mot · GR02Ju416 · 2003-10-07 00:00:00 — som intensivövervakning med elektronisk kontroll är en betydligt mindre kostsam påföljdsform än fängelse fyller den viktiga funktioner av humanitär karaktär. Bland annat ges de som är dömda till denna påföljd en helt annan möjlighet att upprätthålla social, familje- och arbetsmässig kontinuitet, vilket är oerhört betydelsefullt för deras fortsatta liv och för deras familjer. vill kombinera förslagen om trestegsanstalt och elektronisk övervakning, vilket skulle förbättra frigivningssituationen ytterligare för den intagne som sköter sin verkställighet. Detta skulle också fungera som en stimulans för alltfler att börja ett nytt liv . Platsbrist i häkte och på fängelser De omfattande besparingar som genomförts inom kriminalvården har även påverkat häktessituationen. Häkten har stängts eller inte haft tillräckligt med platser. Anstalter har stängt avdelningar, vilket visserligen har lett till att man på vissa håll lyckats sänka kostnaderna, men har problem uppkommit med för få häktesplatser och orimligt lång väntan i häkte innan överföring till anstalt kunnat ske. Medelbeläggningen på våra häkten har ökat kraftigt. till ökade medelbeläggningen . Platsutnyttjandet var 2002. Beläggningsökningen beror i huvudsak på att antalet klienter som väntar på anstaltsplats och antalet häktade har ökat. vistades i genomsnitt 350 verkställighetsfall på häkten. Att väntetiderna för anstaltsplacering har ökat har kritiserats av JO, men de rekommendationer JO utfärdat har inte följts. Platsbristen i fängelserna har även lett till dramatiskt ökade transportkostnader för kriminalvården. Platsbristen gör att misstänkta brottslingar som borde sitta häktade i närheten av det polisdistrikt där utredningen genomförs i stället måste placeras långt bort, med dyra transporter som följd. Poliser använder ibland för att transportera anhållna till olika häkten i regionen på grund av brist på häktesplatser på orten. Detta är resursslöseri. Inom polisen anser man därför att det är viktigt att häktningsframställan av tingsrätten sker så snabbt som möjligt, så att ansvaret kan övertas av kriminalvården. Att polisen på grund av besparingsskäl tvingats stänga sina arrester, framför allt på mindre orter, har inte förbättrat situationen. Platsbristen leder vidare till att möjligheterna att flytta fångar inne på fängelserna minskar. Att kunna flytta interner är nödvändigt för att exempelvis splittra upp gängbildningar eller att sära på missbrukare och icke missbrukare. På flera häkten i landet har omfattande byggnationer planerats eller genomförts. Tyvärr har resurserna inte räckt till för att utöka antalet häktesplatser i den omfattning som är nödvändig. Målsättningen är att ingen fängelsedömd ska förvaras i häkte längre än efter det att dom blivit verkställd. Denna målsättning uppnås inte med nuvarande platsbrist. Reglerna för genomströmningen på svenska häkten måste därför ses över. Det kan inte vara acceptabelt att redan dömda personer ska sitta i häkte i väntan på anstaltsplats eller att omhändertagna av polis ska hamna i fyllecell därför att lokalerna är upptagna. Kriminalvården behöver resurser för att kunna uppfylla målsättningarna. () ska nu på eget initiativ granska trängseln på de svenska fängelserna och häktena. JO tar i snitt emot två anmälningar om missförhållanden på anstalterna. För att fängelserna och utslussningen från häktena ska fungera borde beläggningen ligga på . På många ställen i landet ligger den på . För personalen är detta ett stort problem eftersom det är svårt att garantera säkerheten vid dubbel- och överbeläggningar. Trängseln leder till en mer pressad och stressad situation för både personal och interner. Kostnaden för utvisades hemresor Det är stötande att kriminalvården inte har befogenhet att utan den intagnes samtycke betala ut kvarhållna medel för att täcka kostnaderna för hans hemresa. Detta innebär också att den dömdes skyldighet att betala, som följer av stadgandet i 9 kap. 1 § utlänningslagen, inte kan upprätthållas. En sådan möjlighet bör därför införas för kriminalvården. Regeringen bör ges i uppdrag att återkomma till med ett lagförslag som innebär att kriminalvården får befogenhet att utan den intagnes samtycke betala ut medel för att täcka den utvisades hemresa. I det program för ökad trafiksäkerhet som regeringen tidigare lagt fram, det så kallade 11-punktsprogrammet, saknas en av de viktigaste punkterna, nämligen nykterheten. Det är anmärkningsvärt när man vet att var fjärde person som omkommer i trafiken gör det i alkoholrelaterade olyckor. Ett verkningsfullt sätt att förmå personer som kör bil berusade att förstå den risk de utsätter andra trafikanter för är att konfrontera dem med trafikskadade offer. Sådana program har bedrivits i med goda resultat. Regeringen bör klarlägga huruvida det är möjligt att med nuvarande lagstiftning ålägga rattfylleridömda att delta i behandling innehållande konfrontation med trafikoffer och, om det visar sig erforderligt, återkomma till med förslag till lagstiftning. Skånberg (kd)