mot · GR02L215 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av frågan om upphovsrätten i anställningsförhållanden. Den svenska upphovsrättslagstiftningen bygger på tanken om upphovsmannen som en fristående person som självständigt, oberoende och med egna resurser skapar sina verk. Denne tillerkänns följaktligen och logiskt en ensamrätt att förfoga över de verk som han eller hon skapar. Upphovsrättslagen beaktar emellertid inte det förhållandet att det också finns anställda upphovsmän och att förutsättningarna i ett anställningsförhållande är väsentligt annorlunda. I ett anställningsförhållande är det arbetsgivaren som står för produktionskostnaderna för det som framställs, liksom för lön, semesterersättning och andra sociala förmåner till den anställde upphovsmannen. Till skillnad från den fristående upphovsmannen är den anställde upphovsmannen dessutom tillförsäkrad anställningstrygghet. Men den svenska upphovsrättslagen gör alltså ingen skillnad mellan dem. Den för ett anställningsförhållande grundläggande principen om att frukterna av arbetet skall komma arbetsgivaren tillgodo får inte genomslag på upphovsrättsområdet annat än i fråga om datorprogram, där till följd av ett EG-direktiv fått införa en sådan reglering. I flera andra större industriländer, t ex , och , har man däremot för länge sedan insett det orimliga i en sådan ordning och infört särskilda regler om upphovsrätten i anställningsförhållanden. Där övergår upphovsrätten till vad som framställs inom ramen för ett anställningsförhållande till arbetsgivaren. För svenska medieföretag med anställda medarbetare har frånvaron av en sådan reglering blivit ett alltmer påtagligt problem. Användningen av och förfogandet över det material som framställs för publicering i olika mediekanaler kräver ständigt nya godkännanden från de anställda medarbetarna, som i praktiken har ett veto mot varje användning som arbetsgivaren inte uttryckligen kunnat avtala till sig. förutsätter sådana avtal dessutom att ytterligare ersättning betalas utöver den lön som den anställde upphovsmannen redan är tillförsäkrad. Nya produkter och användningsformer som inte kunnat förutses och uttryckligen avtalas om vid anställningsförhållandets tillkomst kan därmed inte tas i bruk utan förhandlingar och ofta kostsamma särregleringar rörande upphovsrätten. Detta sker som det står helt klart att moderna medieprodukter är resultatet av ett gemensamt arbete som involverar betydligt fler personer än den som i upphovsrättslig mening betraktas som upphovsman. Trots upprepade löften från regeringen om att se över frågan har emellertid inget hänt. uttalade (2000/01:LU8 s. 14) därför att det är angeläget att det utlovade arbetet sätts igång och att man förutsatte att så skulle ske senast i samband med att direktivet om upphovsrätten i informationssamhället skulle genomföras i svensk rätt. Så blev dock inte fallet och alltjämt kan konstateras att något utredningsarbete inte har inletts. I har en utredning tillsatts med uppgift att se över frågan om upphovsrätten i anställningsförhållanden. Det är nu hög tid att också den svenska upphovsrättslagstiftningen moderniseras så att medieföretagens utveckling och konkurrenskraft inte begränsas och försvagas. Mot den bakgrunden bör en översyn inledas med uttalad inriktning att införa en reglering enligt vilken upphovsrätten i anställningsförhållanden skall tillkomma arbetsgivaren.