mot · GQ02Ju15 · 2003-06-12 00:00:00 — med anledning av prop. 2002/03:74 Hemliga tvångsmedel - offentliga ombud och en mer ändamålsenlig reglering. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om offentliga ombud. avslår regeringens förslag att hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning skall få användas i fall då ett brotts straffvärde kan antas överstiga . avslår regeringens förslag att teleövervakning skall få användas vid förundersökning om barnpornografibrott som inte är ringa och vid förundersökning om dataintrång. avslår regeringens begäran att teleövervakning skall få användas vid förundersökning som gäller s.k. osjälvständiga brottsformer för brott för vilka det är föreskrivet fängelse . Hemliga tvångsmedel är ett ingrepp i den personliga integriteten. Hemlig teleavlyssning, hemlig kameraövervakning och hemlig teleövervakning medför dessutom att även ej misstänkta utsätts för en integritetskränkning, eftersom den som avlyssningen avser t.ex. kan ringa och samtala med en ej misstänkt och då andra än en misstänkt kan passera eller uppehålla sig vid en övervakningskamera. I förevarande proposition föreslår regeringen dessutom att hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning skall få ske av teleadresser som den misstänkte kan antas kontakta, dvs. av adresser som tillhör andra än den misstänkte. Rätten till den personliga integriteten är inskriven i regeringsformen. Rätten får endast begränsas genom lag. Begränsningarna måste vidare tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. De får inte gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet. har sen länge verkat för införandet av rättssäkerhetsgarantier vid tillståndsprövning av, och användningen av, hemliga tvångsmedel. Vi ställer oss därför positiva till att införa ett system med offentliga ombud i ärenden om hemlig teleavlyssning och hemlig kameraövervakning. Starka skäl talar för ett behov av en motpart till åklagaren vid tillståndsprövningen. En mer kontradiktorisk process och möjligheten att överklaga ett tillstånd medför att den enskildes rätt och integritetsintresse bevakas samt att förutsättningarna för en mer allsidig belysning av saken förbättras. Förhoppningsvis kan införandet av ett offentlig ombud leda till en restriktivare, mer proportionell och ändamålsenlig tillämpning av de hemliga tvångsmedlen. Vi noterar dock att förslaget inte omfattar hemlig teleövervakning. Enligt den föreslagna lydelsen skall det offentliga ombudet bevaka enskildas integritetsintressen i ärenden hos domstol om hemlig teleavlyssning. Vi hade föredragit att även hemlig teleövervakning omfattats. Förvisso anses detta tvångsmedel vara mindre ingripande än teleavlyssning. Dock är det alltjämt fråga om ett ingrepp i den personliga integriteten (även detta ingrepp drabbar dessutom andra än den misstänkte). Såsom anförts ovan medför det offentliga ombudet en rättssäkerhetsgaranti i det enskilda fallet, men det får antas att införandet av systemet kommer att påverka tolkningen och tillämpningen av tvångsmedelinstitutet som i högre grad uppfyller de krav för tillåtligheten som stadgas i 27 kap 1 § tredje stycket . Vi delar Lagrådets kritik mot att regeringen skall utse offentliga ombud. De offentliga ombuden bör vara oavhängiga av regeringen, enär de skall värna rätten att inte få sin integritet kränkt av det allmänna samt då åklagaren representerar det allmänna i processen. motsätter sig den föreslagna straffvärdeventilen. Utredningen beaktade införandet av en straffvärdeventil, men valde att inte presentera ett sådant förslag. Utredningen gav vid handen att kritiken av straffvärdemodellen var massiv och allvarlig. Med hänsyn till integritetsintresset anser vi, i likhet med utredningen, att förslaget lämnar alltför mycket utrymme för skönsmässiga bedömningar. Tillämpningsområdet för hemlig teleavlyssning och hemlig kameraövervakning bör vara klart avgränsat och endast omfatta allvarliga brott. Frågor om användning av ett hemligt tvångsmedel kan komma att aktualiseras på ett tidigt stadium i en förundersökning. Straffvärdevärderingen utgår ifrån en rad olika faktorer som kanske inte är kända vid prövningstillfället eller som inte kommer till domstolens kännedom. Vidare ingår såväl objektiva omständigheter som subjektiva omständigheter. I båda fallen krävs en ingående utredning innan en bedömning av straffvärdet kan, och bör, företas. Vi anser inte att straffvärdemodellen uppvägs av införandet av ett offentligt ombud. Vi tror inte att regeringens skrivningar om att en mindre robust utredning skall räknas den misstänkte till godo samt att en marginal till förmån för den misstänkte måste vägas in utgör tillräckligt starka rättssäkerhetsgarantier. Vi bör sträva efter restriktivitet, proportionalitet och ändamålsenlighet i användningen av integritetskränkande hemliga tvångsmedel. Vi bör inte öppna upp för de oklarheter och den osäkerhet som vidlåter den föreslagna straffvärdeventilen. Risken för missbruk kan dessutom inte bortses ifrån. Vi bör dessutom inte förglömma att straffvärdeventilen avses att omfatta även de s.k. osjälvständiga brottsformerna. Utvidgningen av tillämpningsområdet för hemlig teleövervakning motsätter sig förslaget att utvidga brottskatalogen med dataintrång och ej ringa barnpornografibrott. Det sista är visserligen en allvarlig och kränkande brottslighet, men vi vill trots det inte utvidga tillämpningsområdet för hemlig teleövervakning till att omfatta brott med lägre minimistraff än . Vår principiella uppfattning är den att integritetsskyddet skall vara starkt. Inskränkningar får endast ske i ytterst få fall då mycket starka skäl uppväger intrånget. Vi är även kritiska till den föreslagna sänkningen av minimistraffnivån för användning av hemlig teleövervakning vid osjälvständiga brottsformer. Vi noterar med viss tillfredsställelse att regeringen i föreliggande proposition inte ansett det lämpligt att föreslå en straffvärdemodell vid användning av hemlig teleövervakning. Vi delar de skäl som anförs emot införandet av en straffvärdeventil. Teleadresser som den misstänkte kontaktar anser inte att förslaget om att utvidga kretsen av personer som kan vara föremål för hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning till att omfatta andra än för brott misstänkta är förenligt med de krav för tillåtlighet som uppställs i 27 kap och regeringsformen. Samhället beträder en farlig väg ifall det tillåter att oskyldigas teleadresser avlyssnas och övervakas i hemlighet. En integritetsinskränkning kan inte legitimeras enkom av den anledningen att det finns anledning att anta att en person kan bli kontaktad av en misstänkt. Den bristande proportionaliteten uppvägs inte av kravet på synnerliga skäl, enär intrånget i sig självt inte kan anses godtagbart i ett demokratiskt samhälle.