mot · GR02A305 · 2003-10-07 00:00:00 — En allmän lag om minskad arbetstid tar bort rätten för människor att bestämma själva. Det skall vara lönt för den enskilde att arbeta mer och alla skall ha råd att arbeta mindre. Därför skall inte politiker styra över arbetet och arbetstiden. 8.5 En modern arbetsmarknadspolitik Den som mist sitt arbete befinner sig i en sårbar och omvälvande situation, en situation som kräver att den enskilde snabbt kan få stöd och hjälp. Vi vill genomföra en ny arbetsmarknadspolitik som sätter den arbetslöse i centrum. Arbetsmarknadspolitiken måste utgå ifrån att alla människor är olika och därmed har olika behov, intressen, förutsättningar men samma rätt till det stöd hon eller han behöver för att snabbt kunna få ett nytt arbete igen. Vi vill förbättra drivkrafterna att söka och acceptera jobb som kanske inte är det man egentligen vill arbeta med på , men som kan duga bra i ett kortare perspektiv. Vi vill att arbetsmarknadspolitiken skall sätta människor i arbete, inte bara bevilja dem nya bidrag. Detta ställer krav på att insatserna anpassas efter varje människa. Det förutsätter mångfald, valfrihet och individualisering, något som nästan helt saknas i dagens AMS-system. Ju snabbare man som arbetslös kommer i arbete, desto större är förutsättningarna för att lyckas hålla den totala arbetslösheten på så låga nivåer som möjligt. Det är bättre att arbetslösa utbildar sig eller genomför någon annan konkret åtgärd som leder till bättre förutsättningar att få ett nytt riktigt arbete än att de faller in i ett passivt och hjälplöst bidragsberoende. Därför måste åtgärder som leder till nya arbeten prioriteras framför tillfälliga lösningar med konstlade bidrag och resultatlösa aktivitetsgarantier. Den enskilde individen måste själv få ha ett avgörande inflytande över vilken åtgärd som hon eller han skall satsa på för att sedan kunna finna ett nytt arbete. Vi vill därför markera att den som blivit arbetslös har ett antal rättigheter som staten måste uppfylla. har den som blivit arbetslös ett antal skyldigheter som denne i sin tur måste uppfylla gentemot samhället. förespråkar en politik som präglas av mångfald, valfrihet och trygghet. Det gäller även vid genomförandet av en ny arbetsmarknadspolitik. Vi anser att konkurrens och mångfald inom arbetsförmedling och utförande av konkreta arbetsmarknadspolitiska åtgärder leder till högre kvalitet och effektivare resultat, d.v.s. att arbetslösa snabbare kommer tillbaka till arbetsmarknaden. Det är självklart att förmedlingsverksamheten utformas utifrån lokala förhållanden. I glesbygd kommer få bemanningsföretag att etablera sig, åtminstone i ett inledande skede. Där inga alternativ växer fram har staten det slutliga ansvaret att se till att alla som är arbetslösaa får den service de har rätt att kräva. Alla arbetslösa skall ha rätt till kostnadsfri arbetsförmedling, men förmedlingstjänsten kan utföras av olika huvudmän. Alla arbetslösa skall ha en skyldighet att anmäla sig som arbetslösa och stå till arbetsmarknadens förfogande. Alla skall ha rätt att välja arbetsförmedling. Alla arbetslösa skall ha rätt att få en individuell behandling. Allt stöd från arbetsförmedling till konkreta åtgärder skall ha som enda syfte att ge den arbetslösa maximal möjlighet att kunna finna ett nytt arbete. Det kräver att åtgärderna så långt det är möjligt är utformade efter den enskildes behov. Flera av de nuvarande arbetsmarknadspolitiska åtgärderna exempelvis aktivitetsgarantin bör slopas till förmån för mer individuellt inriktade insatser. Det är emellertid säkert att utbildning av olika slag kommer att utgöra den dominerande insatsen. Därtill måste all fokus läggas på det övergripande målet att se till att de arbetslösa får jobb. Därutöver måste uppföljning och utvärdering av verksamheten bli mycket bättre. En betydande del av denna utbildning kommer inte att betraktas som arbetsmarknadspolitik i traditionell mening. Vi vill exempelvis ersätta traditionella arbetsmarknadspolitiska åtgärder för ungdomar med en företagsinriktad lärlingsutbildning. Den kan bedrivas av olika aktörer, såsom gymnasieskolor, friskolor och utbildningsföretag. Arbetslösa ungdomar med bristfällig grundutbildning ges med denna lärlingsutbildning nya möjligheter att ta sig ut på arbetsmarknaden. Den kvalificerade eftergymnasiala yrkesutbildningen måste förbättras. Vi föreslår i ett första steg en ökning av antalet studieplatser inom denna utbildningsform. Den kvalificerade yrkesutbildningen skall bedrivas i ett nära samarbete mellan utbildningsanordnare, högskola, näringsliv och myndigheter. Arbetslösa med ambitioner att skola om sig skall beredas plats i utbildningen. Utbildning och kompetens är nyckelorden för framtidens arbetsmarknad. Därför skall ett system införas för sparande till kompetensutveckling. Systemet skall vara individuellt och frivilligt. Systemet skall bygga på en möjlighet för fysiska personer att med skattemässig verkan göra insättningar på individuella kompetenssparkonton. Det skall inte bara gälla för anställda, utan det är också viktigt att egenföretagare ges möjlighet att kompetensspara. Avkastningen på sparandet skall inte beskattas som kapitalinkomst, såsom regeringen har föreslagit. I stället bör den skattemässiga behandlingen likställas med vad som gäller för det individuella pensionssparandet (IPS). Det innebär att avkastningen beskattas avkastningsskatt i stället för kapitalinkomstskatt. Medlen på kompetenssparkontot är individens egna och skall kunna användas till sådan kompetensutveckling som den enskilde själv bestämmer. Kompetensutveckling ges en vid definition. Om sparmedlen inte kommer till användning för kompetensutveckling är det vår uppfattning att de vid arbetslivets slut skall kunna användas för att förstärka pensionen. har i olika sammanhang betonat vikten av att individer med olika handikapp skall ges rimliga möjligheter till ett värdigt liv. Alla människor skall få möjlighet att uppleva arbetsgemenskap och tillhörighet. Arbetshandikappade människor måste få rimliga möjligheter till valfrihet. De skall ha rätt till ett liv i värdighet och för de som kan och vill ett aktivt arbetsliv. Individer med olika funktionshinder är människor som har speciella behov och önskemål. Därför anser vi att samhället måste skapa förutsättningar som mer ser till den enskilde individens behov och mindre till ett kollektivt generellt system. Vi föreslår att regelverk och föreskrifter måste tydliggöra vem som anses vara arbetshandikappad och därmed i behov av stöd. De som är arbetshandikappade skall ges ett fullgott stöd. De som inte är arbetshandikappade skall inte kunna komma ifråga för anställning inom verksamheter som exempelvis . vill inrätta en ny effektiv myndighet för arbetsmarknadspolitiken. Den nya statliga myndigheten ersätter AMS. Den skall ansvara för att godtagbara förmedlingstjänster erbjuds över hela landet, administrera schabloniserade arbetsmarknadspolitiska stöd som flytt- och starta-eget-bidrag samt bedriva den yttersta myndighetsutövning som fordras för att fördela de medel som anslås över statsbudgeten för övriga insatser. 8.6 Inför en allmän arbetslöshetsförsäkring Den nuvarande arbetslöshetsförsäkringen måste reformeras. Den har varit tänkt att skydda människor som drabbas av arbetslöshet från betydande inkomstbortfall. Därigenom skulle den arbetslöse under en omställningstid ges möjlighet att söka andra jobb eller utbilda sig för nya. uppfylls inte dessa ambitioner. Vi vill ha en allmän försäkring. Det innebär att försäkringen blir obligatorisk för alla arbetstagare som uppfyller försäkringens arbetsvillkor. Eftersom försäkringen är ett obligatorium som påtvingas den enskilde arbetstagaren anser vi att den skall administreras av staten. Det är angeläget att snabbt kunna återupprätta arbetslöshetsförsäkringen som en omställningsförsäkring. Vi föreslår att ersättning endast skall kunna utgå . Det skall inte vara möjligt att kvalificera sig för en ny ersättningsperiod på något annat sätt än genom att ånyo uppfylla försäkringens s.k. arbetsvillkor, d.v.s. genom att försörja sig i ett riktigt arbete. Staten skall vara till stöd och hjälp i arbetet att finna ett nytt jobb. Staten skall inte som vara en överhet som talar om vad man kan eller måste. Staten skall inte heller vara en kontrollant, vars krav man ständigt känner och vars tumme man ständigt har i sitt öga. En arbetslöshetsförsäkring som är en tydlig omställningsförsäkring gör det möjligt att slopa huvuddelen av de regel-, kontroll- och sanktionssystem som regeringen har tvingats att införa. Det ligger i den enskildes eget intresse att utnyttja sin ersättningsperiod på bästa sätt. En övergångslösning mellan en strikt bortre parentes och socialbidrag måste prövas. Detta gäller i synnerhet äldre arbetslösa, men även alla andra. Vi vill åstadkomma ett tydligare försäkringsmässigt samband genom en utökad egenfinansiering. Detta är betydelsefullt inte bara för att finansiera försäkringen, utan också därför att det understödjer en sund lönebildning. Om arbetslösheten ökar till följd av orimliga lönekrav, betalas inte den notan av dem som har drivit fram kostnadsökningen, utan av skattekollektivet. Dagens fasta avgifter till a-kassorna skall ersättas med en försäkringspremie, vars storlek relateras direkt till månadslönen. Premien föreslås utgå på sådana inkomster som är ersättningsberättigade. Inga avgifter skall tas ut på lön som överstiger en ersättningsnivå på upp till nuvarande tak. Eftersom den utgående arbetslöshetsersättningen är skattepliktig förordar vi att egenavgiften skall vara avdragsgill vid inkomstbeskattningen.