ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GR02So339 · 2003-10-07 00:00:00 — Kvinnor som norm för medicindosering tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att medicinsk forskning bör genomföras i syfte att ta fram doseringsnormer för medicin till kvinnor baserade på den kvinnliga kroppen. Ändrad syn på medicin för kvinnor I vårt förändrade samhälle intar kvinnorna allt högre tjänster på arbetsmarknaden. Kvinnor konkurrerar med männen på männens villkor. För att klara detta måste i allmänhet kvinnor arbeta hårdare och ställer ofta högre krav på sig än männen i samma ställning. Trots att kvinnor blir alltmer jämställda ligger ansvaret för hem och barn fortfarande i huvudsak på kvinnan. Detta dubbla ansvar innebär att kvinnor blir mer utsatta för stress med flera stressfaktorer, vilket medför ökande mängd stressjukdomar. Undertecknad fortsätter att motionera med stor envishet, eftersom det fortfarande inte har skett någon större förändring. Medvetenheten har dock ökat att kvinnorna måste vara normgivande för de medicindoser, som skrivs ut för henne. Hjärtinfarkter hos kvinnor ökar, men det visar sig att kvinnor har svårare att klara en infarkt än män. Mycket beror på att kvinnor uppvisar annorlunda symptom än vad männen gör, men en orsak är troligen att det är svårt att få rätt medicindosering för kvinnor för bl.a. hjärtbesvär. Normer för medicindosering baserade på kvinnokroppen finns ännu inte. Doseringen av medicin vid olika sjukdomstillstånd utgår från den manliga kroppen, och undersökningar har gjorts på hur väl en man tål olika mediciner och doseringsmängder, medan motsvarande för kvinnor saknas. Trots att vi nu befinner oss och snart har gått in i ett nytt millennium har ingen förändring skett. ökade ohälsotalen för kvinnor, medan det minskade för män. Arbetet med kvinnors hälsa och en helhetssyn på kvinnors situation är nödvändig. Kvinnor har tillskansat sig ett stort ansvar för arbete och har även fortfarande huvudansvaret för hem och familj, men detta till trots har kvinnor för lite makt över sina liv. Forskning inriktad på män Den vetenskapliga forskningen, speciellt då den medicinska, är helt inriktad på män. Det är unga män, som är norm för alla standardvärden. I många fall är det unga män som gör sin värnplikt, som ingår i undersökningar och utgör underlaget för forskningen. Förklaringen ligger i att forskare har tyckt att kvinnor är svårare att pröva och ojämna i sina livscykler och att hormoncyklerna innebär ett hinder vid fastställande av medicindoseringsnormer. Eftersom kvinnor kan få barn så är detta också en orsak till att det är lättare att fastställa medicinska värden efter manskroppen. Forskningen drivs av män, för män och på män. När det gäller försök med möss och råttor används t.o.m. också här handjur p.g.a. samma orsaker. Det är viktigt att både kvinnor och män utgör grunden för normering inom främst den medicinska forskningen. Detta kommer att bidra till att minska ohälsotalet och medverka till en bättre helhetsbild av kvinnan samt uppmärksamma skillnader mellan män och kvinnor av betydelse för både arbete och fritid.
mot · GR02So340 · 2003-10-07 00:00:00 — Införandet av boendestöd som en stödinsats enligt LSS tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda möjligheten att införa boendestöd som en stödinsats i 9 § LSS. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om översyn av reglerna för medföljande på långväga resor. Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) innehåller en lista på 10 stödinsatser som ska ge personer med funktionshinder goda levnadsvillkor. Insatserna ska anpassas till mottagarens individuella behov, vara lätt tillgängliga för den som behöver dem och stärka förmågan till ett självständigt liv. Totalt omfattas 47 000 personer av lagen. En av de viktigaste stödinsatserna för personer med funktionshinder är hjälp med de dagliga sysslorna i hemmet. Med hemtjänst eller boendestöd kan man klara av att bo som andra människor och få ett individanpassat stöd som uppmuntrar till självständighet. Men boendestöd finns inte i listan över stödinsatser i LSS, trots att det rör sig om ett av de vanligaste behoven hos de personer med funktionshinder som LSS riktar sig till. kan boendestöd endast beviljas med stöd av socialtjänstlagen. Det leder till sämre rättssäkerhet, eftersom de sökande inte har lika starka rättigheter enligt socialtjänstlagen som de har enligt LSS. Det leder till lägre kvalitet i stödinsatserna, eftersom målet i socialtjänstlagen bara är en skälig levnadsnivå, inte goda levnadsvillkor som i LSS. Det leder till större kostnader för personer med funktionshinder, eftersom stödinsatser enligt LSS är avgiftsfria medan insatser enligt socialtjänstlagen kan vara avgiftsbelagda. Som rättighetslag är LSS bristfällig så länge den inte innehåller en av de vanligaste stödinsatserna personer med funktionshinder behöver. Därför bör boendestöd införas som en stödinsats i LSS. En utjämning av kostnaderna mellan kommuner är önskvärt. Personlig assistent vid resor Vid resor i allmänhet, men utlandsresor i synnerhet, gäller högst speciella regler för personlig assistent som självklart måste följa med sin uppdragsgivare på resorna. Arbetstid och ledig tid är svåra att tolka i lagstiftningen. Det är svårt att bestämma om den tid som avsätts för att följa med på resorna den skall betraktas som arbetstid eller personlig ledig tid för assistenten. Det är angeläget för god arbetsmiljö och samförstånd mellan uppdragsgivare och den anställde att det är klart vad som skall betraktas som arbetstid och ledig tid. Regeringen bör utreda och återkomma till med förslag på lämpligt regelverk över vad som skall gälla för personlig assistent på långväga resor. Vid korta resor i hemkommunen eller dess närhet uppkommer inte dessa problem. Det är av största vikt att frågan utreds avseende vad som är arbetstid samt fritid för medföljande assistenter.
mot · GR02So341 · 2003-10-07 00:00:00 — Kommunernas rätt att anställa läkare inom äldreomsorgen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att verka för att kommunerna får möjlighet att anställa läkare. Ädelreformen, som trädde i kraft , innebar en uppdelning av roller och ansvar för äldres vård och omsorg mellan landstingskommuner och primärkommuner. Uppföljningar visar på såväl positiva som en del negativa effekter. har i en effektivitetsrapport () granskat hur staten agerar för att ge kommuner och landsting goda förutsättningar att organisera och ge vård och omsorg till äldre. RRV menar att vård- och omsorgssystemet har stora inslag av negativa ekonomiska incitament, dvs. att det kortsiktigt lönar sig att göra ansträngningar för att hitta någon annan som löser vårdbehoven. Det uppstår en s.k. vårdkarusell på grund av att ansvarsfördelningen inom systemet är otydlig. Detta gör det svårt för äldre och deras anhöriga att påtala kvalitetsbrister och utkräva ansvar. bär kommunerna ett sjukvårdsansvar för mycket sjuka vårdtagare. Trots detta har inte kommunerna rätt att anställa läkare. Den personal som sköter de vårdbehövande i kommunen har inte tillräckligt med kompetens att ta hand om akut sjukdom hos vårdtagarna. Resultatet blir att vårdtagare hamnar på lasarettets akutmottagning , nätter och för problem som skulle kunna förebyggas eller åtgärdas inom kommunen, om de haft tillgång till läkare tidigt i förloppet. Många kommuner skulle vilja anställa egna läkare med specialistutbildning i geriatrik inom äldreomsorgen. har utrett frågan och ställt sig positiv. Om kommunerna ska kunna ta det fulla ansvaret för äldrevården anser jag att kommunerna borde få möjlighet att anställa läkare.
mot · GR02So346 · 2003-10-07 00:00:00 — Instiftande av en demensombudsman tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om instiftande av en demensombudsman. Delaktighet och jämlikhet för funktionshindrade inom samhällets alla områden det är grundtanken i . I 22 regler preciseras vilka förutsättningar som krävs för delaktighet och jämlikhet, vilka huvudområden som är väsentliga och med vilka medel man kan genomföra förändringar. ställer politiska och moraliska krav. Krav som regeringen ställer sig bakom: Alla i samhället, regeringen, offentliga organ på alla nivåer, företag, organisationer med flera, har ett ansvar för att reglerna blir kända och respekterade och att den vision om ett samhälle för alla, som reglerna uttrycker, också blir verklighet. Dementa personers kränkta rättigheter har uppmärksammats upprepade gånger av massmedia. I blev kränkningen av en dement kvinna inspelad på band av en anhörig. I blev en gravt dement person inlåst och bröt på grund av detta handleden. I kunde åklagaren inte pröva ett misstänkt ärekränkningsbrott mot en dement på grund av en lucka i lagen. är det som bevakar de funktionshindrades, däribland dementas, rättigheter. Då demens, till skillnad från många andra funktionshinder, är degenererande och leder till kognitiv svikt anser jag att det behövs en särskild demensombudsman för att bevaka rättigheterna för de cirka 125 000 dementa i . En demensombudsman föreslås vara talesman för de dementa som ibland inte kan göra sig själva hörda. Vidare föreslås att en demensombudsman skall medvetandegöra de dolda missförhållanden som en del dementa lever med, såsom exempelvis fysisk och psykisk misshandel. föreslås även verka för att brister i lagar och förordningar uppmärksammas.
mot · GR02So347 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över möjligheten att skyndsamt förändra regelverket för bilstöd till funktionshindrade. fattade beslut om att regeringen skulle återkomma till med förslag till förändringar rörande bilstöd till funktionshindrade. Ännu har inget förslag lämnats. Behovet av regelförändringar är stort både vad gäller personkrets, åldersregler, bidragsnivåer och anpassningsåtgärder. Redan pekade i sitt slutbetänkande Rätten till ratten (SOU 1994:55) på behovet av förändringar. RRV har också i en rapport understrukit behovet av detta. Den positiva effekten som tillgången till egen bil, som ett komplement till färdtjänsten, har för personer med funktionsnedsättning är en av de iakttagelser som RRV gjort i sin rapport. Tillgången till bil ger bl.a. större frihet och flexibilitet i resandet vilket också regeringen påpekat. Dagens regler vad gäller t.ex. åldersgränser för rätt till bilstöd stämmer dåligt med regeringens handikappolitiska mål. Det torde också till vissa delar stå i strid med grundsynen i i så motto att de begränsar den funktionshindrades möjligheter att leva ett liv likvärdigt med övriga befolkningen. Enskilda hänvisas till färdtjänst när de fyllt och uppbär sjukersättning. Människor med t.ex. svåra balansproblem, smärtor och svårigheter att bära tvingas åka kollektivt eller nyttja färdtjänst på grund av en stelbent tillämpning. Frågan har uppgetts vara under beredning i . Det är inte längre försvarbart! Det torde inte råda något tvivel om vilka åtgärder som behöver vidtas. Bilstödsfrågan måste med det snaraste föreläggas för beslut om regelförändringar i enlighet med ovan redovisade behov.
mot · GR02So348 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökad tillgänglighet för funktionshindrade till allmänna lokaler och allmänna platser. Enkelt åtgärdade hinder för tillgängligheten och användbarheten för personer med nedsatt rörelse- och orienteringsförmåga ska vara åtgärdade före utgången av i befintliga lokaler dit allmänheten har tillträde och på befintliga allmänna platser. Så står det i den nationella handlingsplanen för handikappolitik. Planen handlar om att tillgängliggöra tusentals myndigheter och tusentals livsmedelsaffärer, kommunkontor, museer, biografer och skolor som funktionshindrade inte kan besöka. Problemet är att planen saknar de kraftfulla medel som garanterar att hindren verkligen blir åtgärdade. Inte ens myndigheterna lever upp till handlingsplanens tillgänglighetskrav. Hur ska då andra förväntas göra det? Vi vet att arbetet ligger efter i tidsschemat. Det är till och med så illa att man på många håll inte ens kommit igång med arbetet. De goda intentionerna i den av antagna handlingsplanen löper risk att falla platt eftersom kraven inte är förenade med någon form av sanktioner om de inte uppfylls. För att uppnå det önskade resultatet krävs starkare formuleringar samt att införande av sanktioner övervägs för de fall man inte uppfyller kraven.
mot · GR02So350 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utvärdera konsekvenserna av införandet av maxtaxan för äldre så att den ger alla pensionärer rättvisa villkor. Redan när maxtaxan för äldre infördes framförde kritik mot förslaget därför att vi insåg att den skulle innebära ökade klyftor mellan olika pensionärer. De som redan har god ekonomi har fått det ännu bättre medan många med låg pension har drabbats väldigt hårt. vill ha rimliga taxor och avgifter inom äldreomsorgen men vi vill inte ta ifrån kommunerna möjligheten att själva bestämma hur de skall bedriva en god äldreomsorg. kan vi se många exempel på äldre personer med låg pension som drabbats hårt av reformen därför att de har ett sparkapital. Nedan belyser vi ett exempel där en kvinna som är drabbats väldigt hårt och hon är långt ifrån ensam om detta. Denna kvinna hade i pension samt i inkomst av kapital.. betalade kvinnan som bor i gruppbostad i en mindre kommun i avgift för allt. Hon hade då över till sin personliga kostnader. efter reformen får hon betala minus ett bostadstillägg på : boendekostnad och matkostnad . får denna kvinna alltså betala mer i avgifter till kommunen än vad hon får in. Denna summa samt övriga personliga utgifter får hon alltså ta av sitt sparande. Detta kan inte betraktas som rimligt. kunde kommunerna subventionera matkostnader men detta har starkt kritiserats med åberopande av likställighetsprincipen i kommunallagen. Det är angeläget att lagen om maxtaxa möjliggör för kommunerna att som tidigare subventionera matkostnader till pensionärer med låg pension så att den ovan beskrivna kvinnan slipper ta av sina besparingar. Med den nya maxtaxan för äldre är det bara de med hög pension som slipper ta av sina besparingar för att klara livets nödtorft. Vårt förslag är att regeringen skyndsamt gör en utvärdering av hur maxtaxan fungerar ute i kommunerna samt förtydligar lagen om maxtaxa för äldre och gör de förändringar som krävs för att konsekvenser som beskrivits i motionen inte drabbar våra äldre.
mot · GR02So351 · 2003-10-07 00:00:00 — Hjälp till självhjälp för glutenintoleranta begär att regeringen lägger fram förslag på ekonomiskt stöd till de glutenintoleranta i enlighet med motionens intentioner. Glutenintolerant är man hela livet. Gluten gör att luddet i tunntarmen försvinner och tarmen blir inflammerad. Som glutenintolerant kan man inte tillgodogöra sig näringen i maten om gluten ingår. Att vara glutenintolerant är dyrt, priset på mjöl är 5 gånger så dyrt och det är minst lika stor prisskillnad på alla andra glutenfria produkter. Glutenintoleranta har inga valmöjligheter, de måste sköta sig med speciell kost . För den merkostnaden finns inget generellt stöd, undantag finns på vissa platser i landet och om man är . Men att vara glutenintolerant kostar hela livet. Att vara glutenintolerant innebär ständig kontroll på allt man äter, såsen på restaurangen, vad det är i köttbullarna och vilka kryddor som använts. Det beror på hur överkänslig man är om man bara blir trött eller om man inte får behålla maten som reaktion på felaktig kost. Att det i sin tur leder till allvarliga följder är självklart. Men ett stöd till denna grupp för merkostnaden för specialkost skulle vara en hjälp till självhjälp, så att de glutenintoleranta har råd att hålla sig symptomfria. Det skulle fungera som ett förebyggande arbete, så att färre glutenintoleranta behöver uppsöka sjukvård. Detta bör ges regeringen tillkänna.
mot · GR02So355 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att överföra beslutet för de medicinska specialiteterna från regeringen till . Regeringen har gett i uppdrag att genomföra en översyn av läkarnas specialistutbildning och strukturen för de medicinska specialiteterna. anser att översynen är en naturlig följd av de förändringar som sjukvården ständigt genomgår. Över tid förändras sjukdomspanoramat och därmed förändras behoven av specialisering. De senaste decenniernas snabba utveckling inom vården har inneburit att högspecialiseringen ökat. Det har dock inte alltid varit av godo ur patientens perspektiv. Patientens behov har ofta utgått från ett helhetsperspektiv, men så kan man ha mötts av en specialist som uteslutande fokuserat på sitt specialområde. Detta har ibland lett till att patienter bollats mellan olika specialister, utan att någon kunnat ta ansvar för helheten. Därför välkomnar en översyn, som bör öka fokuseringen på patientens totala situation. I det förslag för medicinska specialiteter som presenterat tas bl.a. reumatologin och geriatriken bort som basspecialitet. Reumatologi och geriatrik placeras istället inom blocket internmedicin (tidigare kallat invärtesmedicin). anser att det är ologiskt om man utgår ifrån patientens behov och de stora patientgrupper som omfattas. Reumatism är ett samlingsbegrepp för ett stort antal diagnoser med varierande symtom och orsaker och är en av landets största folksjukdomar. I finns ca 1 miljon reumatiker, varav är kvinnor. Patienternas behov är ofta sammansatta och sträcker sig över såväl kirurgi, ortopedi som internmedicin, vilket kräver tvärvetenskaplig specialkompetens. Reumatologin utvecklas snabbt och rekryteringen av läkare till denna specialitet måste garanteras . Detsamma gäller geriatriken som omfattar en stor del av befolkningen och som är den enskilt största patientkategorin. Även inom denna specialitet råder det brist. Det kan vara lätt att betrakta frågan om vilka medicinska specialiteter som ska utgöra basspecialiteter som icke-politisk. Men sett i ett bredare perspektiv handlar det om samhällets prioriteringar och visioner för sjukvården. Det är därmed inte bara en fråga om hur läkarutbildningen praktiskt organiseras, utan även om vilken riktning samhället vill att sjukvården ska ta. anser att det är en brist att beslutet om specialistindelning inom medicinen kan tas av regeringen. Vi anser att det är som bör bära det politiska ansvaret för att peka ut vilka områden som ska prioriteras i sjukvården. anser därför att beslutsordningen för den medicinska specialiseringen förs över från regeringen till . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.
mot · GR02So358 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en konsekvensanalys av kommunernas ekonomiska kompensation vid införandet av maxtaxan inom äldreomsorgen. När maxtaxereformen inom äldreomsorgen infördes så fördelades kompensationen för kommunernas ökade kostnader som ett bidrag för varje invånare, ung som gammal. För många kommuner, oftast små och inte sällan i glesbygd, med ansträngd ekonomi och med en stor andel äldre, har det sättet att fördela inneburit att man inte erhållit full kompensation som andra kommuner kan ha blivit överkompenserade. Riksgenomsnittet för andelen som är är . I i län är andelen äldre . För att en kommun med en sådan befolkningsstruktur skall kunna få full kompensation för ökade kostnader som i hög grad rör gruppen äldre så finns det skäl att snarare utgå från antalet äldre än antalet invånare när kompensationen fördelas. Samma förhållanden gäller även för grannkommunerna och många andra runt om i landet. För att få en klar bild över hur väl kompensationen har träffat och vilka konsekvenser detta har fått föreslår vi att en konsekvensanalys genomförs. Till exempel så skulle den utvärdering av reformen som har fått i uppdrag att genomföra kunna påföras detta uppdrag.
mot · GR02So359 · 2003-10-07 00:00:00 — begär att regeringen ser över och lägger fram förslag till ändring av tvångslagstiftningen inom på så sätt att tvångsomhändertagande i väntan på rättens beslut inte beslutas av socialnämndspolitiker utan av tjänstemän. Som en sista rest från den tid då politiker inom också var socialarbetare finns fortfarande en möjlighet i tvångslagstiftningen enligt LVM, lagen om vård av missbrukare och LVU, lagen om vård av unga, att om rättens bedömning inte kan inväntas får socialnämnden eller den politiker nämnden utsett besluta om tvångsvård i väntan på beslut av rätten. Vi kan inte se att det är skäligt att tvångsbeslut lyfts till enskild politiker. I praktiken är det enskild tjänsteman som fattar beslutet, politikern är helt beroende av den föredragning som ges. Politikern deltar inte i fältarbetet. Tvångsbeslut inom sjukvården och polisen fattas inte av politiker. Systemet med beslut av politiker ger praktiska problem, avsevärda problem kan föreligga med att söka beslutande politiker i en akut situation. Vi anser att tiden är inne för en översyn och förändring av tvångslagstiftningen inom så att den i likhet med övrig tvångslagstiftning inte innehåller politikerbeslut.
mot · GR02So360 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en motsvarighet till socialtjänstlagens lex i LSS. Enligt 14 kap. 2 § socialtjänstlagen, den s.k. , ska de som jobbar inom omsorgen om personer som är äldre eller funktionshindrade anmäla allvarliga missförhållanden. Många personer som är äldre och/eller har funktionshinder har svårt att framföra klagomål på den omsorg de får, eftersom de inte vill uppfattas som besvärliga. Det kan också vara svårt för en person som är äldre eller har funktionshinder att få gehör för sina synpunkter, även om de är klart befogade. Men de funktionshindrade som får stödinsatser enligt en annan lag, lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS), skyddas inte av någon anmälningsplikt hos personalen. Även här finns dock behovet. Många personer med funktionshinder har svårt att framföra klagomål på de LSS-insatser de får. Många handläggare upplever också att de kommer i kläm mellan de krav som lagarna ställer och de budgetkrav de förväntas leva upp till. Till exempel har de som uppfyller kraven i LSS laglig rätt till den sökta stödinsatsen. Men många handläggare känner sig tvungna att ge muntliga och skriftliga besked om att LSS-insatsen inte kan beviljas på grund av att kommunen inte har råd. Detta är olagligt. Därför bör all personal som arbetar med att besluta om, utforma eller verkställa stödinsatser enligt socialtjänstlagen och LSS vara skyldiga att anmäla allvarliga missförhållanden i verksamheten.
mot · GR02So361 · 2003-10-07 00:00:00 — Rätten till daglig verksamhet enligt LSS tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över möjligheten att ge personer som ingår i den tredje personkretsen rätt till daglig verksamhet enligt LSS. Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) gäller för dem som ingår i någon av lagens personkretsar. I den första personkretsen ingår personer med utvecklingsstörning, autism eller autismliknande tillstånd. I den andra ingår de som i vuxen ålder fått en hjärnskada, och i den tredje personkretsen ingår personer med fysiska eller psykiska funktionshinder. Enligt 5 § LSS ska lagen ge dem som ingår i personkretsarna möjlighet att leva som andra. Den ska främja jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet. Trots detta innehåller lagen en inbyggd orättvisa. 9 § LSS innehåller en lista på 10 stödinsatser, som den enskilde har laglig rätt till. Men personer med funktionshinder, som ingår i den tredje personkretsen, har bara rätt till 9 av dessa 10 stödinsatser. De nekas rätten till daglig verksamhet enligt 9 § 10 LSS. Att lagen på detta sätt diskriminerar en grupp kan inte anses främja jämlikhet i levnadsvillkoren. LSS motverkar sitt eget syfte så länge som en personkrets diskrimineras jämfört med de andra. Därför bör även personer med funktionshinder i den tredje personkretsen få rätt till insatsen daglig verksamhet enligt LSS.