mot · GR02Kr387 · 2003-10-07 00:00:00 — Arkiv, bibliotek och museer 2 Förslag till riksdagsbeslut 2 4 Vårt gemensamma kulturarv 3 4.1 Det synliga kulturarvet 4 4.1.2 Stärkt skydd av kyrkstäderna 5 4.2 Det osynliga kulturarvet 5 5.1 Regional arkivverksamhet 6 6.2 Skolbibliotek och barnbibliotek 9 7.1 Fritt inträde 10 7.2 Hyror och ramanslag 11 7.4 Regionala museer 13 7.5 Några särskilda museer 13 2 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en ny ABM-utredning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om resursfördelningen inom anslag 28:26 Bidrag till kulturmiljövård. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökade resurser till . begär att regeringen skall återkomma med en redogörelse för behoven av att bevara det kyrkliga kulturarvet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kyrkstäderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett förslag angående frågor rörande arkiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om folkrörelsearkiven. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kommunala biblioteksplaner. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om gratis inträde för barn och ungdomar på statliga och regionala museer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nödvändigheten av att lösa frågan om museernas hyreskostnader.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om museernas säkerhet. begär att regeringen återkommer med ett konkret förslag på en lösning av magasinsproblem. begär att regeringen återkommer med information om situationen för regalskeppet . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kvinnomuseer. 1 Yrkande 10 hänvisat till FiU. Vi är alla medskapare av vår kultur och har därför också ett gemensamt ansvar för att vårda och värna den. Både den kultur som lever och det arv som lämnats till oss av tidigare generationer. Det handlar om såväl en immateriell del av tankar, värderingar, musik och berättelser som om en materiell del av föremål och byggnader, båda lika viktiga att bevara för eftervärlden. Vi har alla ett ansvar för det kulturella arvet men ett särskilt ansvar har våra kulturarvsbärande institutioner: arkiven, biblioteken och museerna. Ansvaret för kulturarvet förenar dessa institutioner. Deras gemensamma ansvar ligger i att välja ut vad som ska bevaras, systematisera materialet och sprida information till allmänheten. Alla tre delarna i ABM- (arkiv, bibliotek, museum) institutionernas uppgift måste uppfyllas för att institutionerna ska uppfylla sin roll. Denna gemensamma uppgift förenar ABM-institutionerna men den innebär inte att de är utbytbara. Varje institution har en egenart som måste tas till vara. Vi har tidigare motionerat om tillsättande av en statlig utredning om möjligheterna till ett utökat samarbete mellan ABM-institutionerna. gav oss sitt stöd och på uppdrag tillsatte regeringen , i samarbete med , , och , en utredning. Det är positivt att regeringen så snabbt tillsatte utredningen. anser vi att utredningen fick alltför små befogenheter och möjligheter att komma med konkreta förslag. Regeringens ambition med utredningen var att sammanställa vad som redan görs. Utskottets begäran innebar inte i första hand en utvärdering av det som redan gjorts utan en utredning av hur samarbetet kan gå vidare och på vilket sätt detta bör ske. Resultatet har blivit att den utredning regeringen tillsatt, i sitt slutbetänkande, konstaterar att det behövs en utredning. Vi återkommer därför med vårt krav att regeringen tillsätter en utredning som utifrån det underlag som finns får mandat att lägga fram konkreta förslag på ett utvecklat ABM-samarbete. Det kan inte nog betonas att samarbete inte innebär sammangående. Varje institution måste få bevara sin unika profil och sina unika uppdrag. Genom att stärka varje institutionsform i sin självbild skapas bättre förutsättningar för dem att möta andra. 4 Vårt gemensamma kulturarv Det räcker inte med att endast blicka framåt om man skall uppnå den välfärd som vi så hett eftertraktar. För att färdas väl är det nödvändigt att även veta hur det ser ut i backspegeln. För oss kristdemokrater har detta alltid varit en självklarhet och det är därför glädjande att insikten om vårt eget kulturarvs betydelse ökat i samhället. Varje människa har ett kulturellt ansvar. Det handlar om att lämna efter sig yttre materiella värden i form av konkreta lämningar, men också om ett för ögat osynligt arv i form av värderingar och normer. Att förmedla båda dessa sidor av kulturarvet till nya generationer är en gemensam uppgift för hela samhället. Att ha god kännedom om sitt eget kulturarv är både en förutsättning för att bygga upp sin egen identitet och för att kunna respektera andras kultur och värden. I mötet mellan kulturer krävs förståelse för att kulturarvet inte är givet en gång för alla, utan ständigt berikas av nya upplevelser, erfarenheter och kontakter med andra länder och kulturer. Att värna och värdera sin egen kultur och bejaka mångfald och värdesätta andra kulturer är förutsättningen för en positiv integration. 4.1 Det synliga kulturarvet Kulturlandskapet, kulturinstitutioner, kulturhistoriska föremål, förvaltning och vård handlar om den fasta delen av vårt kulturarv. För denna materiella del av kulturarvet har arkiv, museer och bibliotek ett särskilt ansvar. Registrering, dokumentation, vård, konservering och magasinering ställer stora krav på såväl kunskap, insikt och omsorg som praktisk hantering. Att överleva och förnya sig, att behålla gamla och attrahera nya besökare, föda deras nyfikenhet och kunskapsiver genom existerande och nya utställningar, ny teknik med mera kräver en genomtänkt plan och pedagogik. Kulturmiljöarbete handlar om insatser för bevarande av delar av det synliga kulturarvet. Från att tidigare ha varit inriktat främst på fornlämningar och särskilt värdefull bebyggelse omfattar arbetet också den historiska kontinuiteten i hela miljön. För är kulturmiljöfrågorna centrala. Med utgångspunkt i den förvaltarskapstanke, som är en av hörnpelarna i den kristdemokratiska ideologin, har vi gång efter annan lyft fram betydelsen av det viktiga kulturarbete som bedrivs på detta område. har antalet byggnader som faller inom ramen för ansvarsområde för kulturmiljövård ökat. Det har dock tidigare inte skett någon motsvarande höjning av anslagen vilket inneburit att en viktig del av vårt kulturarv bokstavligen står och förfaller. Det är positivt att regeringen detta år tar ansvar för situationen och satsar på kulturmiljövården. förväntar sig att det också blir beslut. Vi anser det dock vara mycket bekymmersamt att anslaget till minskar med eftersom det är genom den kulturmiljövårdande verksamheten ute i länen sker. föreslår därför att av de 15 miljoner regeringen satsar på kulturmiljövård ska fem miljoner gå till . Kulturmiljöarbetet är beroende av långsiktig planering. Bristen på långsiktighet gäller även de mycket stora svängningarna mellan olika års offentliga infrastrukturinvesteringar vilket uppmärksammat som ett stort problem. Ett viktigt kulturmiljöarbete bedrivs på många olika nivåer i samhället. Vi vill därför särskilt uppmärksamma det arbete som bedrivs av landets hembygds- och fornminnesföreningar som omfattar mer än 450 000 medlemmar. Tillsammans med de insatser som görs av byggnads- och kulturnämnder, länsstyrelser, länsmuseer och kommunala museer samt bidrar man till att förvalta en viktig del av det svenska kulturarvet. Vi vill därför göra en omfördelning inom anslaget till kulturmiljövård så att ytterligare kommer de ideella organisationerna till del. För arkitektur och bebyggelseplanering bär varje generation ett dubbelt ansvar att sätta tidstypiska avtryck i sin samtida kulturmiljö och att ta ansvar för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Med medvetenhet om det arkitekturhistoriska kulturarvet kan detta leva vidare även i nyproduktion. Ett särskilt ansvar har staten , även sedan kyrkan fått en friare ställning, för att bevara det värdefulla kulturarv som våra kyrkor utgör. Det är positivt att regeringen ökade den kyrkoantikvariska ersättningen men det är viktigt att vi får en helhetsbild av hur stora behov som finns. Regeringen bör därför återkomma till med en redogörelse för vilka behov som finns för att bevara vårt kyrkliga kulturarv. 4.1.2 Stärkt skydd av kyrkstäderna Det har funnits runt 70 kyrkstäder i . Av dessa finns minst 16 bevarade . Dessa finns i , samt . De kyrkstäder som finns bevarade används i viss mån fortfarande enligt gammal tradition. har tidigare tagit upp frågan angående skyddet för våra kyrkstäder. Frågan har varit föremål för utredning i . Utredningen har lämnat ett delbetänkande till regeringen. slår fast att ett stärkt skydd behövs för kyrkstäderna och deras tradition. Enligt utredningen tryggar den befintliga lagstiftningen inte ett långsiktigt bevarande av kyrkstäder. För att stärka skyddet för kyrkstäderna föreslår utredningen en särskild reglering i kulturminneslagen. Den skulle ge förutsättningar för ett skydd som kan anpassas efter de stora variationer som finns mellan olika kyrkstäder. utgår ifrån att regeringen kommer med ett förslag till på förslag som ger ett stärkt skydd för kyrkstäder. 4.2 Det osynliga kulturarvet Det för ögat osynliga kulturarvet i form av gemensamma värderingar och principer, historia och tradition, religion och livsåskådning, språk, etiska och moraliska normer, är viktiga element i den icke-materiella kulturella utvecklingen. I varje samhälle krävs en gemensam etisk bas. Förmågan till delaktighet och upplevelse i andras kulturer är också beroende av en egen kulturell identitet och därigenom blir arbetet med det immateriella kulturarvet ett viktigt vapen i kampen mot rasism och främlingsfientlighet. Biblioteken är här tillsammans med skolor, kyrkor, teatrar, andra kulturinstitutioner och frivilliga organisationer av olika slag naturliga platser för diskussion om människans förutsättningar, livsfrågor och värderingar. Runt om i landet finns ett antal arkiv av olika karaktär som förvaltar betydande arkivbestånd. Det handlar om att vårda och bevara men lika mycket om att ge tillgång till värdefull historia. Dessa samlingar speglar människors tankar, föreställningar, handlingar och symboler genom tiderna. Vi kan följa idéer och handlingsmönster i vårt rika kulturarv från tidig medeltid fram till våra dagar; se hur det moderna växer fram på såväl central som regional och lokal nivå. Det är därför viktigt att bevara mångfalden och tillgängligheten på detta område. Det ökade intresset för släktforskning och hembygdsforskning har gjort att arkiven fått ett uppsving när det gäller allmänhetens användning av materialet. Forskarplatserna är hårt utnyttjade, något som naturligtvis är glädjande. visar tillströmningen att vi måste följa utvecklingen med vaksamhet. Redan nu har arkivpersonalens arbetsbelastning med att tillhandahålla material ökat markant. beställdes 156 342 volymer fram vid och landsarkiven, under de 108 729 forskarbesök som gjordes (enligt årsredovisning). Inte bara antalet forskarbesök ökar år utan även mängden material som arkiven måste ta ansvar för. I ett samhälle där mängden pappersmaterial är oöverskådligt blir besluten om vad som är intressant att bevara för framtiden allt svårare men också allt viktigare. Trots att avgränsningarna för vad som ska bevaras blir allt striktare är materialökningen enorm. För att göra materialet tillgängligt för forskare fotograferas materialet successivt till mikrofilm. Bara antalet mikrokort tillgängliga för forskare har ökat med flera hundra tusen och omfattade 2002 över 4,3 miljoner kort. Det är viktigt att vi i samhället får en ökad medvetenhet om arkivmaterialets betydelse för vår historia. Det är särskilt viktigt eftersom många enskilda arkiv förstörs på grund av okunnighet om materialets betydelse. Som exempel kan nämnas att många idrottsföreningar har arkiv med ett stort kulturhistoriskt värde som på olika sätt förstörs eller riskerar att förstöras. bör få i uppdrag att arbeta mer aktivt med att informera föreningar, folkrörelser, organisationer och enskilda om arkivens betydelse och om möjligheterna att bevara arkivmaterial för eftervärden. Den av tillsatta arkivutredningen presenterade sitt slutbetänkande som gick ut på remiss. Det är mycket anmärkningsvärt att regeringen ännu inte presenterat någon proposition i frågan och inte heller har för avsikt att presentera någon . anser att utredningen lade fram många intressanta förslag och att regeringen bör presentera ett förslag i frågan. Allt annat vore ett misslyckande från regeringens sida. Syftet med det statliga stödet är att främja regional arkivverksamhet, att få ett nät av väl fungerande regionala arkivinstitutioner i landet och att bättre integrera folkrörelsearkiven i den regionala kulturpolitiken. Trots att besöken vid de regionala arkiven ökar och de har blivit en allt större resurs för både privat och offentlig sektor ligger anslaget även oförändrat. Många av de regionala arkiven brottas med stora ekonomiska problem. Trots att arkiven genomgått en stark utveckling och fått ett vidgat arbetsfält, bland annat i syfte att tillgängliggöra samlingarna för bredare användargrupper, har resurserna relativt sett inte ökat. Att samla in och säkerställa information, att göra den tillgänglig och dessutom arbeta aktivt för att fler skall få tillgång till samlingarna kräver betydligt större resurser än arkiven har till sitt förfogande. Särskilda utvecklingsinsatser i form av exempelvis arkivpedagogik behöver också göras. Vi föreslår en ökning av anslaget med för att utveckla denna mycket viktiga verksamhet. Den större delen av de regionala arkiven utgörs av folkrörelsearkiven. menar att regeringens satsning på industrisamhällets kulturarv även borde komma folkrörelsearkiven till del eftersom folkrörelserna spelade en avgörande roll i det framväxande industrisamhället. Regeringen har genomfört en bred satsning på industrisamhällets kulturarv. stöder satsningen men har genomgående poängterat att även folkrörelsearkiven bör få del av de ökade resurserna. har arbetat konkret och aktivt på detta område. Det finns till exempel inte en bruksort i landet som inte har eller har haft ett mer eller mindre omfattande folkrörelseliv. Det kan handla om fackföreningar, nykterhetsrörelser, idrottsrörelser, frikyrkor med mera. Genom folkrörelsearkiven kan vi få en mycket god bild av hur arbetarna, tjänstemännen, barnen och de hemarbetande hade det både i sitt arbete och på sin fritid. Det ideella arbetet färgas nämligen alltid av den aktuella livssituationen. Det märks på foton och affischer, i brev och verksamhetsberättelser och protokoll. Detta ger en helhetsbild av arbetarnas historia och det industriella kulturarvet. Det är mot denna bakgrund som vår satsning på de regionala arkiven ska ses. När kyrkan skiljdes från staten beslutades att de kyrkliga arkiven, inklusive folkbokföringsarkiven, skulle överföras från församlingarna till landsarkiven. Det mycket omfattande materialet ska överföras från församlingarna till landsarkiven. Kyrkans ansvar är att bekosta iordningställandet av arkiven samt bekosta överföringen. Statens ansvar är att bekosta emottagandet samt framtida förvaring. Det är bra att ekonomisk förstärkning utlovas i regeringens budgetförslag, vilket vi kristdemokrater tidigare krävt. Vi kommer noga att följa utvecklingen inom området. Under finns enheten SVAR som arbetar med att genom digitalisering förbättra tillgängligheten till arkivmaterialet för allmänheten. Verksamheten är huvudsakligen lokaliserad till där det bland annat finns en forskarsal tillgänglig för såväl forskare som intresserad allmänhet. har SVAR fått ekonomisk ersättning för kostnaden för forskarsalen men tillbaka har den ersättningen upphört. Eftersom arkiven ska vara tillgängliga för allmänheten har de heller inte möjlighet att ta betalt för utnyttjande av forskarsalen. Detta har naturligtvis inneburit en besvärig ekonomisk situation för SVAR och vi förväntar oss att regeringen tillsammans med tar ansvar för att lösa problemet. av alla svenskar besökte ett bibliotek vilket visar på den enorma spridning biblioteken har. Det finns ingen annan kulturinstitution som har ett så högt antal besökande. Till skillnad från de flesta andra kulturinstitutioner har dessutom besökarantalet ökat , och det är framför allt bland dem som enbart har förgymnasial utbildning som den största ökningen skett. Det finns stora möjligheter för biblioteken i framtidens samhälle. Biblioteken är för de flesta en naturlig plats att vända sig till för att inhämta kunskap. Biblioteken som alltid haft en folkbildande roll borde därför ses som en självklar aktör i visionen om det livslånga lärandet. Alltför ofta glöms biblioteken bort såväl på statlig som nivå i diskussioner om utbildningssatsningar och det livslånga lärandet. införde en bibliotekslag. Vi såg en risk i att en lag som reglerar en miniminivå för biblioteksstandard i en kommun lätt kan bli ett tak istället. Regeringen har arbetat med en omarbetning av bibliotekslagen och vi antar att den i det arbetet även utvärderat vilka resultat lagen fått. Vi har därför sett fram emot att få behandla frågan i samband med en proposition på området. Vi förväntar oss att en kommande biblioteksproposition även kommer att innehålla principiella frågor om statens mål och visioner med biblioteken i ett framtida samhälle. Det är mycket angelägna frågor för såväl våra folkbibliotek som forskningsbiblioteken på högskolor och universitet. Vi kan dock konstatera att inte heller detta år planerar regeringen att lägga fram en proposition. tycker det vore bra om varje kommun upprättar kommunala biblioteksplaner där frågorna kring bibliotekens roll i kommunen, mål och visioner diskuteras. De svenska folkbiblioteken omfattas med värme av stora delar av befolkningen. Från början startade de på initiativ av enskilda eller föreningar med ett starkt intresse av att göra böcker lättillgängliga för alla. När kommunerna dragit ned stödet till biblioteken har nya föreningar bildats för att bevara verksamheten. har den också tagits över av föreningarna till exempel för att en filial skulle kunna leva vidare eller ha generösare öppettider. Det är viktigt att inte folkbiblioteken tas för givna och att mål och visioner för biblioteken i kommunerna uteblir. Biblioteken måste få förändras med det omgivande samhället och med kommunens stöd hitta nya uppgifter och målgrupper i ett nytt samhälle. Varje kommun måste ta ett ansvar för folkbiblioteken som vi tror kommer att få en allt större betydelse i kunskapssamhället. 6.2 Skolbibliotek och barnbibliotek Att främja barns läsande är en ovärderlig uppgift för biblioteken och här spelar naturligtvis skol- och barnbiblioteken en särskilt viktig roll. Svenska folket är ett läsande folk och antalet människor som nöjesläser böcker har ökat . Inom en grupp har dock läsandet minskat och det är bland den yngsta gruppen i mätning, 914-åringar. Det är en oroande trend och bibliotekspersonalen kan tillsammans med andra vuxna spela en viktig roll för att bryta den. Barn- och skolbibliotek kan locka barn till läsning, att visa barnen njutningen med att läsa. Genom att utgå från barnens eget intresse och nyfikenhet kan biblioteken fånga barnens intresse för läsning. Skolbiblioteken är tyvärr en undervärderad resurs på många skolor. har de utarmats på många håll. Skolbibliotekarier har blivit sällsynta och urvalet av böcker är ofta föråldrat. Ofta är det någon av lärarna som någon timme ansvarar för att se till . När det inte finns tillgång till en bibliotekarie kan inte utnyttjas på ett effektivt sätt. översyn av skolbiblioteken bekräftar bilden av att kvaliteten är mycket ojämn. Vi tror att skolbiblioteken har en stor betydelse för lärandet och för lusten att läsa. Museerna ansvarar för en stor del av det materiella kulturarvet. De har ett ansvar för att föremålen bevaras men också för att de finns tillgängliga för allmänheten och forskarsamhället. I bevarandet ligger också samlandet. Det ligger i museernas uppgift att besluta om vad från vår egen tid som ska bevaras. Det är en uppgift som i sig är avgörande för kulturarvet. Det är vi, här och , som genom museerna fattar beslut om hur framtidens människor kommer att se . Den utåtriktade verksamheten på ett museum bör syfta till att skapa ökad förståelse för vårt kulturarv och stimulera människor till att ställa frågor om sig själva, om vårt samhälle och våra värderingar. Föremålen i ett museum har en unik förmåga att ge upplevelser och det är i det som särarten i museets utåtriktade verksamhet ligger. Museerna är en naturlig plats för diskussion om människans förutsättningar, livsfrågor och värderingar under olika tidsepoker både i och i andra delar av världen. I arbetet för att motverka främlingsfientlighet och rasism kan därför museernas roll inte nog poängteras. De skulle i ännu högre utsträckning än kunna bidra till att skapa fördjupad respekt för de värden som är en förutsättning för demokratin. Genom museerna kan den historiska erfarenheten tas tillvara för att ge perspektiv på olika frågor när det gäller att hantera nuets problem och välja framtidsriktning. I museernas verksamhet ligger att med ett vetenskapligt förhållningssätt finna ny kunskap om föremålen och deras plats i historien. De måste vara forskare behjälpliga för att på så sätt bidra till ny kunskap om vår historia och framtid. Upprepade gånger har vi påpekat att det är det långsiktiga arbetet vid museerna som behöver stöd. År för år behöver museerna fortsätta sitt arbete med kunskapsuppbyggnad, vård och underhåll av samlingar, arkiv och bilder, rådgivning och information. Den statliga budgeten måste fokuseras på långsiktiga, inte tidsbegränsade bidrag. har också påpekat att museernas ekonomi påverkas mycket negativt av en ökande projektifiering. Vi känner stor oro för museerna, eftersom vi menar att regeringen trots att man nu har insikt om hur problembilden på museisidan ser ut, undanlåter att ta ett samlat grepp för att förbättra situationen. Vår oro handlar till stor del om regeringens bristande långsiktighet när det gäller samlingarna, men även hur regeringen valt att hantera hyreskostnaderna. har även påpekat att museernas allt större beroende av arbetsmarknadspolitiska medel riskerar att bli ett stort problem. Alltfler satsningar på museiområdet görs som arbetsmarknadspolitiska åtgärder där arbetslösa ska sättas i arbete. Det gör att museerna blir sårbara för arbetsmarknadspolitikens svängningar. anser att pengar bör överföras från arbetsmarknads- till kulturområdet för att kulturinstitutionerna själva ska få driva arbetsmarknadspolitiska projekt. Vi anser att det är ett rimligt påpekande som bör övervägas inför kommande budgetarbete. vill arbeta för att långsiktigt bevara samlingarna, öka tillgängligheten till museerna och nå nya grupper av besökare. Vi är därför kritiska till regeringens satsning på fritt inträde på tre statliga museer. Självklart är det bra att så många människor som möjligt får tillgång till museernas verksamhet, och ett inträde kan innebära ett hinder för många. Särskilt positivt är det för barn och unga att få tillgång till vårt kulturarv, men satsningen måste ställas mot andra kulturpolitiska prioriteringar. Det finns en uppenbar risk att en sådan satsning från statens sida kommer att slå hårt mot de icke-statliga museerna som får en mycket svår konkurrenssituation. Dessutom är detta en satsning som framför allt kommer att gynna de som bor i eller i närheten av eftersom samtliga tre museer är lokaliserade i . vidhåller därför det krav vi hade vid förra årets budgetbehandling om fritt inträde för barn och ungdomar upp till på alla landets museer, även de regionala, som ett alternativ till regeringens förslag.