ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GR02So612 · 2003-10-07 00:00:00 — Ersättning för hemtjänst i vistelsekommun tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om vikten av att se över de i motionen anförda problemen. I de kommuner som har en hög andel sommarboende har problemen med att kunna ombesörja behovet av hemtjänst accelererat. gäller regeln att det är den kommun som man vistas i som får se till att man får sin hemtjänst. Detta utan att man behöver anmäla i förväg att man kommer att vistas i kommunen och har ett behov av hemtjänst. Detta gäller även vissa rehabiliteringsinsatser och erhållande av tekniska hjälpmedel. Dessutom helt utan ersättning från hemkommunen. är det allt vanligare att man vistas halvårsvis i sina sommarhus, framförallt efter pensioneringen. Detta har blivit ett accelererande problem i takt med att antalet hemtjänstärenden ökar och problematiken med att erhålla personal till tjänsterna. Dessutom har många kommuner mycket svårt att hålla sina budgetar vilket gör att annan verksamhet får ge vika. Denna överbelastning på en redan hårt utsatt personalgrupp ger också ökade sjukskrivningar då personalen i många fall inte kan få sin sommarsemester sammanhängande och dessutom belastas med många övertidstimmar. Bemanningsföretag måste också anlitas i hög grad för att klara av de mest akuta situationerna. Detta är en ohållbar situation som skyndsamt måste åtgärdas. Viktigt är att notera att det inte ska innebära någon inskränkning av medborgarnas rätt att fritt vistas i olika kommuner. Full frihet för medborgarna men med ett betalningsansvar för hemkommunen. Det är ett stort problem som man fortfarande inte har tagit någon hänsyn till. När det gäller sjukvård i annan kommun har patienten valmöjlighet enligt HSL, och ersättning sker utifrån gällande avtal reglerat i riksavtalet för utomlänssjukvård. Inom får elev med särskilda skäl gå i skola i annan kommun och inom det nationella gymnasieprogrammet finns också en frihet att utöva sina studier i annan kommun än hemkommunen. Här har den mottagande kommunen rätt till ersättning för kostnaderna för elevens utbildning från elevens hemkommun. Vi anser att regeringen bör ta initiativ till en ändring av socialtjänstlagen som möjliggör för kommuner som utför hemtjänstinsatser för medborgare från annan kommun att få ersättning från hemkommunen, i likhet med gällande regler inom sjukvård och utbildning i annan kommun.
mot · GR02So613 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att implementeras i hela samhället. var ett av de drivande länderna vid utformningen av och en av de första nationer som ratificerade den. I vårt land trädde konventionen i kraft . Regeringen har, i Nationell strategi för , föreslagit att konventionen på olika sätt bör tas upp i utbildningar för de yrkesgrupper som ska arbeta med barn. Det är angeläget att får genomslag på alla nivåer i samhället. Trots olika satsningar som regeringen, och olika barn- och ungdomsorganisationer initierat, har inte fått fäste bland kommuner och myndigheter som har ansvar för verksamhet som riktar sig till barn och unga. Bland personalgrupper som möter barnen i deras vardag i skolan, förskolan och fritidssektorn finns det också stora brister i kunskap, så även inom utbildningsväsendet. Rapporter från , , visar att arbetet med implementeringen av går mycket långsamt fram i kommunerna. En överväldigande majoritet av kommunerna saknar strategier för arbetet med . Bilden bekräftas också av Unga Örnars Riksförbunds och projekt barnkommun. Av de kommuner som arbetat aktivt med visar erfarenheterna att en utvecklad strategi och medvetna arbetsmetoder har positiva effekter på verksamheten och i den politiska styrningen. Vi anser att det behövs fler insatser för att konventionen ska få ett bredare genomslag. Konventionen utgår ifrån att barndomen har ett värde i sig och att barn är en utsatt grupp i samhället med särskilda behov av omvårdnad och skydd, som också innefattar ett rättsligt skydd. Den tillerkänner barn grundläggande medborgerliga, politiska, ekonomiska och kulturella rättigheter. Den bygger på fyra principer: att barnet har rätt till likvärdiga villkor, att barnets bästa ska beaktas vid alla beslut, att barnet har rätt till liv och utveckling och att barnet har rätt att säga sin mening och få den respekterad. Det är sedan anslöt sig till . Ändå är det alltför många inom viktiga yrkesgrupper som kommer i kontakt med barn, t.ex. lärare och jurister, som inte känner till vilka rättigheter barn har enligt . Okunskapen är stor om innebörd och tillämpning. Att regeringen föreslagit i den nationella planen att konventionen bör tas upp i utbildningar, har i praktiken tolkats som att man inte måste ta upp den. Okunskapen leder till att barns rättigheter kränks i vårt samhälle. Detta innebär skyldigheter för oss vuxna att gemensamt se till att genomföra FN:s konvention om barnets rättigheter i ord och handling. För att vi i ska leva upp till intentionerna i behövs kunskap om som en obligatorisk del i utbildningar för alla yrkesgrupper som kommer i kontakt med barn. Ordet bör i den nationella planen ska bytas ut mot ska. Barn måste göras delaktiga i sina rättigheter och därför måste detta uppmärksammas i de nationella styrdokumenten för skolan och förskolan. Önskvärt är också att göra tillgänglig för alla på olika språk, på kassett och i punktskrift. Ansvaret för implementeringen av vilar på regering och riksdag. Vi anser att det behövs ytterligare insatser för att öka kompetensen bland både kommuner och bland personal som arbetar med barn och unga.
mot · GR02So615 · 2003-10-07 00:00:00 — Tillgången till service- och signalhundar tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om underlättad tillgång till service- och signalhundar. Service- och signalhundar har visat sig vara till stor hjälp för handikappade personer, och fyller en viktig funktion i deras vardag. Servicehundar hjälper sina funktionshindrade förare med att uträtta praktiska saker som att plocka upp tappade saker, hämta telefon och öppna dörrar. Signalhundar reagerar på olika typer av ljud och meddelar sin hörselskadade förare vid ljud som dörrklocka, telefonsignaler och brandvarnare. Vilka typer av ljud hunden ska reagera på anpassas efter ägarens önskemål. Båda typerna av stödhundar är unika i den meningen att de är uppfostrade efter förarens behov. För att kunna leva ett självständigt liv är ägarna i mångt och mycket beroende av sina hundar. Träningen av hundarna genomförs i nära samarbete med ägaren till hunden. som hunden är ett tekniskt hjälpmedel så spelar den en stor roll för att höja individens livskvalitet; träning med hund ger ofta ökat självförtroende och bidrar till starka band mellan hund och ägare något som är positivt även ur terapisynpunkt. En hund kostar emellertid , och enligt kostar det ca att utbilda en hund. Träning sker dessutom bara på vissa platser i landet, och då genom sponsrad ideell verksamhet. , som är ett ideellt förbund, fick exempelvis medel från Allmänna arvsfonden och för att genomföra viss utbildning av hundar. Tillgången till service- och signalhundar är alltså begränsad. Jämförelsevis kan nämnas att ledarhundar utbildas med hjälp av samhällets resurser. Eftersom service- och signalhundar fyller en viktig funktion bör det vara rimligt att se över om samhället kan underlätta tillgången för handikappade individer till också dessa hundar. I vissa fall kan service- och signalhundar också minska behovet av annan form av hjälp.
mot · GR02So616 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av SDR:s ombudsmannafunktion. De statliga stöden till handikapporganisationerna baseras numera i huvudsak på respektive organisations medlemsantal. I många fall har denna förändring slagit väl ut. Förutom att systemet är mer rättvist sporras också organisationerna till att förbättra sin verksamhet för att attrahera nya medlemmar. Att dela ut mest till de som har det värst skapar orimliga definitionsproblem och godtycke. Åtminstone en av handikapporganisationerna har tvingats axla ett större och bredare ansvar för sina medlemmar än andra organisationer som bedriver mer normal föreningsverksamhet. Jag åsyftar (). För den organisationen har det förändrade fördelningssystemet medfört negativa konsekvenser. Ganska få hörande behärskar teckenspråket. Om fler kunnat kommunicera med döva hade förmodligen SDR:s roll varit mindre betydelsefull än den har kommit att bli. Organisationen har blivit de dövas sambandscentral och de hörandes kunskapsbank i frågor kring teckenspråket och dövas speciella behov. SDR företräder således å ena sidan döva i alla sammanhang och i alla skeden. Å andra sidan företräder organisationen samhället gentemot de teckenspråkiga döva. Utan överdrift kan man säga att ingen annan organisation än SDR har den kompetens och den erfarenhet som behövs när det gäller de teckenspråkiga dövas särskilda behov. förlorar SDR av det ursprungliga statsbidraget. Organisationen har slagit larm då den av besparingsskäl omöjligt kan upprätthålla sin sambandsfunktion men inte har någon annanstans att hänvisa de döva eller de hörande vidare till som besitter motsvarande kunskaper inom området. Jag vill på dessa grunder föreslå att regeringen beaktar behovet av SDR:s så viktiga ombudsmannafunktion tills motsvarande kompetens kan erbjudas på annat håll.
mot · GR02So617 · 2003-10-07 00:00:00 — Rätten till daglig verksamhet enligt LSS tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att undersöka möjligheterna för funktionshindrades rätt till daglig verksamhet. Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) gäller för de som ingår i någon av lagens personkretsar. I den första personkretsen ingår personer med utvecklingsstörning, autism eller autismliknande tillstånd. I den andra ingår de som i vuxen ålder fått en hjärnskada, och i den tredje personkretsen ingår personer med fysiska eller psykiska funktionshinder. Enligt 5 § LSS ska lagen ge dem som ingår i personkretsarna möjlighet att leva som andra. Den ska främja jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet. Trots detta innehåller lagen en inbyggd orättvisa. 9 § LSS innehåller en lista på 10 stödinsatser, som den enskilde har laglig rätt till. Men personer med funktionshinder som ingår i den tredje personkretsen har bara rätt till 9 av dessa 10 stödinsatser. De har förnekats rätten till daglig verksamhet enligt 9 § 10 p. LSS. Att lagen på detta sätt diskriminerar en grupp kan inte anses främja jämlikhet i levnadsvillkoren. LSS motverkar sitt eget syfte så länge som en personkrets diskrimineras jämfört med de andra. Därför bör funktionshindrade personers rätt till insatsen daglig verksamhet enligt LSS undersökas.
mot · GR02So618 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skyldighet att informera om hantering av använda mediciner. vet vi alldeles för lite om effekterna när gamla använda mediciner hamnar via avlopp i våra vattendrag. Speciell oro ska vi känna för olika typer av hormonpreparat innehållande östrogen, EE2. Vi vet inte hur mycket utsläppen av EE2 påverkar ekosystemet som helhet. Vi vet att östrogenet inte bryts ner särskilt effektivt varken i reningsverk, i djur eller i fiskar. Studier har visat att fiskar utanför reningsverk har kraftigt höjda halter EE2 i gallan och var tydligt påverkade av östrogenet. Och i har man funnit det i dricksvattnet. Andra studier har visat att EE2 leder till en mängd fortplantningsproblem för fisk. Den mest kända effekten är kanske att hanar feminiseras och blir infertila. Även honornas fertilitet minskar när de får överdoser av det kvinnliga könshormonet. släpps två nya preventivmedel i EU-länderna. De innehåller stora mängder östrogen även efter behandlingen. finns det oro bland forskarna att detta ska öka problemen med höga östrogenhalter i vattendrag. För oss är det viktigt att veta vad vi ska göra med använda läkemedel, speciellt med hormonpreparat. har läkemedelsbolagen ansvaret att informera konsumenterna. Tillverkarna informerar både läkare och konsumenter med varningstexter. Frågan om denna information är tillräcklig för att motverka negativa miljöeffekter. bör göra en översyn av informationsinsatserna till konsumenterna. Om resultatet inte är tillfredsställande kan en lösning vara att tar över informationsansvaret.
mot · GR02So620 · 2003-10-07 00:00:00 — Obligatoriskt biverkningsregister för dentala material tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att ett obligatoriskt biverkningsregister för dentala material inrättas. Enligt hälso- och sjukvårdslagen och tandvårdslagen liksom enligt lag om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område skall patienten ges information om de metoder för vård och behandling som finns. I konvention om mänskliga rättigheter och biomedicinsk verksamhet, artikel 5, slås det fast att erforderlig information skall lämnas om den planerade åtgärdens syfte och karaktär liksom dess konsekvenser och risker. All vård utom psykiatrisk tvångsvård samt viss vård enligt smittskyddslagen är frivillig. Patienten har således rätt att avböja föreslagen behandling. Utan patientens informerade samtycke får vården heller inte genomföras. Ett informerat samtycke till en behandlingsåtgärd förutsätter att tandläkaren har informerat patienten om de möjliga biverkningar som kan vara förenade med olika dentala material. Enligt 4 § föreskrifter LVFS 2001:8 skall endast sådana omständigheter med medicintekniska produkter anmälas som orsakat död eller allvarligt försämrad hälsa eller som hade kunnat vålla dessa tillstånd. Någon annan biverkningsrapportering sker inte till . Det förekommer således ingen registrering av misstänkta biverkningar från dentala material, så som sker när det gäller läkemedel. Tandläkarna är enligt lag ålagda att informera patienterna om möjliga risker och komplikationer som kan vara förenade med olika dentala material, men kliniska prövningar och efterföljande rapportering av ovanliga biverkningar av sådana material förekommer inte. Det föreligger således en bristande samstämmighet mellan bestämmelserna om tandläkarens skyldighet att informera patienterna om möjliga risker och biverkningar som kan vara förenade med vissa dentala material och det nuvarande regelverket som ålägger tandläkarna att till LMV rapportera endast sådana händelser med dentala material som har lett till död eller allvarligt försämrad hälsa.
mot · GR02So621 · 2003-10-07 00:00:00 — Terapi och sysselsättning för äldre tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om terapi och sysselsättning för äldre. Många kommuner och landsting är av ekonomiska skäl tvungna att göra neddragningar inom vård och omsorg. Ett område som blivit hårt drabbat av nedskärningar är den sociala verksamheten inom äldrevården, som inrymmer terapi och andra sociala kontakter för de äldre. Behovet av mänskliga kontakter och en meningsfull sysselsättning är stort även . För detta ändamål fungerar den terapiverksamhet som finns bra. Men på grund av landstingens och kommunernas dåliga ekonomier lågprioriteras den sociala verksamheten och de äldres behov av mänsklig kontakt och fysisk och psykisk stimulans och aktivitet har kommit i skymundan. De som arbetar inom vården bör ha god kompetens inom området. Därför bör betydelsen av terapiverksamheten uppmärksammas.
mot · GR02So622 · 2003-10-07 00:00:00 — Bilstödets utformning och finansiering tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en översyn av bilstödet för en mer långsiktig lösning. Bilstödets historia sträcker sig så långt tillbaka som . När det infördes var det enbart utifrån tanken att underlätta för funktionshindrade att ta sig till ett arbete eller till studier. I nuvarande lagstiftning framhålls att bilen framförallt skall ses som ett hjälpmedel för att minska ett handikapp som gör det svårt att förflytta sig. Stödet syftar alltså till att ge personer med funktionshinder ökade möjligheter att leva ett självständigt och oberoende liv med studier, arbete och alla övriga sociala kontakter. Eller med andra ord i så hög grad som möjligt kunna leva ett liv som vem som helst. Stödet utgår, något förenklat, i form av ett bidrag till funktionshindrade personer och till föräldrar med funktionshindrade barn för anskaffning och anpassning av motorfordon. har det vuxit fram ett behov av att ur olika aspekter förändra bilstödets utformning. Det handlar om åldersgränser, bidragsbeloppens storlek i förhållande till prisutvecklingen, underfinansiering av stödet som innebär att pengarna oftast tar slut gör det etc. Allt detta innebär att det för många funktionshindrade inte känns som om lagen lever upp till att vara en rättighetslagstiftning och att, som handikapp-organisationerna uttrycker det, rätten till bistånd tenderar att bli en klassfråga. Mängder av motioner från ledamöter ur alla partier har berört problemet om bilstödets regelverk och finansiering. har också tidigare gett det regeringen tillkänna. I årets budgetproposition höjs visserligen anslaget med , vilket är positivt, men det totala anslaget på 196 miljoner når ändå inte upp till den beräknade förbrukningen 2003. Regeringen skriver också att man skall besluta om direktiv för en översyn av stödet i ett bredare sammanhang och lämna förslag till att effektivisera och förbättra tillämpningen av stödet. Det är alldeles utmärkt även om handikapporganisationerna säger att man inte förstår varför man skall utreda igen. Konstateras kan att medelstilldelningen för bilstöd inte är tillräcklig. Enligt uppgift lade regeringen under budgetförhandlingarna förslag om att öka anslaget för bilstöd för att täcka beräknad medelsåtgång. Regeringens förslag avvisades tyvärr och resultatet blev istället i budgeten nu liggande förslag. Med anledning av ovanstående beskrivna problem vad avser regelverk och finansiering bör regeringen verka för en långsiktigt hållbar lösning vad avser bilstödet.
mot · GR02So623 · 2003-10-07 00:00:00 — Hälsovård, sjukvård och social omsorg, utgiftsområde 9 beslutar att uppta ett nytt anslag för en nationell vårdgaranti. anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag anslagen under utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg enligt uppställning: Anslag (tkr) Bidrag till hälso- och sjukvård för arbetslivs- och socialvetenskap Vården och omsorgen skall utgå från människors behov och utövas i enlighet med den enskildes önskemål och aktiva val. har medverkat till att vården och omsorgen nu får ytterligare resurser. I budgetförslag redovisas utöver regeringens förslag för att introducera en nationell vårdgaranti. anslår vi för att snabbt reducera köerna (500 miljoner 2005). bedriver angelägen verksamhet. Regeringens förslag att minska institutets anslag bör avvisas. Därför föreslår att utöver regeringens förslag anslås till . Vi föreslår besparingar inom administrationen med (anslag 13:6, 14:4, 14:5). för arbetslivs- och socialvetenskap föreslår vi minskade anslag med med hänvisning till satsningar i annat utgiftsområde.
mot · GR02So624 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av organisationsstödet till HBT-organisationer. Staten har gett strukturstöd till olika frivilligorganisationer. Grunden för stödet är att frivilligorganisationerna anses berika samhället i stort med sitt arbete, och att den påverkan som frivilligorganisationerna har i den demokratiska processen inte går att förringa. Några av grundkriterierna för de statliga anslagen är bland annat att det ska vara demokratiska organisationer, att de har en folklig förankring och att de har en rikstäckande verksamhet. I de flesta fall baseras bidrag till frivilligorganisationer på olika förordningar. Så är inte fallet med stödet till organisationer som arbetar för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter. De flesta bidrag som delas ut till HBT-organisationer är projektmedel. De större belopp som staten delar ut är medel för projekt gällande hivprevention i gruppen män som har sex med män. Detta är öronmärkta medel som skall gå till prevention. Utöver det delade man 2002 ut i form av projektstöd till samtliga organisationer för homosexuella i landet. Möjlighet för stöd till bisexuellas och transpersoners organisationer finns inte. Stödet som delas ut ger inte det utrymme som krävs för att kunna upprätthålla en central administration och hålla kurser och konferenser för medlemmarna inom organisationen, vilket är fallet med det mycket viktiga och rättmätiga stöd som invandrarorganisationer erhåller. Vid en jämförelse med just invandrarorganisationer satsar staten . Jag kan här bara uttrycka en beundran för HBT-organisationernas förmåga att överleva och föra sin kamp för sina rättigheter. Jag menar att situationen är oacceptabel. Den värdering som staten gör i sin budget av olika organisationers värde i det svenska samhället är orimlig, och bygger troligen inte på någon gjord analys utan är resultatet av att man inte har bedömt olika organisationers behov och möjligheter. Därför måste regeringen inför nästa års ekonomiska fördelning se över HBT-organisationernas stöd, och organisationsstödet som helhet.
mot · GR02So627 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om personlig assistans. Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, trädde i kraft . LSS är en del i handikappreformen som beslutades . Syftet med LSS är i första hand att ge personer med omfattande funktionshinder en starkare ställning i samhället. Assistansreformen har inneburit ökad valfrihet, större inflytande och bättre livskvalitet för många svårt funktionshindrade personer. Reformen har också präglats av vissa tillämpnings- och finansieringsproblem. Det ska nu ske en översyn av hur lagen har fungerat i praktiken, även innefattande bemötandefrågor, personalförsörjningen och hur den långsiktiga finansieringen ska se ut. Ett beslut om personlig assistans/assistansersättning ger brukaren mycket stora möjligheter att påverka hur det dagliga stödet ska utformas. I de fall där brukaren kan ta vara på denna möjlighet blir insatsen ofta av god kvalitet. I de fall där brukaren inte själv har förmåga att styra över sin egen vardag uppstår inte sällan stora svårigheter vid verkställighet. Assistanssamordnarna i kommunerna har mycket små möjligheter att ha kontroll över hur assistansen utförs och att säkerställa kvaliteten när det gäller dessa brukare. Arbetet utförs i den enskildes hem och assistenten arbetar i de flesta fall ensam. Om brukaren inte själv har förmåga att arbetsleda sina assistenter uppstår ett stort utrymme för godtycke när det gäller hur arbetet ska utföras och utformas. I de fall den legale företrädaren är aktiv och känner brukaren väl kan han/hon till viss del vägleda assistenterna och ha insyn i hur assistansen fungerar. Det är dock begränsat hur stora krav som kan ställas på t.ex. en god man, och det ligger inte i assistanssamordnarens uppdrag att i detalj styra över hur assistansen ska utformas. Svårigheten att hitta utbildad personal som vill arbeta som personliga assistenter och den höga personalomsättningen är också något som påverkar både kontinuitet och kvalitet. Brukaren blir dessutom i många fall isolerad och utan social samvaro och stimulans. Ett gruppboende där stödet är individuellt utformat och möjlighet till samvaro ges skulle i de flesta fall ge dessa personer ökad livskvalitet. I en sådan verksamhet finns möjlighet att arbeta med metodutveckling och kvalitetsarbete på ett helt annat sätt än när det gäller personlig assistans. Möjligheten till insyn och kontroll ökar och det gör det möjligt att säkerställa kvaliteten på insatsen samt att säkra en god arbetsmiljö för personalen. Insatser som ges i regi, t.ex. gruppboende, skulle ibland kunna ersätta personlig assistans och ge högre kvalitet för brukaren. Detta bör tas i beaktande vid en översyn av .