mot · GR02Ub276 · 2003-10-07 00:00:00 — Utbildning för varje elev Syftet med moderat skolpolitik är att skapa förutsättningar för att varje individ, oavsett var han eller hon bor, oavsett bakgrund eller kön och oavsett vilken skola han eller hon väljer skall kunna lägga en högkvalitativ kunskapsgrund för sitt livsprojekt. Det moderata alternativet bygger på fem övergripande mål; kunskap med kvalitet och relevans, mångfald och valfrihet, pedagogisk frihet för skolans ledare och lärare, flexibilitet och individuella kunskapsplaner, trygghet, respekt och arbetsro samt en gedigen lärarutbildning. Skolans viktigaste uppgift är att ge eleverna möjlighet att nå de uppsatta kunskapsmålen. För att detta skall bli verklighet måste kvaliteten i undervisningen säkerställas vilket bland annat underlättas av att nationella kunskapsmål sätts upp. Skolan har två uppgifter när det gäller innehållet i utbildningen: Dels att ge alla elever en bred allmänbildning som gör att de kan förstå och vara delaktiga i samhället, dels en individanpassad utbildning utifrån elevens intressen och fallenhet. I en skola som styrs genom nationella kunskapsmål måste återkommande utvärderingar och ökad uppföljning få större betydelse. Det är inte rimligt att ha en målstyrd skola utan att följa upp hur målen nås och av vilka. Mål utan uppföljning är ingen styrning alls. ser två kompletterande modeller för hur detta skall kunna ske. Den ena är ett ökat bruk av nationella prov som stämmer av elevernas kunskaper i ett visst ämne . Den andra är ett ökat bruk av inlärningsscheman. För att få en verklig valfrihet måste det finnas alternativ att välja mellan, och det måste finnas information om valfriheten och hur valet går till. Det långsiktiga målet är att alla elever skall ha minst två olika alternativ att välja mellan inom rimligt avstånd från hemmet. För de allra flesta elever i landet kommer alternativen att välja mellan att vara mångdubbelt fler. För att varje elev skall kunna lägga sin individuella kunskapsgrund krävs större frihetsgrad för skolan att organisera och pedagogiskt utforma utbildningen. Målstyrning innebär att nationella kunskapsmål skall uppnås, däremot ges stor pedagogisk frihet i valet av väg för att nå målen. En följd av detta är att politisk detaljreglering i form av timplaner, riktade statsbidrag och liknande försvinner och att skolans ledare och lärare får större inflytande över undervisningen. Varje elev skall ha en kunskapsplan som utgår ifrån de nationella kunskapsmålen där eleven kan välja att studera olika ämnen i olika takt. Skolan skall tillsammans med föräldrarna se till att eleven studerar i den omfattning att de uppsatta målen nås. Skolans inre arbetsklimat utgör en viktig framgångsfaktor för lärande. Dålig ordning, sena ankomster, ovårdat språk, mobbning och brist på respekt i vid mening försvårar goda resultat i skolan. Inte minst elever med inlärningsproblem far illa av en sådan skolmiljö. För att nå de övergripande målen behövs ytterligare verktyg än de som redan finns. De nya verktygen är: tydlig ansvarsfördelning för vad de olika politiska nivåerna skall göra ny nationell lagstiftning och nya styrdokument samt På samma sätt som Socialdemokraterna använde utbildningssystemet till att minska kunskapens betydelse, ta bort betyg och studentexamen måste vända utvecklingen till att kunskapsinhämtning åter blir skolans viktigaste mål. Den moderata skolpolitiken är ett alternativ till detta där kunskapsförmedling är skolans viktigaste uppdrag och individualisering är ett nyckelord. 3 Förslag till riksdagsbeslut 4 6 Skolans situation 8 7 Grunden till problemen 10 8 Utbildning med kunskap och fantasi 12 9 Syftet med moderat skolpolitik 14 10 övergripande mål 15 10.1 Kunskap med kvalitet och relevans 15 10.2 Mångfald och valfrihet 17 10.3 Pedagogisk frihet för skolans ledare och lärare 18 10.4 Flexibilitet och individuella kunskapsplaner 19 10.5 Trygghet, respekt och arbetsro 20 11 Elevens väg till kunskap 20 11.1 Även små barn är olika 21 11.2 En grundskola med kunskap och bredd 21 11.3 Relevant gymnasieutbildning 23 12 Medel att nå målen 24 12.1 Nationell skolpeng 24 12.2 Ansvarsfördelning i ett reformerat utbildningssystem 25 12.4 En ämnesorienterad lärarutbildning 25 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en mer individanpassad undervisning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bristen på tydliga mål och incitament. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bristen på utvärdering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förtjänsterna med konkurrens inom utbildningsområdet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en nationell information om möjligheterna till skolval. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en forskningsbaserad kamp mot mobbning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skolans huvuduppgift att förmedla kunskaper. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om problemen med intagningssystem till högre utbildning som missgynnar relevant kunskapsinhämtning och leder till taktikval. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att lärare och skolledare får ett tydligt mandat att tillrättaföra elever som skolkar eller stör undervisningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skolors självständighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statlig finansiering genom nationell skolpeng. begär att regeringen tillsätter en parlamentarisk utredning om nationell skolpeng i enlighet med vad i motionen anförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tydlig ansvarsfördelning för vad de olika politiska nivåerna skall göra. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om profilskolor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nationell lagstiftning och styrdokument samt ett nationellt kvalitetsinstitut. begär att regeringen lägger fram förslag om likvärdig återkommande utvärdering av samtliga skolor oavsett huvudman eller inriktning. begär att regeringen lägger fram förslag om nationella kunskapsmål. begär att regeringen lägger fram förslag om nationella prov och LUS. begär att regeringen lägger fram förslag om individuella kunskapsplaner. begär att regeringen lägger fram förslag om tidiga stödinsatser för elever som riskerar att inte nå målen. begär att regeringen lägger fram förslag om avvägning mellan obligatoriska och frivilliga ämnen och vikten av en bred allmänbildning. begär att regeringen lägger fram förslag om frivilligt vald inriktning av utbildningen redan i . begär att regeringen lägger fram förslag om pedagogisk förskola där grunderna till att läsa, räkna och skriva läggs. begär att regeringen lägger fram förslag om flexibel skolstart. begär att regeringen lägger fram förslag om nationella betyg. begär att regeringen lägger fram förslag om möjligheter att avge betyg och skriftliga omdömen för skolornas huvudmän. begär att regeringen lägger fram förslag om rätt att tentera upp och av betyg i såväl grund- som gymnasieskola. begär att regeringen lägger fram förslag om samlat behörighetstest till gymnasiet. begär att regeringen lägger fram förslag om bibehållna antagningskrav till gymnasiet. begär att regeringen lägger fram förslag om gymnasieskolan och allmän högskolebehörighet. begär att regeringen lägger fram förslag om en arbetsplatsförlagd lärlingsutbildning. begär att regeringen lägger fram förslag om lärarutbildningen. begär att regeringen lägger fram förslag om undervisning på entreprenad. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om samarbete med det civila samhället. Detta är en idémotion som drar upp de stora riktlinjerna. Detaljer får anstå då det finns två stora parlamentariska utredningar som skall remissbehandlas och omvandlas till propositioner och . Mer detaljerade moderata förslag kommer att presenteras i samband med att dessa utredningar med tillhörande remissvar leder till förslag till . Det är egentligen missvisande att tala om den svenska skolan som om den vore en homogen företeelse. Det finns en mängd olika skolformer och en mängd olika driftsformer inom det svenska skolväsendet. Förskola, familjedaghem, förskoleklass, grundskola, skolbarnsomsorg, obligatorisk särskola, gymnasieskola, gymnasiesärskola och specialskola är de former som finns för verksamhetens innehåll. För dess utförande finns det olika huvudmän och olika organisationsformer. Kommun, landstingskommun, aktiebolag, ekonomisk förening, fysisk person (enskild firma), handelsbolag, ideell förening, juridisk person, kommanditbolag, offentlig korporation, stiftelse och trossamfund finns som ägare till skolor i . De allra flesta skolor i är kommunala. Det vanligaste är att barnen går i en skola nära hemmet. Eleverna och deras föräldrar har dock rätt att välja en annan skola, eller en från kommunen fristående skola. Alla barn mellan sju och i är skolpliktiga. Om föräldrarna önskar det kan barnen få börja skolan redan när de är . Kommunerna är skyldiga att anordna plats för alla sexåringar i förskoleklassen. Till den obligatoriska skolan räknas , sameskolan, specialskolan och särskolan. Undervisningen är obligatorisk och avgiftsfri. Vanligen har föräldrarna inte heller kostnader för exempelvis läromedel, skolmåltider, hälsovård eller skolskjuts. Jämsides med det offentliga skolväsendet i finns det fristående skolor. Fristående skolor finns på såväl grundskole- som gymnasienivå. Det finns också fristående särskolor, vilka oftast är integrerade vid en fristående grundskola samt fristående gymnasiesärskolor. Fristående förskoleklass kan också bedrivas i anslutning till fristående grundskola eller särskola. De fristående skolorna är öppna för alla, men olika intagningsregler kan förekomma. Oavsett vilken profil eller inriktning den fristående skolan har följs i allmänhet Lpo 94 eller Lpf 94 samt de nationella kursplanerna. I vissa fall har skolorna egna ämnen/kurser med egna kursplaner vilka utgör skolans profil. Ett annat sätt för en fristående skola att profilera sig är att lägga utökad tid i ett eller flera ämnen. Waldorfsskolor följer också en egen läroplan och kursplaner. Fristående skolor är riksrekryterande och finansieras genom kommunala bidrag från elevernas hemkommuner. Elevavgifter i form av terminsavgifter förekommer på ett tiotal fristående gymnasieskolor. Fristående grundskolor får dock inte ta ut avgifter av något slag. De allra flesta friskolor har inriktningen speciell pedagogik, men näst vanligast är allmän, följt av konfessionell, språklig/etnisk, speciell ämnesprofil, övriga, internationella och riksinternat. Av landets alla skolpliktiga elever går i en fristående grundskola och av landets gymnasieelever går i en fristående gymnasieskola. Det är alltså en liten del av landets elever som går i friskolor. I ett stort antal kommuner finns fortfarande inga fristående skolor, och i hela landet är de kommunala skolorna fortfarande helt dominerande. Inte ens i de kommuner där störst andel elever går i friskolor går mer än omkring en tredjedel av gymnasieeleverna och en femtedel av grundskoleeleverna i friskola. Utvecklingen har dock gått snabbt sedan det nya systemet med kommunala bidrag till fristående skolor infördes . Som exempel kan nämnas att det /92 fanns cirka 90 fristående grundskolor och att det , /02 fanns 488 verksamma fristående grundskolor, 149 verksamma fristående gymnasieskolor, 30 fristående särskolor och 18 fristående gymnasiesärskolor. Totalt innebär det att det 2001/02 fanns 685 fristående skolor. Riksdag och regering anger riksgiltiga mål och riktlinjer för arbetet i skolan. Dessa mål och riktlinjer skall gälla för alla skolor och skall garantera att utbildningen i landet blir likvärdig. Inom de ramar som staten anger är det kommunerna som har huvudansvaret för verksamheten. Kommunerna har stor frihet att avgöra hur verksamheten skall organiseras för att de riksgiltiga målen skall uppnås. Kommunerna skall svara för att skolan får de resurser och de förutsättningar i övrigt som behövs. Detta är det politiska ansvaret på kommunnivå. Med utgångspunkt i de riksgiltiga målen och riktlinjerna och med de redskap och förutsättningar som kommunen ger är det rektor och lärare som i samarbete med eleverna skall ge skolarbetet struktur och innehåll. De skall också bestämma målen för undervisningen. Detta är det professionella ansvaret i skolan. Eftersom och regeringen har ett övergripande nationellt ansvar för skolans resultat och skolans utveckling måste verksamheten i skolan kunna följas och utvärderas. En sådan uppföljning och utvärdering skall ske på alla nivåer i skolsystemet. Den skall ligga till grund för nya beslut om hur målen skall uppnås och vara en ständig källa till förnyelse och förbättringar. Den senaste läroplanen för obligatoriska skolan (Lpo 94) trädde i kraft . Den är gemensam för , sameskolan, obligatoriska särskolan, specialskolan och anpassades 1998 till att omfatta även förskoleklassen och fritidshemmet. Läroplanen anger skolans värdegrund och grundläggande mål och riktlinjer. Förutom detta finns för varje enskilt ämne en nationellt fastställd kursplan. Varje kommun skall fastställa en skolplan som visar hur kommunens skolor skall organiseras och utvecklas. Läroplanen, skolplanen och kursplanerna ger sedan utrymme för den enskilda skolans rektor, lärare och elever att anpassa innehåll, organisation och arbetssätt till lokala förhållanden. Planeringen av detta fastställs i skolans arbetsplan. Det finns en timplan för som helhet. Timplanen anger den minsta garanterade tid som eleverna har rätt att få lärarledd undervisning i olika ämnen. Det finns mycket som är bra med den svenska skolan. Svenska elever har generellt sett inte sämre kunskaper än elever i andra länder. Det finns också tydliga positiva förändringar. I många kommuner har elevernas resultat förbättrats kraftigt. Sex av de kommuner som 1992 låg bland de 20 kommuner som hade lägst genomsittligt meritvärde hade klättrat upp över rikssnittet. Inte minst har valfriheten inom skolan givit stimulans för skolans utveckling. Den svenska friskolereformen har rönt internationell uppmärksamhet, och är just nu på väg att införa ett system efter svensk förebild. En aktuell rapport från beskriver hur lärare, elever och föräldrar anser att friskolorna vitaliserat hela skolväsendet. Valfriheten är också mycket populär. av alla föräldrar anser att man skall ha rätt att välja skola. Konkurrensen från friskolorna har också lett till bättre resultat i de kommunala skolorna. Men allt fungerar inte väl i den svenska skolan. Medan vissa kommuner förmått förbättra resultaten i skolan går utvecklingen åt det motsatta hållet på andra platser. I sex av de kommuner som 1992 låg bland de 20 kommuner som hade lägst genomsittligt meritvärde hade resultaten fallit ytterligare . Medan vissa kommuner tycks axla ansvaret för skolan är situationen bekymmersam på många andra håll. Både kostnaderna för skolan och elevernas resultat varierar starkt. Det finns inte heller något samband mellan kostnader och resultat, inte ens om man tar hänsyn till att elevsammansättningen i kommunerna varierar. Skillnaderna i resultat mellan olika kommuner är betydande. Den kommun som ligger på plats tio från toppen har bättre meritvärden i genomsnitt än den kommun som ligger på plats tio från botten. är det inte märkligt att elevernas resultat blir olika i olika kommuner, eftersom elevsammansättningen varierar, men även om hänsyn tas till bland annat andelen elever med annat modersmål än svenska, andelen elever med högutbildade föräldrar med mera så kvarstår stora skillnader. Vad är det som förklarar att , , och ligger på tio-i-botten-listan, när , , , och ligger på tio-i-topp-listan? Kostnadsskillnaderna mellan olika kommuner är ännu större, och lika svåra att förklara. Det finns självfallet ett samband mellan till exempel hur glesbefolkad en kommun är och hur höga kostnaderna är. På samma vis blir kostnaderna för lokaler högre i storstäder. Men även sedan denna typ av kostnadsskillnader, och skillnader som beror på elevsammansättningen, räknats bort skiljer det per elev och år mellan de kommuner som har högst respektive lägst kostnader och det finns inget samband mellan kommunernas kostnader för skolan och elevernas resultat. Vi kan dra två slutsatser av de stora skillnaderna mellan landets kommuner. För det första avgörs elevernas möjligheter att få en god skolutbildning av i vilken kommun han eller hon råkar bo. Eftersom möjligheterna att välja en friskola också i praktiken är mycket olika i olika kommuner, så beror även valfriheten på var eleven bor. Medan vissa kommuner aktivt informerar om både friskolor och kommunala skolor och i allt strävar efter att villkoren skall vara likvärdiga, så blir friskolor motarbetade på andra håll. Det finns dessutom tecken som tyder på att brister i den kommunala skolan kan vara ett skäl till att friskolor etableras. Om kommunen då lägger hinder i vägen blir resultatet att valfriheten blir som minst där den behövs som mest. Den andra slutsatsen vi kan dra från de stora skillnaderna i kostnader och resultat mellan landets kommuner är att det bör finnas utrymme för att höja kvaliteten på undervisningen i många kommuner utan att kostnaderna behöver stiga. Enligt en analys skulle kostnaderna för skolan kunna minska med mellan , utan att kvaliteten blev lidande.1 Omvänt skulle detta innebära att en betydande kvalitetshöjning skulle kunna åstadkommas med oförändrade kostnader. Incitament betyder mycket, både för skolledningar och elever. När lät alla komma in på det gymnasieprogram de önskade oavsett vilka betyg de hade, då ansträngde sig eleverna mindre. Betygsnivån sjönk dramatiskt, både i och gymnasiet. Incitamenten att anstränga sig försvann, vilket självklart inte bara påverkar betygen utan framförallt kunskapsinhämtningen och ambitionsnivån i stort. är inte heller tillräckligt bra i ett internationellt perspektiv. Från att ha legat i toppen har resultaten hamnat någonstans i mitten av jämförbara länders. så kallade PISA-undersökning, som jämför elevresultat i olika länder, visar att kvaliteten på elevernas kunskaper trendmässigt sjunkit . Det är alltför många elever som skolan inte passar för. Inte minst märks det på att en alltför stor andel av eleverna inte uppnår godkända resultat. En av fyra elever lämnar utan fullständiga kunskaper, en av tio elever uppnår inte behörighet till gymnasieskolans nationella program, tre av tio elever fullföljer inte sina gymnasiestudier inom föreskriven tid och en av åtta elever i årskurs nio har så bristande kunskaper i matematik att de inte kan anses uppfylla kursplanens kunskapskrav. Särskilt allvarlig är situationen för elever med invandrarbakgrund. En av fem elever med invandrarbakgrund uppnår inte behörighet till gymnasieskolans nationella program, en av fyra elever med svenska som andraspråk uppnår inte målen för undervisningen och av de elever som kommit till under årskurserna 79 saknar sex av tio behörighet till gymnasieskolan. Även i en internationell jämförelse är den svenska skolan dålig i integrationshänseende. Skillnaden mellan elever med inhemsk respektive utländsk bakgrund är över snittet bland . Många känner också otrygghet i skolan. En av sju elever uppger att mobbning är ett problem på deras skola och en av tre elever uppger att de är stressade och mår dåligt i skolan. ligger på 26:e plats av 31 i PISA-undersökningen när det gäller ordning och reda i skolan. Den nedslående verkligheten bakom siffrorna är att många elever inte får den grund för sitt livsprojekt som de behöver och förtjänar. Skolan har blivit sämre på att möta alla elevers behov. Det mål regeringen ställt upp om att av en elevkull skall ha påbörjat högskolestudier visar vilken tonvikt som läggs vid kvantitativa mål istället för kvalitativa och relevanta för varje individ. Inte heller personalen i skolan trivs med sin situation. Läraryrket var för tre, fyra decennier sedan ett förhållandevis välbetalt yrke. Att vara lektor vid ett läroverk innebar en status och lärare behandlades med respekt. För många arbetarbarn blev läraryrket vägen för en klassresa. är lärare ofta lågt betalda i förhållande till hur lång utbildning de genomgått. Lärarnas status har urgröpts i takt med att deras auktoritet i förhållande till elever och föräldrar underminerats. Många lärare upplever att deras yrkeskunnande inte respekteras. Kommunaliseringen av skolan genomfördes mot en stor opinion inom lärarkåren, och har skapat ett svårläkt sår. Många lärare känner också en välgrundad misstro mot de politiker som styr över skolan, och som alltför ofta detaljreglerar skolornas verksamhet. Lärarbrist har också blivit ett återkommande tema vid varje läsårsstart. har kommit fram till att det behöver rekryteras 95 400 lärare/pedagogisk personal. Tillgången till examinerade från lärarutbildningen skulle enligt prognos behöva vara 12 400 , men det finns inte tillräckligt många i utbildning för att detta behov skall kunna mötas. Det medför att det kan bli mycket svårt att genom rekrytering av nyutbildade lärare ersätta den personal som slutar på grund av pension eller andra orsaker och att dessutom klara den personalförstärkning som regeringen avsatt pengar till. 7 Grunden till problemen Orsakerna till problemen i den svenska skolan kan sammanfattas i fem punkter: Byråkrati och stelbent organisation Skolans otydliga mål tar sig uttryck inte minst i det stora antal mål som slås fast i lagstiftning, läroplaner och kursplaner. Skolan skall fostra eleverna till demokratiska människor och verka för jämställdhet och för tolerans mot andra kulturer. Den skall lära eleverna att ta hänsyn till miljön. Eleverna skall ges social kompetens och fostras till kritiskt tänkande individer. De flesta av skolans mål är utan tvivel angelägna och viktiga, men riskerar att skymma det som bör vara skolans mest angelägna uppgift att förmedla kunskap. Bristen på fokus på kunskapsmålet gör dessutom att det blir svårare att nå de andra målen. Hur skall en elev kunna vara kritiskt tänkande om hon inte kan läsa, skriva och räkna ordentligt? Underlättas inte tolerans mot främmande kulturer om eleverna har kunskaper om både sin egen och andras kultur? Den bristande individanpassningen tar sig många uttryck. talade om den svenska skolpolitikens Prokrustessäng. Den som är för lång kapas av. Den som är för kort tänjs ut för att passa en skola som i allt större utsträckning är lika för alla. Skolpolitiken präglas av ett förakt för praktiska kunskaper och en rädsla för elitism. Alla elever vill inte, och kan inte, gå i ett teoretiskt, universitetsförberedande gymnasium. Trots det skall deras teoretiska kunskaper tänjas ut över bristningsgränsen, och deras praktiska kunnande klippas av. tillåts inte teoretiskt begåvade elever att utveckla sina speciella talanger. Den som vill gå snabbare fram hålls tillbaks, och den som behöver gå långsamt fram tvingas vidare utan att ha nödvändiga kunskaper. Bristen på incitament yttrar sig på många olika sätt. Den sammanpressade lönestrukturen, de höga skatterna och bidragssystemens utformning gör att utbildningspremien är liten i . Det lönar sig helt enkelt för dåligt att utbilda sig. Lärare får också dålig belöning för att vara bra lärare. Intagningssystemet till högskolan är utformat så att det gynnar taktikval istället för relevant kunskap. På vissa sätt har skolans organisation blivit mer flexibel än den var . skriver i sin memoarbok att den statliga skolbyråkratin uträttade föga utom att hålla igång även en stor skolbyråkrati.2 Problemet är dock att ryggradsreflexen hos regeringen, och många kommuner tycks vara att detaljreglera så fort något problem i skolan påtalas.