygdsbo som varit i behov av marken står där med kalhyggena eller i bästa fall plantskog som enbart innebär kostnader . Och ingen har så vitt man kan se brutit mot någon lag. Lagen medger detta. Väl medveten om risken för avslag på sin ansökan om förvärvstillstånd ansökte köparen efter förvärvet hos skattekontoret i om att få bli skriven som inneboende hos en familj på en glesbygdsort i kommunen. beviljade inskrivningsmyndigheten i länet lagfart utan någon dokumenterad grund annat än att man själv tog en titt i folkbokföringsregistret. Någon anmälan eller något utfärdande av bevis som lagen föreskriver var det inte tal om. Det spelade heller ingen roll att den fingerade bosättningen skedde efter förvärvet och inte före som lagen anger. Vid förfrågan om detta meddelade att man hade en egen praxis och därför inte behövde följa vad som står i lagen. Tyvärr var det heller ingen engångsföreteelse. I ett försök att få rättelse överklagade lagfartsbeslutet till Hovrätten i . Hovrätten meddelade att man inte betraktar som part i lagfartsärendet och avvisar därför överklagandet. Ingen rättsinstans eller annan har kunnat ange vem som annars kan vara behörig att överklaga felaktiga beslut. Således har köparen utan några problem kunnat kringgå jordförvärvslagen på två olika sätt . Både hängslen och livrem om man så får säga. Jordförvärvslagens utformning kan förmodas bidra till att de rättstillämpande myndigheterna väljer att ignorera dess bestämmelser. I ett annat fall förvärvade ägaren till ett känt sportvaruhus i en skogsfastighet i glesbygd. Fastigheten saknade byggnader. Köparen anmälde förvärvet med en förbindelse att bosätta sig på fastigheten. Han fick därmed lagfart på förvärvet. För så är jordförvärvslagen också utformad. Självfallet hade ingen förväntat sig att köparen skulle infria sitt åtagande. I den situationen ska enligt jordförvärvslagen anmäla den uteblivna bosättningen till i . Verket skall därefter tvångsinlösa egendomen. Efter flera påminnelser till kontaktades . önskade förslag på värderingsman för att kunna förhandla med ägaren om inlösenpriset. återkom handläggaren på verket med beskedet att man nu upptäckt att man inte hade några medel att lösa in egendomen för. Man fick skjuta ärendet . , , har ännu ingenting hänt. Köparen disponerar fortfarande fastigheten efter eget gottfinnande. Lag och politik utan förtroende De som arbetar på våra länsstyrelser och möter glesbygdsborna och i sitt arbete skall ge trovärdighet åt lagar och politikernas utfästelser anser att jordförvärvslagen måste förändras. Med den utformning lagen har är det mycket svårt för folk att ha tilltro till att lagen gäller lika för alla. Och hur rimmar detta med målen i det svenska programmet för landsbygdsutveckling (som sanktionerats av )? Mål som hela ska utvecklas, arbetstillfällen ska skapas där människorna finns, levande jordbruk ska finnas i landets alla delar blir innehållslösa om de motverkas av en viljelös lagstiftning. För att skapa arbetstillfällen i glesbygder med regionalpolitiska satsningar är det inte ovanligt med kostnader på per arbetstillfälle. Men när det gäller jorden och skogen finns den redan där. När det dessutom finns människor på orten som inget hellre vill än jobba långsiktigt med den resursen är det upprörande att de styrmedel som ska finnas inte är värda ett barr i realiteten. Ett långsiktigt arbetstillfälle sopas bort på någon månad. Pengarna går till storstaden. Glesbygden och kommunen är förlorarna. De relaterade fallen är inte det normala tillvägagångssättet vid marköverlåtelser. Å andra sidan förekommer det så många fall där man på de här sätten medvetet och enkelt kringgår jordförvärvslagen med precis samma resultat, att det finns alla skäl i världen att täppa igen de allra mest flagranta möjligheterna att kringgå det egentliga syftet med lagen. Vi anser att det inte ska vara möjligt att tillträda fastigheten innan förvärvstillstånd beviljats. Det ska heller inte vara så enkelt att kringgå lagen som att fingera ett boende i glesbygden genom att låna en brevlåda eller en inneboendeadress. Det ska inte heller vara möjligt att få förvärva genom att utlova en framtida bosättning på fastigheten men där sanktioner saknas mot den som struntar i utfästelsen. Länsstyrelserna kan presentera många fler avskräckande exempel på hur personer systematiskt utnyttjar jordförvärvslagens bestämmelser. Vi anser att regeringen ska vidta åtgärder för att ge jordförvärvslagen ett innehåll som tas på allvar av medborgarna och lagtillämpande myndigheter. Ett innehåll som gagnar glesbygden i . Det behövs inga omfattande utredningar och kostar knappast några resurser alls. Vi föreslår att de fatala paragraferna om anmälan helt tas bort. De ersätts med förvärvstillstånd så att alla förvärv i glesbygd prövas på samma sätt av . Det får heller inte vara möjligt att tillträda en fastighet innan ansökan om förvärvstillstånd är avgjord. Genom att genomföra de förslag som vi här redogjort för så kan vi göra något positivt för folk som försöker försörja sig långsiktigt på jord-/skogsbruk i våra glesbygder. Det är dessutom en mycket billig regionalpolitisk åtgärd att genomföra de här föreslagna åtgärderna. Det är ett landsbygdsbidrag som därtill motverkar känslan av uppgivenhet och ilskan över en orättfärdig lagstiftning.