mot · GQ02So31 · 2003-01-24 00:00:00 — motsatte sig att det ett årtionde senare omorganiserades så att dess stabsroll framhävdes som dess hälsoupplysning och annan s k programverksamhet till stor del upphörde. Med den inriktning institutet fick blev, som underströks bland annat i mot. 2000/01:So36 (fp), dess arbete framgångsrikt. Just det förhållandet att institutet visade sig kunna sprida hälsoupplysning med stor trovärdighet, och med stor förankring i ett vetenskapligt förhållningssätt, gjorde dess verksamhet mindre populär bland dem som säljer produkter som innebär risker för folkhälsan. bör nu besluta att återge institutet de uppgifter det hade enligt tidigare beslut då proposition 1990/91:175 bifölls, och denna proposition kan i huvudsak utgöra underlag även för ett nytt principbeslut. Genom ett sådant beslut kan också förkasta modellen med en stabsmyndighet, där verksamheten utmärks av detaljstyrning från regeringen, som regeringen med sin uppläggning av folkhälsomålen eftersträvar en ordning där inflytande blir litet. En sådan utveckling mot stabsmyndigheter och kringgående av är inte önskvärd och bör inte heller godtas inom folkhälsoarbetet. bör vad gäller också av regeringen begära förslag till de följdbeslut som behöver fattas enligt vad som anförs nedan, bland annat om gränsdragningen mellan och . Den folkpartimotion där förslag om inrättande av institutet fördes fram följdes av en proposition, som i stora drag innebar att det som föreslagits från sida förverkligades. Institutet kom dock inte att inrymma epidemiologiska enhet, inte heller förlades det till en forskningsintensiv miljö. Dessa frågor bör dock prövas på nytt i anslutning till ett riksdagsbeslut om att på nytt vidga och förstärka institutets roll. Den vetenskapliga förankringen måste särskilt understrykas. Det är av avgörande betydelse för trovärdighet att det framgår att den information som kommer därifrån inte är grundad i enbart moraliska ställningstaganden, utan tvärtom har en fast grund i forskning och beprövad erfarenhet. I den delen går det att bygga vidare på institutets vetenskapliga förhållningssätt . Det finns inte heller en motsatsställning mellan att ha en vetenskaplig förankring för verksamheten och att utforma denna så att den är tillgänglig och når fram där den allra bäst behövs. Ett vetenskapligt fackspråk skall inte följa med över i hälsoupplysningen, det mesta kan kan uttryckas enkelt, tydligt och lättillgängligt, även då det som sägs har en hållbar grund i kunskap och beprövad erfarenhet. 3.6 Hälsoupplysning inom apoteksverksamhet Även då det gäller apotekens bidrag till hälsoupplysningen väljer regeringen att, efter en del välvilliga skrivningar, lägga konstruktiva förslag från åt sidan tills vidare. Detta är i och för sig helt konsekvent med hänsyn till propositionens uppläggning i stort. Men bör inte nöja sig med det regeringen skriver. I SOU 2000:91 föreslogs en ekonomisk ram på 60 miljoner för producentobunden hälsoinformation via apoteken. Detta har regeringen inte godtagit, och den har uppdragit åt att utarbeta ett annat förslag. Budgetbesluten är redan fattade, och som frågan nu utvecklats får anledning att återkomma till den först vid budgetbehandlingen och därefter då institutets förslag redovisats. Men vissa riktlinjer kan redan nu anges. Apoteken är en viktig kanal för hälsoupplysning, och deras betydelse kan vara särskilt stor genom att de har så många kunder och så stora kontaktytor, som de representerar ett vetenskapligt förhållningssätt. De har många kontakter med personer som det ofta kan vara svårt att nå med hälsoupplysning, och apoteken är en utmärkt kanal det gäller att, som regeringen uttrycker det, använda hälsokommunikation för att nå ut med hälsoinformation. Det finns starka skäl att bygga vidare på det som apoteken redan uträttar när det gäller hälsoupplysning. Behovet av medel för detta bör beaktas i budgetförslaget . Apoteken har inte själva personal med expertis i alla olika folkhälsofrågor, men den information de lämnar kan utformas med hjälp av andra som har den kompetens som behövs. Särskilt betydelsefull är då samverkan med , som åter bör ges en aktiv roll i hälsoupplysningen. Apotekens roll i hälsoupplysningen förutsätter inte att man bevarar den nuvarande monopolställningen för det statsägda apoteksföretaget. Förslag om möjlighet att öppna andra apotek, som inte ägs av det statliga företaget, har från liberalernas sida lagts fram i andra sammanhang. Till de krav som kan ställas på sådana fristående apoteksföretag hör inte bara att de skall ha personal med föreskriven kompetens, utan också att alla apotek, oavsett ägarförhållanden, medverkar i hälsoupplysning och ger producentobunden information i hälsofrågor. Vad som här anförts om apoteksverksamhet och hälsoupplysning bör ges regeringen till känna. 3.7 Socialförsäkringarna och folkhälsofrågorna I motion 2002/03:Sf230 (fp) upprepades vårt förslag om ett brett parlamentariskt samarbete med syfte att åstadkomma en genomgripande socialförsäkringsreform, där pensionsreformen i långa stycken skulle vara en förebild. Frågan om ett sådant reformarbete kommer att komma upp på nytt, även om uppslutning kring motionen inte uppnåddes . Till de frågor som kommer att behöva diskuteras är hur socialförsäkringarnas finansiering och utformning i övrigt kan medverka till förbättrad hälsa, och därmed till att stärka den ekonomiska grunden för välfärden. Sådana frågor som gäller sjukförsäkringsavgifter på varor eller aktiviteter som vållar olyckor eller sjukdomar hör till det som behöver övervägas i arbetet på en socialförsäkringsreform. Det skulle i så fall bli fråga om en avgiftsvariation med hänsyn till kollektiv, inte individuell, risk. Som framgick i den nämnda motionen är dock möjligheterna till sådan finansiering troligen i praktiken begränsade. När det gäller sjukpenning, aktivitetsersättning och sjukersättning (tidigare förtidspension) som vållas av trafikolyckor kan kostnaderna tas ut på den lagstadgade obligatoriska trafikförsäkringen. När det gäller en del av de mest uppenbara fall där varor är i stor omfattning sjukdomsvållande finns punktskatter, som är utsatta för ett tryck från grannländer där de som säljer dessa varor inte behöver bidra nämnvärt till de samhällsekonomiska kostnaderna. Men om sjukförsäkringens kostnader i viss mån kan bäras av sådan ekonomisk verksamhet som orsakar sjukdom och olyckor kan uttaget bli något lägre av egenavgifter och arbetsavgifter. Detta skulle vara fördelaktigt både när det gäller folkhälsa och en minskad skattebelastning på arbete. Även om svårigheterna kan vara stora bör sådan finansiering av delar av sjukförsäkringen utredas, även på andra områden än trafiken. Möjligheten att använda ekonomiska styrmedel borde också kunna tas upp på ett europeiskt plan. I så fall handlar det inte om en koppling till sjukförsäkringen, men kanske om att hälsobetingade avgifter på vissa livsmedel skulle kunna bidra till att finansiera en del av den jordbruksbudget som blir kvar efter en reform av EU:s jordbrukspolitik. Även här kan det vara långt till genomförbara åtgärder, men såvitt möjligt bör en diskussion om frågan eftersträvas inom EU. Vad som här anförts om ekonomiska styrmedel till förmån för bättre hälsa bör ges regeringen till känna. 3.8 Ändring i socialtjänstlagen föreslog ett tillägg i 5 § i den dåvarande socialtjänstlagen, så att uppgiften att främja hälsa uttryckligen skall anges bland socialnämndens arbetsuppgifter då det gäller bland annat uppsökande verksamhet. Denna bestämmelse motsvaras i den nu gällande lagen av 3 kap. 1 §. Regeringen har inte anslutit sig till kommitténs förslag. Kommitténs förslag var dock väl underbyggt, och så som socialtjänstlagen är utformad när det gäller uppgifterna för , är det följdriktigt att även den i vid mening folkhälsofrämjande delen av det sociala arbetet uttryckligen tas upp i lagtexten. Detta kan bland annat medverka till att understryka betydelsen av att förebygga och motverka missbruk. Vårt förslag till lagtext, i bilaga 1, har i sak samma innehåll som kommitténs förslag, men har anpassats till den nya lagen, där det innebär ett tillägg i en av de punkter som räknas upp i 3 kap. 1 §. Att regeringen valt att inte föreslå en folkhälsolag enligt kommitténs förslag är däremot en slutsats vi ansluter oss till, om än med andra skäl än de regeringen tycks ha. Detta förslag gick ut på en lagstadgad skyldighet för både landsting och kommuner att upprätta folkhälsoplaner. Det var inget fel på kommitténs syfte, men att lagreglera dessa folkhälsoplaner framstod som onödigt och som ett uttryck för en benägenhet att alltför lättvändigt ta till statlig kontroll av kommuner och landsting. Så som kommittén kompletterade de föreslagna folkhälsomålen med en rad utmaningar som man borde försöka uppnå i det lokala arbetet, borde lagen inte behövas. Sedan har det inträffat att regeringens proposition tömt mycket av kommitténs tankar om mål och utmaningar på deras reella innehåll. Men detta kan inte repareras genom att anta en lag som lägger en ny skyldighet på kommuner och landsting att anta en plan. Det är inte kommuner och landsting som är på väg att få mycket av 90-talets ambitioner i folkhälsoarbetet att rinna ut i sanden. Det är på riksnivå, närmare bestämt hos regeringen, som det problemet finns. Det internationella arbetet har av många orsaker fått större vikt när det gäller folkhälsan. Som framgår även i propositionen har () en mycket stor betydelse för att företräda folkhälsointressena. WHO:s betydelse innebär också att de ekonomiska intressen som vill motverka folkhälsoarbete ägnar sig åt lobbying för att försvåra en del av det arbete inom WHO som kan ge verkningsfulla resultat. Det är angeläget att aktivt verkar för att detta arbete ges hög prioritet som stöd för medlemsländernas folkhälsoarbete. Detta gäller inte minst den verksamhet vid i som särskilt inriktas på att möjliggöra begränsning av alkoholskador. I korthet nämner regeringen och att dess styrka ligger i att, bland annat på sjukvårdsområdet, följa upp kostnader och ekonomi bland medlemsländerna. är dock en resurs som troligen kan utnyttjas mer för att belysa de samhällsekonomiska följderna av sådant som undergräver folkhälsan och negativt påverkar arbetskraftsdeltagande och produktivitet. gör många och kraftfulla analyser av olika problem i medlemsländernas ekonomier och arbetar aktivt för att genom jämförelser mellan medlemsländerna ge underlag för reformarbete. insatser har kommit att omfatta många politikområden, men de ekonomiska aspekterna på folkhälsofrågorna har bara delvis behandlats. Här finns mer att göra. Det skulle exempelvis vara av stort värde om kunde ta på sig att beräkna de samhällsekonomiska kostnader som alkoholnäringen vållar i medlemsländerna genom sjuklighet, annat bortfall av arbetskraft, sjukvårdskostnader med mera. Detta är ekonomiska förhållanden som det i många länder anses politiskt inopportunt att ta upp, men som har stor betydelse för möjligheterna att upprätthålla stabila välfärdssystem inom EU-området. 3.9.3 Europeiska unionen (EU) Vad gäller EU-samarbetet är regeringens redogörelse i propositionen ofullständig. Det bör starkare understrykas att det krävs ett betydligt mer intensivt arbete för att föra ut narkotikastrategi i . Om misslyckas med det finns det risk för att den holländska modellen kommer att prövas istället. måste därför visa upp sig inom EU, föra ut korrekt information om sin narkotikapolitik och om de resultat den gett. Det svenska budskapet måste vara klart och konsekvent och det gäller att visa och övertyga om att all icke-medicinsk användning av narkotika skall vara olaglig. Det har också stor betydelse om en sådan instans som väljer att arbeta för folkhälsan eller för att understödja ekonomiska intressens strävanden att bli av med folkhälsomotiverade hinder för försäljningen av varor som vållar ohälsa. om resandeinförsel av alkohol över gränserna är, som påpekades i motion 2002/03:So453 (fp), konstruerat så att det främjar langning och regelvidriga inköp till restaurangrörelser. Regelverket är ändamålsenligt om syftet med det är att försvåra för de medlemsländer som önskar ha en socialpolitik där missbruk motverkas. Däremot är reglerna inte anpassade efter något som kan vara en normalkonsuments inköp vid semesterresor och liknande. De tillåtna mängderna har gjorts så stora att de är meningsfulla för privat bruk i stort sett endast vid en så stor förbrukning att den leder till eller redan har medfört alkoholberoende. har mycket aktivt arbetat för att dessa regler, som ekonomiskt gynnar alkoholföretagen och kraftigt försvårar folkhälsoarbetet, skall tillämpas fullt ut i även i . Att kommissionen uppträtt så att den följt lobbyintressen som motverkar folkhälsa är uppenbart. Kommissionens framgång i detta kan vålla mycket stora samhällsekonomiska och sociala följder i flera nordiska länder, och att begränsa verkningarna är en av de stora folkhälsofrågor som i flera sammanhang har att behandla. I en annan motion har förslag framlagts om de ändringar av som borde verka för. Men det måste också konstateras att det internationella samarbetet i folkhälsofrågor kan bli en samling av tomma ord om en regering inte ens anser sig kunna skriva rent ut vilka organ på internationell nivå som aktivt verkat för sådant som i stor skala kan försämra folkhälsan. Vad som ovan anförts om samarbetet i WHO, respektive EU bör ges regeringen till känna. Motionens förslag till ändring i socialtjänstlagen (2001:453) 1 § Till socialnämndens uppgifter hör att genom uppsökande verksamhet och på annat sätt främja förutsättningarna för goda levnadsförhållanden, 1 § Till socialnämndens uppgifter hör att genom uppsökande verksamhet och på annat sätt främja förutsättningarna för hälsa och goda levnadsförhållanden i övrigt, Denna lag träder i kraft . Utdrag ur publikationen Dödsorsaker 2000 Lista över åtgärdbara dödsorsaker och antal förlorade år per 100 000 av medelfolkmängden