mot · GR02U348 · 2003-10-07 00:00:00 — behandlar hiv/aids-problematiken mer utförligt i vår motion Hiv/aids i ett globalt perspektiv. 6 Miljö och energiproblemen Globaliseringen integrerar inte bara handel, utan även konsumtion och konsumentmarknader. Problemet är att västvärlden sprider en livsstil som inte är långsiktigt hållbar. Självklart skall utvecklingsländerna inte förnekas rätt till utveckling och en bra standard. Lösningen på problemet är dels en effektivisering av den rika världens energi- och resurshantering, dels att erbjuda utvecklingsländerna teknisk hjälp för att undvika smutsiga utvecklingssteg. Behovet av s.k. grön teknik är större än någonsin med tanke på den mycket snabba ekonomiska utveckling som många utvecklingsländer genomgått . Om mer satsningar gjordes på alternativ energiteknik (t.ex. biomassa och olika former av direktverkande solenergi) skulle mycket stora miljövinster göras. 6.1 Miljöförstöring och fattigdom Vid i upprättades målet att miljöaspekter skall integreras i all form av fattigdomsbekämpning. Varje strategi för att bekämpa fattigdomen skall alltså även beakta miljö- och naturresurserna. Det är vårt gemensamma ansvar att målen från följs upp och implementeras i största möjliga mån. Kopplingen mellan miljöförstöring och fattigdom har många olika sidor. Fattiga människor är mer sårbara för miljöförstöring eller olika typer av föroreningar. Detta gäller såväl den globala som den regionala miljöförändringen. Ofta på grund av att fattiga människor lever direkt av naturresurser och i nära samspel med miljön. Fattigdom kan dessutom vara en bidragande orsak till miljöförstöring. Exempel på detta är överbetning, vegetationsutarmning, avskogning och förstöring av den och kustnära miljön. Dessutom är miljöproblemen ett hinder för att minska fattigdomen. De fattigas villkor försämras av miljöproblem och ofta har de mycket små möjligheter att motverka miljöförstöringens negativa effekter. Detta gäller inte minst för de många fattiga som lever i utvecklingsländernas städer. Den ökande urbaniseringen leder till att människor ofta lever i direkt hälsovådliga miljöer. Vidare är bristande tillgång till vatten en allt större konfliktorsak, och en av de mest akuta utmaningarna är det faktum att 1 miljard människor (1 av 5 i utvecklingsländerna) saknar tillgång till rent dricksvatten. orsakar bristen på goda hygieniska förhållanden av alla sjukdomar i utvecklingsländerna. För syn på politiken inom det multilaterala arbetet på miljöområdet hänvisas till vår motion Internationellt miljösamarbete. 6.2 Investeringar och teknologiöverföring Det räcker inte att skriva under olika konventioner och sätta upp långsiktiga mål för miljöarbetet. Det krävs också snabba och politiska beslut om förändringar. Det saknas fortfarande radikala, djärva grepp för att gå till botten med en rad svåra miljö- och utvecklingsproblem. och EU har en otroligt viktig uppgift att fortsätta med arbetet för att få till stånd konkreta mål och åtgärder för hållbar utveckling. De framtida energiinvesteringar och tjänster för energiförsörjning som behövs för såväl utvecklingen i västvärlden som i fattiga länder måste i långt större utsträckning vara långsiktigt hållbara och energieffektiva. Eftersom tillgången till energi är ett viktigt instrument för utveckling behövs det sunda och samordnade strategier för energiförsörjningen. Det är avgörande att energin görs tillgänglig för alla, även för dem som bor på landsbygden. Däri ligger nyckeln till deltagande i den globala ekonomin och tillgång till nödvändig information. anser att det behövs stora investeringar och teknologitillskott från västvärlden. Samarbete krävs mellan en rad olika aktörer, såväl från biståndsdonatorer och mottagare som mellan privata företag i västvärlden och i utvecklingsländerna. Framförallt finns det stora brister i resurser till finansiering av kostsam infrastruktur. För sådana kostsamma projekt kan EU spela en viktig roll som investerare via det gemensamma EU-biståndet. Det gäller för såväl vattenrening, avlopp, energi, telekommunikation som transportstrukturer. Dåligt fungerande infrastrukturer är hälsovådligt för invånarna och motverkar företagens investeringsvilja i länderna. I UNDP:s årsrapport lyfts bioteknologin fram som ett sätt att bekämpa världens fattigdom via plantering av näringsberikade grödor, resistenta mot virus och mer tåliga mot torka. Den areal som tas i anspråk för odlingar av genmodifierade grödor har ökat 1996 till . Men av dessa grödor kommer från , och . Kritik har däremot lyfts fram från olika inhemska och internationella frivilligorganisationer mot bruket av bioteknologi. Risken är stor att det traditionella jordbruket konkurreras ut av de stora bioteknologiska företagen, till följd av monopolställningar och patenträttigheter som riskerar att missgynna utvecklingen för utvecklingsländerna. Röster höjs mot denna nya form av kolonialism som tros kunna utvecklas av genteknikindustrin och som riskerar att påverka utvecklingsländerna negativt. Patenten innebär att industrin kan ta kontroll över och exploatera organismer och genetiskt material som exklusivt privat egendom som kan säljas eller frånhållas bönder, uppfödare, forskare och läkare. De hälso- och miljömässiga konsekvenserna av biotekniken är dessutom mycket osäkra. Det är ännu oklart hur en ökad användning biotekniken slår på det ekologiska systemet och försiktighetsprincipen bör därför råda inom detta område. 7 Konflikter, säkerhet och utveckling Det krävs en vidareutveckling i synen på konflikt- och säkerhetsfrågornas koppling till biståndet. Biståndet till stöd för mänskliga rättigheter, demokratiutveckling, kampen mot miljöproblem och hiv/aids-bekämpningen m.m. är alla problemområden som är starkt länkade till säkerhetspolitiska aspekter. Biståndet som ges innan en konflikt har brutit ut, till riskzoner samt till fredsuppbyggande insatser i efterkrigsområden måste förbättras. Bättre varningssystem i det internationella samfundet måste utvecklas för att bättre upptäcka potentiella konflikter och för att sätta in konfliktförebyggande insatser . I det fredsuppbyggande arbetet behövs det ofta ett brett spektrum av olika biståndsinsatser: humanitär hjälp, minröjning, infrastruktursprojekt, demokratistöd, civila poliser och kommunalt stöd m.m. För att öka säkerheten för människor i efterkrigsområden eller i sönderfallna stater med utspritt krigsmateriel, bör ett förstärkt bistånd riktas mot att öka kapaciteten för minröjning och effektivisera insamlingen av handeldvapen. anser det speciellt viktigt med bistånd riktat mot insatser för förståelse och försoning mellan tidigare stridande folkgrupper. En viktig del av det konfliktförebyggande arbetet är även att skipa rättvisa och ställa krigsförbrytare inför rätta. Med andra ord bör bistånd i högre utsträckning också riktas till uppbyggnad av rättsväsende, fängelsevård, domstolar och utbildning av det juridiska systemets personal. Naturkatastrofer och konflikter har med stor tydlighet visat behovet av en väsentligt stärkt beredskap för stora humanitära kriser. Insatser behövs på flera plan. För det första krävs en kraftfull förstärkning av kapaciteten för att hantera katastrofer i de värst drabbade länderna. För det andra behöver forskningen intensifieras kring naturkatastrofer och deras orsaker. Fortsatt kunskapsuppbyggnad kring klimatförändringen och dess konsekvenser är viktig. Bättre samordning krävs för den internationella beredskapen för större katastrofer. Vid väpnade konflikter är brotten mot de mänskliga rättigheterna oftast som värst, och det är då som den civila befolkningen hårdast drabbas. Därför är det nödvändigt med ett omfattande internationellt bistånd som kan värna människoliv och lindra de humanitära följderna av väpnade konflikter. Såväl interna som externa flyktingar är de kanske mest utsatta människorna i vår värld. Därför är det av högsta betydelse att FN:s ekonomiska kris blir löst. anser det mycket viktigt att i detta sammanhang finna stöd till lokalt förankrad konflikthantering och försoningsarbete. Biståndet bör så långt som möjligt gå via frivilligorganisationer som bättre når fram till de behövande folken. Detta bistånd bör ges med utgångspunkt från DAC:s riktlinjer om biståndets roll i konfliktsituationer. vill anslå ökade medel till det humanitära biståndet. Det finns en för liten beredskap och reserv för nya katastrofer. Det är ytterst oroväckande och vi anslår därför mer än regeringen till förmån för denna del av biståndet. FN och dess olika organ utgör det absolut viktigaste ramverket för hela det internationella samarbetet. Det är därför av största vikt att FN fungerar på ett trovärdigt och effektivt sätt. Dessvärre är det ett faktum att organisationen lider av stora organisatoriska problem, bristande resurser och stor ineffektivitet. Detta påverkar hela det fortsatta utvecklingsarbetet mycket negativt och slutsatsen blir därför att organisationen måste reformeras i grunden. presenterade därför en motion med förslag på en reformering av FN och dess anslutande organ. kräver att den som en traditionell väktare av FN:s principer och nära vän av organisationen initierar en omfattande översyn av hela FN:s struktur och arbete generellt, och dess biståndsverksamhet i synnerhet. 10 Människor med funktionsnedsättningar av jordens befolkning har någon form av funktionsnedsättning. Två tredjedelar av dessa lever i fattiga länder. Bland de fattigaste av de fattiga är en oproportionerlig del människor med funktionshinder. Det finns nämligen en tydlig koppling mellan fattigdom och funktionsnedsättning. Ofta löper fattiga människor störst risk att få en funktionsnedsättning och ofta leder en funktionsnedsättning till ökad fattigdom. Relationen formar en ond cirkel som kräver särskilda insatser för att hävas. Men människor med funktionshinder är inte speciellt uppmärksammade i det svenska utvecklingssamarbetet. Detta trots att för människor med funktionsnedsättningar kräver att deras delaktighet och jämlikhet tillförsäkras och frågorna ska genomsyra internationellt utvecklingssamarbete och att , genom vårt ratificerande av , har en skyldighet att verka aktivt för att stärka funktionshindrade barns rättigheter. I praktiken är projekt för denna befolkningsgrupp bara enstaka isolerade företeelser och sällan har de något inflytande i andra biståndsprojekt. Alltför sällan finns konkreta integrerade strategier för funktionshindrade personer, vilket får till följd att en stor del av befolkningen lämnas utanför utvecklingen. Ofta nås inte dessa personer av utbildningsinsatser och hälsovård. Särskilt utsatta är funktionshindrade kvinnor och barn som ofta förvägras grundläggande ekonomiska och sociala rättigheter. För att inkludera funktionshindersfrågor i svenskt utvecklingssamarbete krävs det konkreta åtgärder. Det krävs bl.a. god kunskap om handikappfrågor inom de organisationer som bedriver någon form av utvecklingssamarbete. Bristen på fakta och statistik är ett stort problem. Det behövs mer och förbättrat samarbete mellan funktionshinderorganisationer och Sidas land- och strategiarbete. Det multilaterala samarbetet behöver även förbättras. bör arbeta för att funktionshindersfrågor i högre grad inkluderas i det multilaterala samarbetet inom FN, och EU. Integrering av handikappaspekten i samtliga delar av projektcyklar och genomförande måste vara ett långsiktigt mål. Mot bakgrund av nationella funktionshinderspolitik är det en logisk utveckling att svenskt utvecklingssamarbete tydligare lyfter fram människor med funktionshinder som en prioriterad målgrupp samt skapar verktyg för att tillförsäkra funktionshindrade människors delaktighet i samhället och utvecklingen. De mänskliga rättigheterna ska omfatta alla människor utan åtskillnad. För att kunna tala om alla människors lika värde krävs det därför också att man tar dessa hinder i beaktande. 11 Ambitioner för EU:s utvecklingspolitik Långt mer måste göras gemensamt inom EU för att minska fattigdomen i världen. EU har en viktig roll i att ta ledningen i arbetet för att skapa moderna institutioner och regelverk på internationell nivå för att kunna ta hand om globaliseringens skuggsidor och få världen att fungera hyggligt socialt och miljömässigt. Unionens relationer med utvecklingsländerna är fler, mer omfattande och starkare än vad som är fallet för någon annan utvecklad region. Med unionens snart 25 medlemsländer blir ansvaret ännu större. Genom en sammanhållen politik inom utvecklingsbistånd, handelspolitik och utrikespolitik kan EU bidra till att verka för en rättvisare värld. Precis som den arbetar för att integrera rättvisefrågorna i alla regeringens politikområden, bör den verka för att utvecklingsaspekterna även beaktas inom alla . Behovet av konkreta förslag hur detta ska realiseras är givetvis lika stort för EU:s utvecklingspolitik som för . Konvergensen inom EU:s bistånds-, jordbruks- och handelspolitik måste öka. Den europeiska handels- och jordbrukspolitiken måste göras förenlig med internationell solidaritet och bör aktivt verka för att stärka det handelsrelaterade utvecklingssamarbetet och demontera EU:s hinder. En snar och omfattande reformering av EU:s jordbrukspolitik är nödvändig, liksom en förstärkning av den normativa dialogen mellan EU och utvecklingsländerna, främjandet av den hållbara utvecklingen samt en förstärkning av utvecklingsländernas handelspolitiska och exportkunniga kompetens. EU-biståndet har brustit i effektivitet och öppenhet. Eftersläpningen för leverans av biståndsmedel har varit stor, även i katastrofsituationer. Ett antal reformer har dock förbättrat situationen. För att EU-biståndet skall bli mer effektivt är en fortsatt decentralisering av uppgifter till kommissionens delegationer i mottagarländerna nödvändig. Här krävs personalförstärkningar och stärkt kompetens hos kommissionen, vilket kräver resurser och utbildningsinsatser. bör också vara pådrivande för att stärka samordning och komplementaritet mellan EU-medlemsstaternas bistånd. För att detta ska vara möjligt måste medlemsstaterna släppa traditionellt revirtänkande och i ökad utsträckning lägga fokus på effektiviteten. vill verka för att en samordningsfunktion inom kommissionen inrättas för att övervaka samstämmigheten på EU-nivå. är det fortfarande svårt att utröna i vilken mån EU-biståndet uppnått uppsatta geografiska och sektoriella mål. kommer därför att fortsätta att kräva bättre resultatredovisning av mål och indikatorer från kommissionen. Det måste vara möjligt för och rådet att löpande utvärdera kommissionens utvecklingssamarbete bl.a. med utgångspunkt i Millenniemålen. Därmed ges en ökad insyn om vad EU-biståndet åstadkommit, vilket är nödvändigt för legitimiteten och i förlängningen också för att understödja biståndsviljan hos EU-ländernas befolkningar och för att skapa förtroende hos såväl medlemsstater som hos samarbetsländer. Förtroendet är en förutsättning för att EU skall kunna spela en viktig roll som samordnare för medlemsstaternas insatser. 11.3 Samarbetet mellan EU och FN anser att bör blir mer pådrivande i utvecklandet av ett effektivare samarbete mellan EU och FN och dess organ samt andra internationella organisationer. 11.4 Utvecklingsländernas militära utgifter En fråga av stor vikt gäller EU:s påverkan på utvecklingsländerna när det gäller minskningen av de militära utgifterna. EU bör som tung samverkanspartner till utvecklingsländerna ställa ökade krav på en minskning av de militära utgifterna i de fattiga länderna, till förmån för ökade sociala investeringar inom bl.a. utbildning och hälso- och sjukvård. En sådan politik ställer även ökade krav på återhållsamhet i EU:s vapenexport. existerar det en uppförandekod för krigsmaterielexport för EU:s medlemsländer. Koden har haft betydelse, men saknar tvångselement och är därmed ett trubbigt verktyg. bör arbeta för en ökad harmonisering av reglerna för krigsmaterielexport som ett led i att tillföra EU:s utrikespolitik en tydligare moralisk dimension. 11.5 EU:s hjälp till demokratiutveckling Det krävs en fortsatt förstärkning och utveckling av EU:s normativa dialog med utvecklingsländerna avseende främjande av fred, demokrati, mänskliga rättigheter och gott ledarskap, inklusive etiska koder för ledare. Fattiga människor måste ges en röst och ett inflytande över sina egna liv. Förhållandena i påkallar särskild uppmärksamhet. Konflikter som genereras av krigsherrar och oetiska politiska ledare måste identifieras och bekämpas, bl.a. genom preventiv diplomati och stöd till regionala medlare. Särskild uppmärksamhet bör riktas mot kvinnor och barn som drabbas mer än andra av konflikter. Genom ett kraftfullt, pro-aktivt främjandet av fred och demokrati berövar vi även internationell terrorism viktiga grunder för sin verksamhet. EU:s stöd till uppbyggnaden av demokratiska politiska partier spelar en mycket viktig roll. Stödet genom den svenska kristdemokratin till samtliga kenyanska politiska partiers organisatoriska och ideologiska utveckling i inför valet bidrog till det positiva maktskiftet i detta land och kan tjäna som förebild i en intensifierad verksamhet genom EU. 11.6 EU som föregångare för andra vill verka för att EU främjar ökad regional integration mellan utvecklingsländerna. EU har till stora delar byggt upp sin egen styrka genom den inre marknaden och bör verka som modell för övriga regioner i världen. Utvecklingsländernas försök till regional integration är ofta trevande och ofullständiga. Väl utförda kan de ge länderna ökad ekonomisk, social och politisk styrka. Regional integration skulle dessutom öka dessa länders möjligheter att delta i internationell handel och investeringsflöden på mera rättvisa och jämlika villkor. EU har här en viktig roll som lärare och föredöme. Regional integration är en mycket viktig fredsfrämjande faktor. Överföringen av resurser från den rika världen till utvecklingsländerna har minskat . har haft en hög biståndsprofil och framstått som ett föredöme för andra länder. beslutades att det svenska biståndet skulle uppgå till av vårt lands BNP (bruttonationalprodukten). Det är beklagligt att det nuvarande målet, av BNI (bruttonationalinkomsten), bara har uppnåtts två gånger . när ledare var biståndsminister. Då nåddes rekordnivån . Den nuvarande regeringens biståndspolitik innebär att utbetalningar för biståndet utgör av BNI. anser att denna utgiftspost bör uppgå till det uppsatta målet på av BNI. anser att biståndet i största möjliga mån bör styras av behovet i omvärlden. är behoven för utvecklingsinsatser enorma, och därför behövs det ett kraftigt internationellt bistånd. Behoven överstiger vida de insatser som görs av västländerna. För att stödja biståndsviljan är det lämpligt att fastställa en biståndsprocentnivå som gäller såväl i låg- som högkonjunkturer. anser vidare att frivilliga bidrag från den svenska befolkningen bör underlättas, vilket bland annat skulle kunna göras genom införandet av avdragsrätt för gåvor och bistånd. Utvecklingsarbetet och den globala kampen mot fattigdomen måste även i fortsättningen inta en central och självklar plats i den svenska statsbudgeten. Genom ett generöst bistånd kan utgöra ett gott föredöme för andra länder och föranleda att ytterligare resurser skapas för en rättvisare värld. I budgetförslag föreslås därför att biståndsramen för de kommande två åren ska höjas med totalt jämfört med regeringens förslag. 13.1 Anslagsbelopp och utgiftsutveckling Den socialdemokratiska regeringen har i sin budgetproposition ökat biståndsanslaget med närmare tre miljarder, vilket är positivt (dock en nedjustering med 79 miljoner i förhållande till vårpropositionen). Men trots höjningen ter det sig som om Socialdemokraterna nöjer sig med att ligga på en biståndsnivå som stannar på av BNI de kommande två åren. Vårt parti står fast vid vårt tidigare mål och anser att via statsbudgeten skall ge av BNI i internationellt bistånd. Regeringen har vidare gjort ändringar i beräkningsgrunderna för biståndet. var biståndsanslaget uppdelat i multilateralt och bilateralt bistånd. I budgetpropositionen finns inte den uppdelningen kvar utan anslaget är istället uppdelat på olika myndigheter. Detta gör att insynen i hur pengarna skall nyttjas blir i stort sätt obefintlig. Nedan (tabell 1 och 2) redovisar vi vårt kostnadsförslag till anslag för hela utgiftsområde 7, . Våra anslag för , och kostnaderna för garantier, överensstämmer med regeringens förslag. I anslaget Biståndsverksamhet är ram högre än regeringens för . Ökningstakten av biståndsanslaget är också högre än regeringens då ökar med . Det är ett tydligt steg på vägen för att internationella bistånd skall nå av BNI (se tabell 3). Tabell 1 Anslagsbelopp utgiftsområde 7 Anslag (tusental kr) (+ 500 000) 19 724 800 8:5 Avsättning för förlustrisker vad avser garantier för finansiellt stöd 8:6 : Internationella uppdrag (+500 000) 20 356 751 Tabell 2 Utgiftsutveckling för biståndsramen (+500) 22 252 (+600) 23 392 (+700) 24 533 Tabell 3 Utgiftsutveckling av biståndsramen i % av BNI Den socialdemokratiska regeringen redovisar inte i årets budgetproposition uppdelningen av det totala biståndanslaget i multilateralt utvecklingssamarbete och i bilateralt utvecklingssamarbete. Detta gör insynen i hur biståndsanslagets pengar skall användas i det närmaste omöjlig. Genom att anta att fördelningen av anslaget i olika politikområden höjs med samma procentsats som det totala anslaget, har vi gjort nedanstående tabell. anslår ökade medel för det bilaterala utvecklingssamarbetet. Till det som var anslagspost Ekonomiska reformer (där skuldavskrivningar ingår, men som inte redovisas i propositionen) tillskjuter ytterligare för att ska föregå med ett gott exempel och leda den internationella opinionen. Därutöver prioriteras Humanitärt bistånd genom ett extra anslag på . har ett flertal katastrofer i vår omvärld visat på betydelsen av förbättrade förberedelser av det humanitära biståndet. För att lyfta frågor om mänskliga rättigheter och demokrati, föreslår vi att en delpost upprättas med samma namn. För detta anslår . Mot bakgrund av en allmänt dålig demokratisk utveckling i stora delar av (, , m.fl.) anser vi att en omprioritering av anslagna medel till regionen bör ske. Vi ökar däremot anslagen till hiv/aids-bekämpning och inför en egen delpost för ett nytt sådant anslag på . De resterande 30 miljonerna avser arbete för barn drabbade av hiv/aids. Tabell 4 Bilateralt utvecklingsarbete (-330 000) 1 670 000 +30 000 (multilateralt utvecklingsarbete) Mänskliga rättigheter och demokrati 0 (ej redovisat) (+200 000) 200 000 1 609 400 (ej redovisat) 600 000 (ej redovisat) 1 137 000 (ej redovisat) 1 330 000 (ej redovisat) (+ 100 000) 1 430 000 871 000 (ej redovisat) (+ 200 000) 1 071 000 72 000 (ej redovisat)