ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GR02Bo240 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förbättrat besittningsskydd för hyresgäster i en- eller tvåfamiljshus. Hyresgäster som hyr en- eller tvåfamiljsfastigheter har enligt hyreslagen ett starkt besittningsskydd, om upplåtelsen ingår i en affärsmässigt bedriven uthyrningsverksamhet. Så är fallet när allmännyttiga bostadsföretag eller andra bostadsföretag är hyresvärd i relationen. Om däremot upplåtelsen inte ingår i en affärsmässigt bedriven uthyrningsverksamhet, har hyresgäster som hyr en- eller tvåfamiljsfastigheter ett betydligt svagare besittningsskydd, 12 kap. 46 § 6 jordabalken. Så är fallet om hyresvärd i relationen är en privatperson. Hyresgäster tvingas i sådana relationer normalt att flytta om hyresvärden själv skall bosätta sig i lägenheten eller sälja fastigheten. Många kommunala och privata bostadsföretag har hyresradhus eller fristående småhus för uthyrning. Hyresgästerna har i dessa fall ett starkt besittningsskydd. Det har blivit allt vanligare att bostadsföretagen väljer att sälja dessa småhus/hyresradhus. Normalt föregås försäljningen av en så kallad avstyckning, som gör att de enskilda radhusen blir fastigheter med egna fastighetsbeteckningar. När dessa fastigheter därefter utbjuds till försäljning, har många hyresgäster varken vilja eller förmåga att köpa det hus de bor i. Radhuset eller småhuset säljs då till någon annan privatperson, som har för avsikt att bosätta sig i huset. Därmed förlorar de hyresgäster som hyr radhuset/småhuset i princip helt sitt besittningsskydd och hyresgästen tvingas flytta. Uthyrningen är då nämligen inte längre en affärsmässigt bedriven uthyrningsverksamhet och hyresgästens intresse av att bo kvar får då normalt vika för den nye ägarens intresse av att bosätta sig i fastigheten, 12 kap. 46 § första stycket 6 jordabalken. Detta leder till att hyresgäster som har flyttat in i t ex ett radhus i förvissningen om att ha fullgott besittningsskydd, kommer att stå utan bostad, utan att ha haft någon möjlighet att påverka sin situation. Detta är orimligt och dessa hyresgästers ställning måste förstärkas. Reglerna i hyreslagen bör ändras så att hyresgäster som förhyr en lägenhet i ett en- eller tvåfamiljshus, som vid upplåtelsen är en del av en affärsmässigt bedriven uthyrningsverksamhet, inte kan förlora sitt besittningsskydd i samband med en försäljning.
mot · GR02Bo243 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bygga energisnåla flerfamiljshus. Enligt forskaruppgifter från har det inte skett någon större positiv utveckling när det gäller att bygga energisnåla flerfamiljshus. Vad gäller småhusens energiförbrukning, har den , minskat betydligt. Det har skett genom en bättre byggteknik och andra energisparande åtgärder. Av landets totala energiförbrukning åtgår till uppvärmning av bostäder och lokaler. En slutsats som kan dras av forskarnas rapport är att byggbranschen inte har gjort tillräckliga insatser vid uppförandet av flerfamiljsbyggnation. Höga lönsamhetskrav har varit överordnade. Politiska mål med krav på en minskad energianvändning har inte uppfyllts. Det finns många lyckade exempel och experiment inom byggområdet. Kunskap och medvetna åtgärder vid uppförandet har visat sig kunna sänka energiåtgången också vid uppvärmning av flerfamiljshus. Därför bör ett ökat samarbete uppmuntras mellan berörda parter, t.ex. byggbranschen, fastighetsägarna och i syfte att på ett bättre sätt än ta ansvar för att minska energiförbrukningen i flerfamiljshus.
mot · GR02Bo244 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar. Många människor har svårt att få en bostad som svarar mot deras behov. Det gäller till exempel ungdomar, invandrare och låginkomsttagare. Bostadsbristen växer i stora delar av landet. Bostadsföretag och enskilda fastighetsägare ställer allt högre krav på dem som söker bostad. I flera kommuner kan man inte ställa sig i kö för en bostad utan det är först till kvarn som gäller. Värdarna väljer sedan ut dem som ska få bostad. Kontakter och pengar får en allt större betydelse. Ökad segregation, trångboddhet och hemlöshet samt ett växande antal unga som mot sin vilja bor kvar i föräldrahemmet blir följden av denna utveckling. Naturligtvis är ett ökat bostadsbyggande den viktigaste åtgärden, men det gäller också för samhället att stötta dem som inte kan konkurrera med dem som har kontakter och gott om pengar. har fastslagit: Bostaden är en social rättighet och bostadspolitiken skall skapa förutsättningar för alla att leva i goda bostäder till rimliga kostnader och i en stimulerande och trygg miljö inom ekologiskt hållbara ramar. Boendemiljön skall bidra till jämlika och värdiga levnadsförhållanden och särskilt främja en god uppväxt för barn och ungdomar. Enligt lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar skall varje kommun planera bostadsförsörjningen i syfte att skapa förutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bostäder och för att främja att ändamålsenliga åtgärder för bostadsförsörjningen förbereds och genomföres. Enligt samma lag skall en kommun ha en bostadsförmedling om det behövs för att främja bostadsförsörjningen. Bostadsförmedlingen kan också drivas gemensamt av två eller flera kommuner. Men det är inte tillräckligt. Kommunerna behöver även kunna ålägga fastighetsägare och bostadsföretag att lämna lediga lägenheter till en sådan bostadsförmedling. Utan ett sådant instrument är det svårt att stötta de grupper som har stora svårigheter på bostadsmarknaden. Mot bakgrund av ovanstående bör lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar ändras så att kommunerna får möjlighet att ålägga bostadsföretag och fastighetsägare att lämna lediga lägenheter till en bostadsförmedling.
mot · GR02Bo246 · 2003-10-07 00:00:00 — Äganderätt samt ersättningsregler vid inskränkning i nyttjanderätten tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att äganderätten skall stärkas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att expropriering ej får ske med mindre än att alla andra förslag till lösningar är prövade. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tydliga ersättningsregler skall utarbetas och följas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ersättning vid expropriation skall vara klar innan projektet påbörjas. Enligt 2 kap. 18 § första stycket i regeringsformen är varje medborgares egendom tryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller till någon enskild genom expropriation eller annat sådant förfogande eller tåla att det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnad utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. Trots att lagtexten är tydlig så upplever många att man tvingas att avstå mark och att man får lämna ifrån sig nyttjanderätten till sin mark. Det som kanske är mest kännbart är när en ny stor väg skall dras över bördig jordbruksmark. Det är inte bara mark som tas utan det sker även ett stort ingrepp som påverkar hus och hem. Man kan tvingas bryta upp från sin hembygd. Det är även problem vid annat förfarande när man tillgriper expropriationslagstiftningen. Det kan gälla även mindre intrång som leddragningar som orsakar ekonomiska förluster för markägare. När man dessutom får vänta på en ekonomisk uppgörelse så är det inte svårt att förstå människors förtvivlan och frustration. Det finns en uppenbar fara i att ensidigt hävda de gemensamma intressena framför den enskildes äganderätt. Inte minst riskerar det att leda till en ökad misstro mot rättsstaten och till att människor i allt mindre grad känner det personliga ansvaret för sin egendom och för miljön i sin omgivning. Äganderätten bör stärkas i svensk lagstiftning. De möjligheter som det allmänna har i nuvarande lagstiftning att expropriera egendom och inskränka nyttjanderätten måste användas varsamt. Inte minst måste ersättningsreglerna ses över så att det vid varje expropriation, som får användas när alla andra alternativ är prövade, finns klara ersättningsregler som ska följas noga. Ersättningen bör bestämmas i ett inledande skede och inte i efterhand. Betalning bör betalas ut omgående.
mot · GR02Bo255 · 2003-10-07 00:00:00 — Koloniträdgårdar som stöd till integration tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om betydelsen av bostadsnära odlingsområden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör överväga hur integrationsarbetet i bostadsmiljöerna kan stödjas genom bättre utnyttjande av de möjligheter som erbjuds i koloniträdgårdsverksamheten.1 1 Yrkande 2 hänvisat till SfU. I SCB:s statistik om befolkningens levnadsförhållanden () redovisas bl a uppgifter om fritidsverksamhet. Av denna kan utläsas att bland vuxna utgör trädgårdsarbete den näst vanligaste fritidssysselsättningen utomhus. utför trädgårdsarbete och mer än 20 gånger . Mätt på detta sätt är trädgårdsarbete vanligt inom alla sociala grupper och åldrar. Trädgårdsintresset har i vårt land en unikt bred folklig förankring oberoende av ålder, kön och social tillhörighet. Av statistiken framgår också att trädgårdsintresset är stort bland invandrare, även om deras deltagande är något lägre än bland svenskar. Detta sammanhänger med att tillgång till trädgård är nära förknippat med innehav av småhus eller fritidshus. Flertalet invandrare bor emellertid i flerfamiljshus och har därmed svårt att få tillgång till odlingsmöjligheter om det inte finns tillgång på koloniträdgårdar och odlingslotter. Detta stämmer väl med erfarenheterna från många koloniområden i stadsdelar med stor andel invandrare. Koloniträdgårdsrörelsen är en gammal folkrörelse som har stor relevans även i dagens samhälle. Koloniträdgårdarna är uppskattade inslag i stadsmiljön. De har positiva effekter på hälsa och välbefinnande, som de berikar den biologiska mångfalden i staden och bidrar till att göra stadsbygden mer ekologiskt hållbar. Koloniområdena ägs vanligtvis av kommunen och arrenderas ut till en förening som i sin tur upplåter kolonilotter till sina medlemmar. Medlemmarna förvaltar gemensamt koloniområdet, som inom sin ram fungerar som ett samhälle i miniatyr. Föreningarna styrs enligt vanliga demokratiska regler och medlemmarna hjälps åt att sköta sitt område. Koloniföreningarnas breda rekrytering, med medlemmar av båda könen i olika åldrar och med olika bakgrund, gör dem väl lämpade att även bidra till integrationen av invandrare i våra samhällsmönster och till ett gemensamt ansvarstagande. För att detta ska fungera optimalt behövs ett visst stöd till föreningsverksamheten, bland annat hjälp med informationsmaterial på invandrarspråk. Det är av stort värde för många invandrare i olika åldrar ofta familjevis att få engagera sig i odling på koloniområden. Det ger stora möjligheter för dem att i vardagen möta invånare i den egna stadsdelen och svensk folkrörelsekultur. Få andra aktiviteter erbjuder liknande möjligheter, oberoende av ålder, kön och ekonomiska omständigheter. Därför bör betydelsen av bostadsnära odlingsområden bättre framhävas i bland annat . Vidare bör överväga hur integrationsarbetet i bostadsmiljöerna kan stödjas med bättre utnyttjande av de möjligheter som erbjuds i koloniträdgårdsverksamheten.
mot · GR02Bo266 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att införa en nationell lagstiftning vad gäller skyldighet för varje hushåll att ha en brandvarnare. dör mellan 100 och 140 människor till följd av bränder. Den vanligaste dödsorsaken är förgiftning av brandröken och inte av själva elden. Trots det saknar fortfarande cirka var fjärde hyresgäst brandvarnare. Det är inte nog med att bränder förorsakar stora mänskliga tragedier, de förorsakar dessutom stora samhällskostnader. Varje brand som kan förhindras genom ett gott förebyggande arbete sparar enorma resurser för samhället. Det är inte heller så att antalet bränder minskar eller att färre dödas i bränder, det är tvärtom så att antalet döda ser ut att öka och kommer att fortsätta att öka framöver i takt med att antalet äldre ökar, enligt . Siffror från visar att av de ensamstående pensionärerna saknar brandvarnare. Förklaringen till att äldre är överrepresenterade vad gäller dödsbränder är bristen på brandvarnare samt att många äldre människor har svårt att röra sig och därför inte klarar att sätta sig i säkerhet vid en brand. dog 137 människor i 126 bränder, 98 var män och 39 var kvinnor, av alla dödsbränder inträffade i den egna boendemiljön och hälften av de omkomna var . I av fallen saknades brandvarnare. Antalet brandvarnare har ökat i de kommuner där räddningstjänsten kräver tillsyn av brandvarnare i bostaden. Av landets 288 kommuner har ett sådant krav nu ställts i 60 kommuner. I råd och anvisningar som utfärdats av finns stöd för kravet på obligatoriska brandvarnare. I räddningstjänstlagens paragraf 41 sägs att man som ägare eller innehavare av en bostad ska ha ett skäligt brandskydd, men det preciseras inte vad för slags utrustning som behövs. har kommit med ett allmänt råd, där man säger att en rimlig tolkning av denna paragraf 41 är att man kan begära att det finns brandvarnare i varje hushåll. Detta allmänna råd är dock inte tvingande. Skulle en husägare överklaga det kommunala beslutet och ärendet förs till domstol, kan domstolen mycket väl göra en annan tolkning av lagen. Fler liv skulle kunna räddas om lagstiftningen vad gäller krav på skäligt brandskydd tydligt klargör att det är ett krav på brandvarnare som åsyftas. Det vill nu till kraftfullare åtgärder över hela landet för att kunna rädda fler människoliv och minska skadeverkningarna i samband med bränder. Det är nu dags att skapa en nationell lagstiftning som innebär skyldighet för alla hushåll att ha brandvarnare. Vi bör ställa krav på att det skall finnas minst en brandvarnare på varje våningsplan i alla bostäder. är föregångare i denna fråga. lagstiftade man om krav på en godkänd brandvarnare per lägenhet eller bostad. Lagen gällde retroaktivt. Ansvaret för installationen lades på fastighetsägaren. Också införde en lag om obligatorisk brandvarnare. Detta bör också vi i göra.
mot · GR02Bo269 · 2003-10-07 00:00:00 — Översyn av energinormer för bostäder tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en översyn och skärpning av energinormer för bostäder. Enligt en undersökning gjord av , fysisk resursteori vid , kräver nya bostadshus mer energi än gamla. Det är ej hållbart att fortsätta på detta sätt om vi skall uppnå de miljömål som är antagna, därför krävs klara styrmedel för att minska energiförbrukningen i hus. Detta kan göras genom att bygga klokt och ha normer för hur mycket energi som beräknas åtgå per kvadratmeter yta. Därför krävs en översyn och en skärpning av byggnormerna för bostäder. Att bygga rätt och energieffektivt gynnar de boende och spar resurser i det långa loppet. Obligatorisk värmefotografering av byggnader är ett sätt att kontrollera att det inte finns köldbryggor samt annat läckage till omgivningen. Ett exempel på att det går att bygga energisnålt är det nybyggda området där energiförbrukningen hamnade i snitt kring 6.500 kWh vilket kan jämföras med ett genomsnittligt småhus som drar 25.000 kWh . Den bästa energin är den sparade energin.
mot · GR02Bo270 · 2003-10-07 00:00:00 — Förenklad tillståndsprocess för vindkraft tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att snabba upp tillståndsprocessen avseende vindkraftverk. krävs miljökonsekvensbeskrivning av alla projekt större än en megawatt installerad effekt för vindkraftverk enligt . sker ofta en dubbelprövning av tillståndsärenden, vilket tyvärr leder till orimligt långa processer från ansökan till genomfört projekt. Tre till är inte försvarbart när samhället har gett så tydliga signaler om att vindkraften skall byggas ut. För att kunna nå regeringens och mål om vindkraft behövs en betydligt snabbare tillståndsprocess. Därför bör tillståndsprocessen ses över för att finna former så att tillståndsgivningen delas upp. Olika beslutsinstanser bör ansvara för olika effektgränser. Detta bör ges regeringen tillkänna.
mot · GR02Bo271 · 2003-10-07 00:00:00 — Kreditgarantier för bostadsbyggandet i landsbygd tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kreditgarantierna för bostadsbyggandet i landsbygden blir bättre. De allra flesta av landets kommuner står inför mycket stora utmaningar på grund av befolkningsminskning och en växande demografisk skevhet med allt fler äldre kommuninvånare. Därmed ökar också svårigheterna för samhället att klara välfärdsåtaganden för sina invånare. Befolkningsminskningen beror främst på det låga födelsetalet och den ökade utflyttningen av unga människor till högskoleorter. Det är svårt att se hur detta ska kunna motverkas på annat sätt än genom en ökad inflyttning. är det fler barnfamiljer som flyttar in än som flyttar ut i landets landsbygder. Inflyttningsöverskottet kunde vara större om det fanns fler bra boendealternativ till dessa barnfamiljer. Många kommuner har förvisso ett bostadsöverskott i kommunala flerfamiljshus i sina tätorter men det är inte dessa som lockar barnfamiljerna till småkommunerna. Barnfamiljerna söker bättre uppväxtmiljöer till sina barn och ofta ett bättre, billigare och marknära boende nära naturen. Detta har flera undersökningar visat. Det har visat sig att svårigheterna att få lån för att bygga nya egnahem i landsbygd är en viktig bromskloss. Det finns många exempel på familjer som trots att de har bra jobb och vill flytta ändå tvingas återvända till för att de nekades lån för att bygga sitt hus på landet. uppmärksammades ett sådant fall i . Vid en närmare granskning av hur problemen med att få lån ser ut så har konstaterat att det skulle kunna lösas utan extra kostnader med ett bättre system för bankerna att kunna försäkra sig mot eventuella förluster genom ett förbättrat system för statliga bostadskrediter. Dagens system har inte reviderats sen 1993 och maximinivån för lån är därför satt till . Den nivån borde höjas, besked om garantier borde ges före byggstart och garantin borde gälla även köp och ombyggnad av äldre hus och gårdar. Så är inte regelverket och därför utnyttjas det inte heller. Många banker vet inte ens om att det finns kreditgarantier. Risken för staten torde vara obetydlig eftersom alla erfarenheter visar att det inte är egnahem som orsakar stora kreditförluster, det är andra fastigheter i större tätorter som orsakar de problemen, det kunde vi lära av erfarenheterna från fastighetsmarknadens kriser . Tvärtom är det personliga betalningsansvaret och den starka kopplingen till bygden oftast en garanti för att inga förluster uppstår. I regeringens budgetproposition finns förslag om att förbättra kreditgarantierna i städerna för att få igång byggandet men där garantierna bäst behövs, på landsbygden, där saknades motsvarande förslag. Detta borde rättas.
mot · GR02Bo273 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ändring av hyreslagen. Ändring av hyreslagen behövs En fastighetsägare som hyr ut lägenheter sluter avtal med hyresgästen. Hyresnivån och grunderna för hyressättningen framgår av kontraktet. Standard och storlek brukar vara grundläggande komponenter i hyressättningen. En hyresgäst har en viss undersökningsplikt bland annat vad gäller storleken på lägenheten. En hyresvärd som hyr ut en lägenhet med en enligt kontraktet uppgiven lägenhetsyta om borde rimligtvis vara bunden av denna uppgift. I de fall en kontroll i ett senare skede visar att lägenheten är mindre än vad kontraktet säger borde rimligtvis hyresgästen få ersättning i form av återbetalning av hyra. Tyvärr kommer rättsinstanserna till olika slutsatser i liknande ärenden. Det framgår inte minst av domar i . Jag anser att hyreslagen skall ändras så att hyresvärden skall var ansvarig för uppgifter när det gäller lägenhetsyta eftersom hyresvärden i större utsträckning än hyresgästen förfogar över möjligheterna att fastställa lägenhetsytan. Det innebär att hyresgästen i dessa fall skall ha rätt att återfå inbetald hyra som betalats på basis av en oriktigt angiven kvadratmeteryta. Konsekvensen är då att hyresgästens undersökningsplikt i denna del minskar.
mot · GR02Bo274 · 2003-10-07 00:00:00 — Elsäkerhet för barn i offentliga lokaler tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om barns rätt till en eltrygg miljö i offentliga lokaler. Många av våra barn vistas i samhälleliga lokaler som t.ex. daghem, fritidshem och skolor. Ett exempel på risker i dessa miljöer är elsäkerheten, en fråga som inte uppmärksammats tillräckligt. Konsekvensen av bristande elsäkerhet kan i värsta fall innebära livshotande skador, vilket det också finns tragiska exempel på. är reglerna olika när det gäller elsäkerhet. Som det är har barn ett bättre elskydd på nybyggda fritids än på äldre, vilket rimmar illa med . Barn ska ha lika rätt till en säker livsmiljö oberoende av var de vistas. Utvecklingen i landets kommuner med bl.a. ekonomiska åtstramningar ha inneburit att det planerade underhållet och det s.k. riskhanteringsarbetet fått minskade resurser. Frågan bör därför ställas om hur trygga barnen egentligen är i skolan och på dagis. har tidigare visat att man anser att jordfelsbrytare är så viktiga för elsäkerheten att dessa måste installeras vid nyuppförande av bostäder, grundskolor, fritidshem och daghem. Men de äldre lokalerna, det vill säga merparten av till exempel barnstugor och skolor, har lämnats därhän. Arbetsmarknadens parter inom elinstallationsbranschen (och ) har i olika sammanhang aktualiserat vikten av förbättrad elsäkerhet och påpekat att det finns brister med dagens tillämpning av lag, förordning och tillsyn. Organisationerna har därför också framfört olika krav på åtgärder i syfte att förbättra elsäkerheten. En åtgärd är att utrusta offentliga lokaler där barn vistas med jordfelsbrytare.