mot · GR02Ub438 · 2003-10-07 00:00:00 — (Utnyttjas offentligt finansierad barnomsorg på halvtid får familjen ett halvt barnomsorgskonto och så vidare.) Det ger en större flexibilitet när familjer får ekonomiska förutsättningar att själva ordna sin barnomsorg. Privata barnomsorgsalternativ kan då kombineras med kortare arbetstid eller tid i förskola. Framför allt skapas möjlighet för familjen att tillbringa tillsammans. Förskolan är den mest omfattande av alla barnomsorgsformer. var av barnen ett och inskrivna i förskolan. Av alla barn i åldersgruppen är inskrivna i någon form av barnomsorg. Förskolan styrs av en läroplan som innehåller mål och riktlinjer rörande bland annat normer och värden, barnens utveckling och lärande, barns inflytande, samarbete med hemmen med mera. Förskolan är nödvändig och viktig i vårt samhälle och möjliggör att föräldrar studerar eller förvärvsarbetar. Den får dock aldrig bli en förvaringsplats utan ska innebära en god pedagogisk verksamhet för barnen, vara ett stöd till föräldrarnas uppfostran samt ge barnen trygghet och omsorg. Förskolan ska liksom skolan förmedla samhällets grundläggande värden till barnen. Barn måste få lära sig förstå vad som är rätt och fel, hur vi ska bete oss mot varandra och deras empatiska förmåga måste övas. Om förskolorna har ett aktivt värdegrundsarbete kan mobbning och trakasserier högre upp i åldrarna förebyggas. I läroplanen för fastslås basen för vårt samhälles värdegrund, det bör även göras i läroplanen för förskolan. Förskolans pedagogiska verksamhet är av stor betydelse för de litet äldre barnen och det är viktigt att den är varierande och kan se till barnens olika behov. Barn uppskattar upplevelser och skapande verksamhet och därför bör olika former av kulturverksamhet förekomma regelbundet i förskolorna. För väldigt många barn är förskolan en utmärkt utgångspunkt för den fortsatta skolgången men den kan aldrig ersätta föräldrarnas uppfostran och omsorg. Förskolan är ett komplement till föräldrarna och ska som sådant anpassa sig efter familjernas behov. Som situationen ser ut är det ofta familjerna som får anpassa sig efter förskolans behov för att inte störa förskolans verksamhet. Så får det inte vara. 7.1.1 Tak i barngrupperna Barngruppernas storlek måste minska. Dagens stora grupper kan få mycket negativ effekt på barnens utveckling. Barn, framför allt de riktigt små, behöver kontinuerlig och tät vuxenkontakt för att utvecklas positivt. I stora barngrupper saknas den kontakten. Vi vill eftersträva minigrupper genom att ålägga kommunerna att sätta upp gränser för barngruppernas storlek i olika åldersgrupper. finns inte någon som helst reglering på detta område. har krävt att ska få i uppdrag att ge ut allmänna riktlinjer för hur stora barngrupperna maximalt bör vara i olika åldersgrupper. Dessa riktlinjer ska vara vägledande för kommunerna när de beslutar om barngruppernas storlek. Redan i budgetpropositionen skrev regeringen att den ämnade ge i uppdrag att utfärda allmänna råd för kvaliteten i förskolan. Det sades dock ingenting om vad dessa råd ska innehålla eller när detta skulle ske. Även i årets budgetupplaga upprepas denna mening helt utan precisering om hur och när det ska ske. Detta är oacceptabelt. Att ge ett uppdrag brukar inte ta så i andra sammanhang. Det visar att frågan om barngruppernas storlek inte prioriteras av regeringen. Inom förskoleverksamheten finns det en bredd när det gäller pedagogisk inriktning. De fristående förskolorna har stått för en stor del av den utvecklingen. var fristående dagis något som orsakade ilska och upprörda känslor hos många debattörer. Den borgerliga regeringen gjorde mycket för att ge dem bättre förutsättningar, till exempel genom att införa etableringsfrihet, en frihet som den socialdemokratiska regeringen tog bort så fort den kunde när den kom till makten . Vi vill återinföra etableringsfriheten. Alla förskolor som uppfyller i lag fastställda villkor skall få tillstånd för sin verksamhet och ekonomiskt stöd från kommunen. Tillstånd och tillsyn skall skötas av och inte som av kommunen. Regeringens barnomsorgspolitik som ensidigt styr in barnen i den kommunala förskolan hotar inte bara andra typer av omsorgsverksamhet, utan även de fristående förskolorna. Det handlar om personalkooperativ, föräldrakooperativ och helt fristående förskolor. Dessa har ofta en speciell pedagogisk inriktning, till exempel Montessori-, Reggio Emilia- eller Frenetpedagogik vilket skapar alternativ till och kompletterar den traditionella förskolan. Men i och med maxtaxans införande har handlingsutrymmet beskurits bland annat för de dagis som tidigare konkurrerat med ett lägre pris. Det kan handla om föräldrakooperativ där det ställs krav på föräldraengagemang eller där man har sämre öppettider men lockar med lägre taxa eller en speciell inriktning. Dessa förskolor har i och med maxtaxan förlorat en av sina konkurrensfördelar. En annan grupp är de förskolor som satsat på extra bra kvalitet, i form av bättre lokaler eller högre personaltäthet. De har numera inte möjlighet att ta ut så mycket som en krona mer än vad regeringen påbjudit i och med maxtaxereformen. Ytterligare en dimension i debatten om de fristående förskolornas villkor som ofta glöms bort är att kommunala förskolor kan gå minus och kommunen täcker underskottet. Det innebär alltså att kommunala förskolor i verkligheten får betydligt mer pengar än de fristående. De fristående förskolorna är inte ett hot utan en tillgång. De måste därför få goda villkor att utveckla sin verksamhet. svarar för tillsyn när det gäller förskolor och förskoleklasser i regi samt förskoleklasser i fristående skolor. När det gäller fristående förskolor är det däremot kommunen som har tillsynsansvar. påpekade redan då beslutet fattades att detta är upplagt för problem. Vi föreslår att , inte kommunerna, ska ha tillsynsansvar för de fristående förskolorna. Dels för att garantera likvärdighet oberoende av driftsform. Dels för att det de facto föreligger en konkurrenssituation mellan kommuner och fristående anordnare av förskoleverksamhet. Familjedaghemmen är den barnomsorgsform som mest liknar familjens omsorg i det egna hemmet. Det finns många fördelar med en sådan omsorgsform. Fördelarna ligger framför allt i den, i jämförelse med förskolan, oftare lugnare miljön. Det blir färre kontakter för barnen och den hemliknande miljön ger utrymme för en större flexibilitet. Det finns mer tid att låta varje barn få utlopp för sina tankar och idéer. Familjedaghemmen är den barnomsorgsform som flest föräldrar är nöjda med. Det finns all anledning att slå vakt om denna verksamhet. Socialdemokraterna har givit föräldrarna bilden av familjedaghem som något kvalitativt sämre än förskolan. Familjedaghemmens verksamhet har undergrävts och självklart har det fått resultat. har antalet barn i familjedaghem minskat dramatiskt, med två tredjedelar. Bara 2001 var minskningen och 2002 var den . Detta tycks vara en utveckling socialdemokraterna är tillfreds med då målet uttryckligen är att familjedaghemmen ska vara utraderade inom loppet av . Föräldrar har givits intrycket att om inte deras barn börjar i förskolan kommer de att hamna efter i utvecklingen och deras chanser i skolan försämras avsevärt. Det är därför helt naturligt att föräldrar valt bort familjedaghemmet för att istället placera barnet i förskolan. Dessutom ingår inte familjedaghemmen i den avgiftsfria allmänna förskolan för fyra- och femåringar. Endast vissa kommuner har givit familjedaghemmen samma villkor på frivillig basis. Självklart har också detta styrt föräldrarna att välja förskola istället för familjedaghem åt sina barn. För är det självklart att också familjedaghemmen ska vara avgiftsfria under de år och det antal timmar som förskolan är avgiftsfri. Vi vill fortsätta att satsa på familjedaghemmen som ett alternativ till förskolan. Familjedaghemmen ska ha en självklar plats på den svenska barnomsorgskartan. Vi vill stödja denna verksamhet genom att erbjuda fortbildningsplaner och satsa på kompletterande verksamhet, till exempel öppna förskolor och gemensamma samlingslokaler. Om fler familjer väljer familjedaghem som ett alternativ kan det innebära ett steg i arbetet mot att minska barngrupperna i förskolan. De öppna förskolorna bygger på deltagande från föräldrar eller dagbarnvårdare som tillsammans med förskollärare bygger upp en pedagogisk verksamhet. Barnen är inte inskrivna i verksamheten utan föräldrarna kan komma och gå efter behov. De öppna förskolorna spelar en stor roll för föräldralediga och dagbarnvårdare som genom den öppna förskolans verksamhet får möta andra vuxna och barn. Barnen får dessutom en social träning genom att möta andra barn i en större grupp. Den är ett särskilt viktigt stöd för invandrarföräldrar som kan knyta kontakter med både föräldrar och barn. Den öppna förskolan är på väg att försvinna. I 119 kommuner finns ingen öppen förskola alls. När allt fler föräldrar sätter sina barn i förskolan rationaliserar kommunerna bort de öppna förskolorna. Det innebär ytterligare ett slag mot de redan hårt prövade dagbarnvårdarna. De nedlagda öppna förskolorna innebär också att det enda stöd som det offentliga ger till de hemmavarande föräldrarna försvinner. vill bevara och bygga ut de öppna förskolorna. Vi anser att det är en viktig del i en flexibel barnomsorg. När den allmänna förskolan införts kan de öppna förskolorna tillsammans med dagbarnvårdarna utveckla en pedagogisk verksamhet för barnen som kan vara ett alternativ till förskolornas verksamhet. Därför måste kommunerna också se till att det finns utbildade förskollärare som ansvarar för den öppna förskolans verksamhet. Alla som förvärvsarbetar omfattas av arbetsmiljölagen. Lagens ändamål är att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet och verka för en god arbetsmiljö såväl fysiskt som psykiskt. Lagen omfattar även skolelever vars skolgång i detta avseende likställs med ett arbete. Lärare, elever, förskollärare och barnskötare omfattas alltså av arbetsmiljölagen men inte förskolebarnen. De är de enda som befinner sig på en arbetsplats men som inte omfattas av arbetsmiljölagen. Det finns inga regler om hur lekmiljön ska vara utformad för barnen och de har inte rätt att ställa några krav. Särskilt tydligt har detta blivit i diskussionerna om de höga ljudnivåerna på förskolorna. De senaste årens ökande gruppstorlekar har inneburit att stora grupper trängs in i små lokaler. En naturlig följd av detta är höjd ljudnivå. I har det genomförts mätningar som konstaterade ljudnivåer på dubbelt så hög nivå som rekommenderar. I vissa kommuner har det genomförts hörseltester på personalen för att upptäcka eventuella hörselskador och har också anmälningarna om hörselskador från personal inom förskolan ökat kraftigt. Naturligtvis är det positivt att dessa problem för personalen tas på allvar men vi måste också se till barnen. Barns hörselorgan är mer känsliga än vuxnas och självklart lider de också av de höga ljudnivåerna. Men barnen har ingen möjlighet att hävda sig eftersom de inte omfattas av arbetsmiljölagen och inte har något fackförbund som för deras talan. I har professor konstaterat att var åttonde sexåring lider av tinnitus, vilket är ungefär lika många som bland vuxna. Lösningen på frågan om buller i förskolan är naturligtvis i första hand att minska gruppstorlekarna men även fysiska åtgärder kan vidtas. Men arbetsmiljö handlar inte enbart om bullernivåer. Barnens arbetsmiljö måste tas på större allvar och därför anser vi att även förskolebarnen ska omfattas av arbetsmiljölagen. Då skulle även andra frågor om barnens säkerhet och lekmiljö uppmärksammas och kommunerna få ett större ansvar för förskolebarnens säkerhet. Vi anser att utredningen bör få i uppdrag att omformulera lagen till att även omfatta förskolebarnen. Personalen inom barnomsorgen består framför allt av förskollärare och barnskötare. Barnskötarna har en gymnasial utbildning samt ofta olika former av påbyggnadsutbildningar. För anställning som förskollärare krävs högskoleutbildning. Sedan den nya lärarutbildningen infördes läser förskollärarna tillsammans med övriga lärarstuderande på högskolan och utbildningen är . Det är av stor vikt att de som arbetar inom förskoleverksamheten har en adekvat utbildning. Forskningsresultat har visat att förskollärarnas utbildning är av stor betydelse för barnens utveckling och kvaliteten i förskoleverksamheten. är dock bristen på kvalificerad personal stor och andelen utbildade lärare i förskola och på fritidshem sjunker. Bristen utgör ett hot mot kvaliteten och måste tas på allvar. Därför måste vi satsa på att utbilda fler förskollärare bland annat genom att vidareutbilda de nuvarande barnskötarna. Men som vi är positiva till vidareutbildning av barnskötare är det viktigt att framhålla att barnskötarna har en unik kompetens när det gäller omsorgsdelen. Den kompetensen får inte tillåtas försvinna. Bristen på personal liksom de knappa resurserna har gjort att möjligheterna att sätta in vikarier är liten på många håll. Frånvarande personal innebär istället att övrig personal får ta på sig en större arbetsbörda. Det får till följd att många drar sig för att vara borta från arbetet även när de är sjuka och så kallad sjuknärvaro är ett växande problem. har i en undersökning konstaterat att av lärarna gått till jobbet fast de ur hälsosynpunkt inte borde. En ökande sjuknärvaro innebär en ökande risk för långtidssjukskrivningar. Detta är också ett tecken på att regeringens löfte om 6 000 nya förskollärare brådskar. Barnomsorgens personal måste få bättre förutsättningar. Det är inte rimligt att personalen ska tvingas gå till arbetet när de är sjuka. Personalen måste också få tid till att träffas och planera verksamhet när inte barnen är närvarande, är det ofta en omöjlighet. När inte tid finns för att planera verksamheten på ett bra sätt är också möjligheten till utveckling minimal. Personalen måste få möjlighet att stödja varandra eller vid behov få stöd från andra. Det gäller till exempel de som arbetar med barn med särskilda behov. Här finns ett stort behov av att få handledning till exempel från en specialpedagog eller från andra förskollärare med liknande uppgifter. finns varken tid eller resurser för ett sådant arbete. Allt detta kräver resurser, vilket tillgodosett i vårt budgetalternativ. Barn behöver båda manliga och kvinnliga förebilder. när allt fler barn enbart växer upp med den ena föräldern, oftast mamman, blir det särskilt viktigt att barnomsorgen kan erbjuda båda manliga och kvinnliga förebilder. Därför är det extra problematiskt att det finns så få män inom barnomsorgen och att det antalet ständigt sjunker. Redan hos yrkesvägledaren på gymnasiet och på lärarutbildningen måste de manliga studerande uppmuntras att söka sig till barnomsorgen. Det har framkommit tankar, bland annat från jämställdhetsminister , att manliga förskollärare aldrig ensamma skulle få ta hand om en barngrupp utan tillsyn på grund av de övergrepp som förekommit inom barnomsorgen. Att låta detta gå ut över alla män är dock ingen framkomlig väg. Det gynnar inte jämställdheten och minskar knappast snedfördelningen mellan manliga och kvinnliga förskollärare. Män som söker sig till barnomsorgen ska känna sig varmt välkomna och behandlas precis på samma sätt som sina kvinnliga kollegor. All personal som anställs kontrolleras mot straffregistret. På vissa förskolor har man tagit könsrollsproblematiken på allvar då personalen har fått reflektera över sitt eget beteende gentemot pojkar och flickor i olika situationer. För många förskollärare har det blivit en aha-upplevelse när de kommit underfund med hur olika de behandlat pojkar och flickor utifrån stereotypa könsroller. ser positivt på projekt av detta slag.