mot · GR02Ju479 · 2003-10-07 00:00:00 — Krafttag mot våld mot kvinnor Våld mot kvinnor i nära relationer utgörs av ett komplext mönster av övergrepp som omfattar hot om våld, trakasserier, fysiskt våld, psykiskt våld och känslomässiga övergrepp, isolering, social och ekonomisk kontroll. Våld i nära relationer förekommer i alla samhällsskikt, i alla etniska grupper och även i samkönade parrelationer. Våldet utgör ett omfattande, allvarligt och ofta dolt samhällsproblem. I denna motion föreslår vi en rad åtgärder till stärkande av kampen mot våld mot kvinnor i nära relationer. Förslag till riksdagsbeslut 3 Våld mot kvinnor i nära relationer 7 Kvinnor/flickor som lever med hot i familjer med starkt patriarkala värderingar 9 Bättre skydd för kvinnor som utsätts för våld och hot 11 Åtgärder inom rättsväsendet 11 Barn som lever i familjer med våld skall kunna ses som brottsoffer 14 Lagen om besöksförbud 14 Modern teknik kan ge hotade kvinnor skydd 16 Vård och behandling 18 Behandling för de utsatta kvinnorna 18 Behandling för gärningsmännen 18 Kommunernas stöd till våldsutsatta kvinnor 19 Brister i kommunernas stöd 19 Förbättra samverkan mellan kommuner och ideella organisationer 20 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av kunskap och utbildning inom rättsväsendet, de sociala myndigheterna samt inom sjukvården gällande våldsprocessen, dvs. hur en kvinna i ett misshandelsförhållande systematiskt bryts ned psykiskt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om handlingsprogram, samverkan och uppföljning inom samtliga berörda samhällsinstanser gällande fall av våld mot kvinnor i nära relationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om beaktande av invandrade våldsutsatta kvinnors särskilda behov av bl.a. information. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om opinionsarbetet gällande våld mot kvinnor i nära relationer.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utredning gällande möjligheterna att införa hedersmotiv som en försvårande omständighet bland övriga faktorer för straffskärpning i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det övergripande myndighetsansvaret gällande hedersrelaterade brott mot kvinnor.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stöd till organisationer som arbetar med att hjälpa flickor och kvinnor som utsätts för hedersrelaterade brott.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om effektiva åtgärder mot kvinnlig könsstympning.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lagstiftningsåtgärder mot barnäktenskap. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjlighet att utreda ett utsatt barns situation utan en potentiellt farlig vårdnadshavares vetskap. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om samkönat partnervåld. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rättsväsendets åtgärder för att förhindra att kvinnor utsätts för våld i nära relationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om polis och åklagares informationshämtning eller -lämning i en och samma uppgiftsbas gällande våld mot kvinnor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om införandet av hot- och riskbedömningsmodellen som standard vid alla landets polismyndigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om polisens arbete och attityder till våld mot kvinnor i nära relationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kortare handläggningstider hos polis och åklagare samt gällande samverkan mellan dessa myndigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kvinnans rätt att få uppgifter om när den dömda gärningsmannen släpps ut ur fängelset. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tillsättande av en varje gång en kvinna mister livet genom ett brott begånget av en närstående. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utvärdering av tillämpningen av brottet grov kvinnofridskränkning samt en skärpning av straffskalan gällande detta brott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en skärpning av lagstiftningen gällande brotten sexuellt utnyttjande och våldtäkt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rättsväsendets bemötande av brottsoffer för sexualbrott samt gällande utbildningsinsatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att barn som har bevittnat våld och hot i hemmet skall kunna ses som brottsoffer för psykisk misshandel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bestämmelsen i 2 a § förundersökningskungörelsen gällande handläggningstider vid misshandel av barn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om besöksförbud och att polismyndigheterna måste vidta erforderliga åtgärder vid utfärdade besöksförbud och vid överträdelser av besöksförbud. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att brottsoffrets rätt till rörelsefrihet och trygghet måste väga tyngre är förövarens vid proportionalitetsprincipen i frågan om besöksförbud till den gemensamma bostaden och om särskilt utvidgat besöksförbud. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att straffskalan för överträdelse av besöksförbud bör ändras så att det i normalfallet skall kunna dömas till fängelse. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjlighet att dra in körkortet för gärningsmannen vid överträdelse av besöksförbud.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om införandet av försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll av gärningsmän som överträtt ett utfärdat besöksförbud. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om underlättande för brottsoffret att få ut ett utdömt skadestånd och att regeringen bör utforma förslag till hur dessa regler kan förbättras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om äktenskapsskillnad och reglerna om skadestånd samt reglerna om skadestånd och försörjningsstöd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om erbjudande av vård och behandling till kvinnor som har utsatts för våld och sexuella övergrepp. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kommunernas ansvar och kriscentrum för män samt gällande behandling av gärningsmännen inom kriminalvården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att alla kommuner bör ha en handlingsplan för arbetet med våldsutsatta kvinnor.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tillsynsansvar och möjligheten att förelägga vite till kommuner.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ändrade regler gällande möjligheter att anmäla misstänkta brott mot kvinnor.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kommunerna måste bistå med skyddat boende för våldsutsatta kvinnor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om samverkan mellan kommuner och ideella kvinnojourer.1 1 Yrkandena 4, 7, 8, 10, 31, 33-37 hänvisade till SoU. 2 Yrkande 6 hänvisat till KU. 3 Yrkandena 9 och 30 hänvisade till LU. 4 Yrkande 27 hänvisat till TU. Våld mot kvinnor i nära relationer utgörs av ett komplext mönster av övergrepp som omfattar hot om våld, trakasserier, fysiskt våld, psykiskt våld och känslomässiga övergrepp, isolering, social och ekonomisk kontroll. Våld i nära relationer förekommer i alla samhällsskikt, i alla etniska grupper och även i samkönade parrelationer. Våldet utgör ett omfattande, allvarligt och ofta dolt samhällsproblem. Konsekvenserna av våldet omfattar såväl rättsliga som sociala aspekter och hälso- och sjukvårdsaspekter och medför därför även samhällsekonomiska effekter. Framförallt innebär det ett stort lidande för den enskilda kvinnan och i förekommande fall även för de barn som lever i familjer där de ser och hör våldet. Problematiken hänger nära samman med det faktum att könsrollerna, den urgamla traditionen om kvinnans underordning och mannens överordning, är en av orsakerna till att män slår sina fruar, flickvänner, sambor, mödrar och döttrar och inte tvärtom. Det långsiktiga arbetet för jämställdhet är därför också ett arbete för att motverka våld mot kvinnor. I liberalernas partimotion Liberal handlingsplan för ökad jämställdhet föreslår vi en rad åtgärder för ökad jämställdhet i samhället. Vi anser att det är ett stort nederlag i en demokrati att så många kvinnor utsätts för våld och lever i ständig otrygghet. Regeringarna som har haft makten har skjutit upp eller missat flera viktiga förslag när det gällt att förbättra skyddet för hotade kvinnor. Det som har gjorts hade i flera fall kunnat göras tidigare. Vi menar att det alltid från polis, rättsväsende och sociala myndigheters sida måste vara självklart att brottsoffret står i centrum och att kvinnan har rätt att få samhällets fulla stöd för att kunna leva ett liv utan våld, hot eller trakasserier. Utgångspunkten skall vara att lagstiftning, myndigheter och samhällsinstanser skall värna den utsatta kvinnans frihet. I denna motion vill vi tydliggöra vikten av att arbeta med kraftfulla åtgärder för att bekämpa våld mot kvinnor i nära relationer. Våld mot kvinnor i nära relationer Våld mot kvinnor är ett mycket allvarligt och utbrett problem, såväl för de utsatta kvinnorna som för samhället i stort. Av omfångsundersökningen Slagen dam framgår att nästan hälften av kvinnorna i undersökningen (10 000 kvinnor tillfrågades, svarsfrekvensen var ) hade utsatts för våld av en man efter sin 15-årsdag och att den vanligaste våldsformen inom parrelationer var fysiskt våld. Enligt statistik från () har det gjorts i genomsnitt 20 000 anmälningar om misshandel mot kvinnor . I av fallen var den utsatta kvinnan bekant med gärningsmannen och misshandeln hade ägt rum inomhus. mördas i i genomsnitt 16 kvinnor av en man som de har eller har haft ett nära förhållande med. I av fallen med dödligt våld mot kvinnor var brottsplatsen någon av de inblandades bostad eller det gemensamma hemmet. Hotet om misshandel och långa perioder av våld gör att många kvinnor är rädda för att stanna kvar hemma och ser som enda utväg att söka sig till en ideell kvinnojour för att få hjälp och skyddat boende. bodde 1 114 kvinnor och 992 barn på någon av de ideella kvinnojourerna i . Jourerna mottog totalt 25 514 samtal om råd och hjälp gällande utsatta kvinnor. För att illustrera hur våldet kan se ut följer här två exempel hämtade ur (): En kvinna blev misshandlad av sin make om . Mannen tilldelade henne vid det första tillfället ett knytnävsslag mot ansiktet med bl a en näsbensfraktur som följd. Vid det andra tillfället gav han henne ett kraftigt slag med öppen hand mot hennes ena öra vilket medförde bl a en perforerad trumhinna. Vid det tredje tillfället slog han henne med en porslinsskål, vilket medförde en sårskada. En kvinna blev av vid ett stort antal tillfällen misshandlad av sin sambo, som bl a tog strupgrepp på henne, dunkade hennes huvud mot en vägg, ett köksskåp och en sänggavel, sparkade henne i ryggen, slog henne med ett hundkoppel m.fl. gärningar. Mannen hotade också att döda henne samt hennes föräldrar och syskon. Mörkertalet är fortfarande stort och fördomarna är många kring kvinnor som lever i misshandelsförhållanden. Många som arbetar med våldsutsatta kvinnor vittnar om att det inte är ovanligt att kvinnor som utsätts för våld inom familjen drar sig för att gå till polisen av rädsla för att mannen ska straffas och hamna i fängelse. Kvinnan tar ofta själv på sig skulden för våldet och för att familjen kan splittras. Inte sällan händer det dessutom att kvinnan i en rättegång avstår från att yrka skadestånd i omtanke om mannen. Många kvinnor som till slut har sökt hjälp har mött okunskap, fördomar och ofta frågan varför de inte bara lämnar mannen. Att söka förklaringar till våldet hos kvinnan eller att lägga ansvaret på henne genom frågan om varför hon inte lämnar mannen, bygger på både okunskap och fördomar. Inom kriminologin finns det etablerade uttrycket blaming the victim vilket tydligt visar sig gällande våld mot kvinnor i nära relationer. Vid vilka andra brott än våldsbrott och sexualbrott mot kvinnor brukar samhället söka orsaken hos offren? Vi vill betona att kunskap om våldsprocessen hur en kvinna i ett misshandelsförhållande systematiskt bryts ner psykiskt är fundamental för att kunna förstå och hjälpa de utsatta kvinnorna. Rädsla för värre våld, konsekvenserna för barnen och rädsla för att bli mördad av mannen var enligt en undersökning (1997:2) de vanligaste skälen till att kvinnan inte vågar lämna mannen. Det har också visat sig att den farligaste och mest livshotande tidpunkten är då kvinnan faktiskt lämnar mannen. I en undersökning om dödligt våld i nära relationer (2001:11) framkom att separationsproblem var den enskilt största kategorin motiv av alla kvinnor som dödats i nära relationer, dödades i samband med en separation från gärningsmannen. Svartsjuka och separationsproblem tillsammans utgjorde motivet i av fallen. Hur kan samhället kräva att ansvar läggs på kvinnan och uppmana henne att lämna mannen när sedan samma samhälle så ofta misslyckas med att bistå henne? Vi kräver att det inom rättsväsendet, de sociala myndigheterna, sjukvård och skola måste genomföras adekvata utbildningsinsatser gällande bl a våldsprocessen, att handlingsprogram, samverkan och uppföljning gällande våld mot kvinnor i nära relationer måste ske inom samtliga berörda samhällsinstanser. I arbetet med att bekämpa våld mot kvinnor i nära relationer måste utsatta, invandrade kvinnors särskilda behov även beaktas, t ex eftersom de kan ha svårigheter att veta vart de ska vända sig för att få hjälp. I opinionsarbetet måste vi en gång för alla slå fast att hot, misshandel, ofredande, våldtäkt och kvinnofridskränkning är brott som samhället ser allvarligt på och att det aldrig är kvinnans eget fel att mannen utsätter henne för övergrepp. Kvinnor/flickor som lever med hot i familjer med starkt patriarkala värderingar Med hedersrelaterat våld mot kvinnor avses våldsbrott där motivet är att återupprätta faderns, makens eller familjens heder. Enligt svensk rätt är det klarlagt att religion och kultur inte utgör en förmildrande omständighet vid våld mot kvinnor (domar mål nr B 715-01 och B1697-01, ej beviljade prövningstillstånd i ). Svensk rättspraxis överensstämmer med den av ratificerade FN-deklarationen om avskaffande av våld mot kvinnor (1993). Av deklarationens artikel 4, 1 st framgår: Staterna bör fördöma våld mot kvinnor och bör inte åberopa någon sed, tradition eller någon religiös hänsyn för att undvika sina åligganden vad gäller dess avskaffande. Verkligheten i är dock den att många flickor och kvinnor lever under ständiga hot från den egna familjen då de inte lever upp till kraven från de starkt patriarkala värderingarna. Efter morden på Pela och har allt fler börjat tala klartext om det förtryck som en del unga flickor med invandrarbakgrund utsätts för. De här flickorna är, precis som andra kvinnor som utsätts för våld i nära relationer, utsatta för grova brott. Vi kan inte längre blunda för deras behov av stödinsatser från samhället. Vi vill föreslå att en utredning tillsätts för att se över möjligheterna att införa hedersmotiv som en försvårande omständighet bland övriga faktorer för straffskärpningsgrunder i 29 kapitlet 2 § . Vi menar att den rådande synen på detta samhällsproblem som ett integrationsproblem, där integrationsministern har ansvaret för att åtgärder vidtas, är ett mycket märkligt sätt att behandla problemet. och rättspraxis är tydliga ingen skillnad skall göras gällande denna typ av våld vi anser att även myndighetsansvaret skall vara tydligt, d v s ansvaret för erforderliga åtgärder skall ligga hos justitieministern. Denna fråga skall också behandlas av jämställdhetsministern inom ramen för arbetet med jämställdhet inom hela samhället. Mörkertalet är fortfarande mycket stort när det gäller flickor och kvinnor med invandrarbakgrund som utsätts för hot och våld i nära relationer, men fler och fler flickor och kvinnor kontaktar de ideella kvinnojourerna för att få hjälp. Kvinnojourer som Terrafem och fler center som Orienthälsan i måste därför få stöd i arbetet med att hjälpa dessa utsatta flickor både . Samtliga berörda myndigheter måste utbilda sin personal i problematiken. Ett annat allvarligt problem som är relaterat till miljöer med starkt patriarkala värderingar gäller kvinnlig könsstympning. Trots att detta är förbjudet i enligt lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor, förekommer det både i och genom att flickor som bor i skickas utomlands för att utsättas för ingreppet. Könsstympning är ett brott mot den nämnda lagen men också ett allvarligt fall av barnmisshandel. Problemet är dolt och svårt att bekämpa men samhället kan inte fortsätta att svika de unga flickor som utsätts för detta ingrepp. Effektiva åtgärder måste vidtas så att misstänkta fall kommer till polisens och åklagares kännedom vilket kan resultera i åtal och domstolsprövning. Detta gäller inte bara de som utför övergreppet utan även föräldrar som tillåter att deras barn blir könsstympade samt de rådgivare som förmår andra att begå brott mot lagen. Inom sjukvård, skola och rättsväsende måste detta problem synliggöras och utbildningsinsatser initieras. Barnäktenskap är ytterligare en företeelse som har nära samband med de starkt patriarkala miljöer som en del flickor och pojkar lever i. Enligt svensk lag och våra grundlagsskyddande fri- och rättigheter ska även barn skyddas från sådana arrangerade äktenskap som låser barnets handlingsfrihet . Barnäktenskap kan också innebära att skolplikten åsidosätts och att bestämmelsen i 6 kapitlet 4 § om sexuellt utnyttjande av underårig aktualiseras. Regeringen har dröjt länge nog med att presentera lagförslag och andra åtgärder mot barnäktenskap. I liberalernas kommittémotion Familjerätt i barnets intresse, tar vi upp denna fråga och kräver bl a att regeringen , d v s , presenterar förslag till lagstiftning mot barnäktenskap. Huvudansvaret för insatserna med att hjälpa utsatta barn, och således även flickor som lever i starkt patriarkala miljöer, åligger . Enligt 11 kapitlet 1 § socialtjänstlagen, skall inleda en utredning utan dröjsmål om det finns skäl att misstänka att ett barn far illa eller om barnet ansöker om hjälp. är enligt 11 kapitlet 2 § då skyldig att underrätta barnets vårdnadshavare (eller annan som berörs av utredningen) om att en utredning inleds. I de fall där det finns skäl att förmoda att barnets fysiska och psykiska hälsa äventyras av en potentiellt farlig vårdnadshavare, uppstår problem. Vi menar att lagen här måste utformas till skydd för barnet och därmed ge utrymme för att i undantagsfall ska kunna göra en utredning om barnet utan att en potentiellt farlig vårdnadshavare får information om det. I liberalernas kommittémotion Barnet i fokus utvecklas detta närmare och vi föreslår där en rad åtgärder för att bättre beakta utsatta barns behov. Det samkönade partnervåldet kan följa samma mönster som råder inom olikkönade parförhållanden. Rädsla för att möta förakt eller oförstående från omgivningen p g a av den sexuella läggningen kan förstärka den drabbades motstånd mot att söka hjälp eller att göra en polisanmälan. För att motverka detta krävs framför allt utbildningsinsatser inom polisen och övriga rättsvårdande myndigheter samt inom sjukvården och . Patriarkala värderingar och s k hedersrelaterat våld kan även drabba personer med en annan sexuell läggning än vad familjen tillåter. Även om detta finns det okunskap och således ett behov av utbildningsinsatser. Det får ankomma på regeringen att vidta erforderliga åtgärder för att nämnda utbildningsåtgärder genomförs inom de statliga myndigheterna samt för att stimulera insatser inom kommuner och landsting. Bättre skydd för kvinnor som utsätts för våld och hot Att en kvinna berövas livet efter att ha utsatts för våld i sitt eget hem är inte bara ett familjetrauma, utan också ett misslyckande för samhället. Med brottsförebyggande åtgärder samt snabba och effektiva insatser vid brottstillfället, skulle en del av fallen kunna förhindras. En undersökning från BRÅ om upprepad brottslighet (2001:3) visade att många av de kvinnor som anmäler den här aktuella typen av brott, återkommer med upprepade anmälningar . Eftersom kunskapen om upprepad utsatthet indikerar var och när risken för brott är förhöjd, kan den användas som utgångspunkt för att fördela åtgärder bl a polisiära på ett effektivt sätt gällande tid och plats. I undersökningen hävdas att med åtgärder mot upprepade fall av våld mot kvinnor där gärningsmannen är bekant, skulle av alla anmälda fall kunna förebyggas. Generellt bör åtgärderna vidtas i nära anslutning till tidigare brott. I samma undersökning framhölls att det är vanligt att polis och socialtjänst vid ingripande i situationer med våld inom familjen, saknar information om parternas tidigare kontakter med myndigheterna. Enligt 2001:11 utgör det dödliga våldet i nära relationer ofta kulmen på en längre tids våld mot kvinnan. Undersökningen visade att kvinnan i många fall hade gjort polisanmälan om hot och/eller våld innan gärningen med dödlig utgång inträffade. Utredaren konstaterar att samhället (antingen genom bekanta till parterna, grannar eller polis) i många fall känt till att kvinnan befunnit sig i en utsatt situation, men att det dödliga våldet ändå kunde inträffa. Vi menar att det således går att förhindra en stor del av våldet mot kvinnor i nära relationer. Polismyndigheterna måste prioritera denna typ av brott och arbeta brottsförebyggande samt med att samordna information om tidigare anmälningar om brott och om eventuella föregående kontakter med berörda myndigheter. Enligt riksåklagaren (, en översyn och förslag till förbättringar i ärenden om besöksförbud m.m., 1999/2000) är det viktigt att vid varje hot- eller våldsbrott mot kvinnor i nära relationer starta en informationshämtning/lämning där alla uppgifter om händelserna och de inblandade parterna samlas och bearbetas samt att uppgifterna görs sökbara på ett och samma ställe. Från detta skulle all information kunna ges dygnet runt så att t ex vakthavande befäl vid en utryckning är väl förberedd. Det är också viktigt att hot- och riskbedömningsmodellen verkligen införs som standard vid alla landets polismyndigheter . Vi ser i detta sammanhang bristen på poliser som ett stort problem. På många håll i glesbygden saknar polisen bemanning och . I delar av storstäderna är polistätheten låg. Detta leder till långa utryckningstider och fler ouppklarade brott. Alla medborgare skall kunna lita på att polisen kan komma när det verkligen behövs det gäller särskilt hotade kvinnor. När en utsatt kvinna väl gör en polisanmälan är det oerhört viktigt att hon blir bemött på ett kunnigt och korrekt sätt. Polisen måste ha insikt i problemet med att situationen efter polisanmälan kan förvärras för kvinnan. Attityderna inom polisen måste förändras så att inställningen till våld mot kvinnor i nära relationer aldrig är att det handlar om ännu ett familjebråk eller ännu ett lägenhetsbråk, utan att det rör sig om allvarliga brott under allmänt åtal. Det är också viktigt att polisen på brottsplatsen agerar snabbt och att eventuella skador dokumenteras med t ex videokamera, för att säkerställa bevis. Det är angeläget att polisens och åklagares handläggningstider kortas och att fler poliser och åklagare har möjlighet att samverka samt att specialisera sig på att utreda våldsbrott mot kvinnor i nära relationer.