mot · GR02T550 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en förändring av den organisatoriska strukturen av myndigheter och andra statliga organ inom transportområdet. Inom områdena för vägtrafik, järnväg, sjöfart, luftfart samt post- och teletrafik finns arbetsuppgifter av två olika slag för statens organ, dvs. myndigheter, verk och bolag. För det första skall man sköta den direkta myndighetsutövningen i form av utgivning av föreskrifter om bl.a. säkerhet och miljö, fördelning av olika tillstånd samt tillsyn och inspektion. För det andra skall man upprätthålla infrastrukturnätet. Det finns starka principiella skäl att skapa tydliga gränser mellan myndighetsfunktionen och funktionen att upprätthålla nätet. Detta fanns med i bilden när fattade sitt principbeslut att separera från , vilket dock inte har förverkligats. För vägtrafiken har man gått i motsatt riktning då integrerats i . I detta fall fattade dock ett principbeslut om att förarprövarna inte skulle tillhöra , vilket de fortfarande ändå gör. Sedermera har en Vägtrafikinspektion etablerats inom . Det finns skäl av integritetskaraktär att ha många små separata myndigheter, men det finns effektivitetsskäl för att ha ett färre fristående organ. Om man har många separata myndigheter blir det också en betungande arbetsuppgift för att samordna dessas verksamhet. Det skulle finnas fördelar i att samla ansvaret exempelvis för reglerna om transport av farligt gods oavsett transportslag. I dagens svenska samhälle har balansen gått alltför långt i riktning mot många små myndigheter. En utredning bör studera möjligheten att till en ny transportmyndighet sammanföra , , , Vägtrafikinspektionen och vissa ytterligare delar av samt möjligen även och . Även () och Rikstrafiken bör beaktas i denna utredning. Denna nya myndighet skulle då bl.a. ansvara för myndighetsföreskrifter, tillsyn, inspektion och vissa utredningar. bör man också överväga att sammanföra de olika verken som upprätthåller infrastrukturnätet till ett enda verk. Det finns förvisso fördelar med att sammanföra och funktioner så att arbetet med infrastrukturen samordnas. Även en samordning med flyg, sjöfart och tele bör utredas. Det skulle finnas fördelar att samla arbetet med investeringsplaneringen, så att samhällsekonomiska kalkyler i enlighet med trafikpolitik kunde göras på likartat sätt för de olika trafikslagen. Därvid måste trafikens miljöpåverkan inräknas och vid beräkning av framtida trafikvolymer hänsyn tas till att den enskilde resenären bör känna marginalkostnaden för sin resa. Det är också ett problem att man jämför budgetpengar till drift och underhåll på samma villkor som investeringspengar, som kan göra nytta på mycket . Vi är i en process där arbetet med regelsystemen karaktäriseras av en internationell harmonisering. I övrigt har genomförts en bolagisering av delar av infrastrukturverken, ökad upphandling av entreprenörer och därmed en minskning av egenregiverksamheten. Efter dessa ganska omfattande förändringar borde det vara lämpligt att låta verksamheten gå över i nya organisatoriska former, både vad gäller myndighetsutövningen och upprätthållandet av de olika näten. Trafikledningens organisation bör också uppmärksammas. För vägtrafiken är trafikledning ett försummat område som med teknikens utveckling blir allt mer betydelsefullt. Väghållaren bör rimligen få någon sorts ansvar för trafikledning. Även för järnvägen måste frågan om trafikledningens organisation övervägas på nytt i ett EU-perspektiv. Det finns ett behov av en genomgripande översyn av myndighetsstrukturen inom transportområdet i dess helhet.