mot · GR02Kr327 · 2003-10-07 00:00:00 — Rundgången av pengar som med den ena handen ges till konstnärer och kulturutövare i form av bland annat arbetsmarknadspolitiskt stöd och med den andra handen tas in genom höga marginalskatter på oregelbundna inkomster skulle kunna minska om fler kulturutövare satte sig själva på bolag. I flera andra motioner utvecklar liberalerna hur vi vill underlätta för småföretagare. En utväg ur kulturens kroniska ekonomiska kris En rationell slutsats är att vanliga arbetsmarknadsåtgärder och vanlig verksamhet på arbetsförmedlingarna inte kan motsvara kulturens behov. Statens pengar går till fel adress: betydande summor hamnar hos arbetsförmedlingar, a-kassor och olika s.k. arbetsmarknadsutbildningar i stället för att riktas direkt till kulturens arbetsfält och erbjuda de investeringar i arbetskraft som kulturen ständigt saknar. En omflyttning av en bråkdel av de enorma summor som går till AMS och till olika a-kassor skulle göra betydligt större nytta om de i stället användes för att förbättra villkoren för producenter och distributörer av konst och kultur. En sådan omflyttning av medlen skulle också skapa ärligare och enklare modeller för finansiering. För att undvika att nya investeringar ytterligare en gång ger upphov till bidragsberoende och krånglig byråkratisk hantering av ansökningar bör medlen placeras enligt helt nya modeller. föreslår att kulturfonder skapas som liknar de stiftelser för forskning och kultur som skapades när löntagarfonderna lades ner. Under två eller tre goda ekonomiska år kan man på så sätt bygga upp starka kulturfonder som senare inte längre behöver tillskott från statskassan. Dessa fonder bidrar till att väsentligt förbättra kulturens ekonomi genom både långvariga arbetsstipendier och möjligheter att avsätta betydande belopp när särskilda insatser behövs. Det kan t.ex. vara nya tekniska villkor som kräver total förnyelse av utrustningen, lokalhyror som plötsligt går upp eller att behovet av nya lokaler blir akut. De nya stiftelserna bör stå helt oberoende av både politiker och tjänstemannagrupper i kulturbyråkratin. Utdelning av långvariga stipendier och nödvändiga investeringsmedel kan komplettera dagens otrygga och ofta godtyckligt beviljade bidrag och anslag. En betydande del av dessa nya finansieringsformer borde ge upphov till nya och fristående agenturer för marknadsföring och försäljning av kulturella tjänster och till nya distributionskanaler i stånd att bättre än utveckla konstens och kulturens fristående marknad. liberalerna föreslår att en snabbutredning om en helt ny finansiering för kulturarbete tillsätts. Stiftelsen skapades som ett självständigt organ för att uppmuntra förnyelse av kulturlivet. Delar av stiftelsens syfte har förfelats, då stiftelsens pengar synes ha blivit en integrerad del av den statliga bidragsgivningen. Det kan inte vara avsikten att stiftelsen ska vara en del av det statliga etablissemanget för bl.a. komplementerande bidrag till nationalscenerna såsom delvis blivit fallet . Stiftelsen ursprungliga syfte och självständiga ställning måste återupprättas. Finansiering från flera håll Att skapa utrymme för kvalitetskultur i hela landet är en viktig kulturpolitisk uppgift. Frihetens och mångfaldens krav när det gäller finansiering av kultur berör två viktiga element i kulturens arbetsprocess: finansiering av verksamhet investeringar och täckning av löpande kostnader och finansiering som ger fria kultur- och konstproducenter rimliga förutsättningar att leva på sitt yrke. Det offentliga stödet till kulturen måste komma från både stat, regioner, landsting och kommuner. Ett alltför starkt beroende av få finansiärer riskerar att leda till likformighet. Alla offentliga aktörer har ansvar för att skapa goda möjligheter för ett rikt kulturliv med både bredd och djup. Det offentliga ekonomiska kulturstödet, framför allt det nationella, bör främst riktas mot det professionella kulturlivet. Detta kulturstöd måste också präglas av långsiktighet. En liberal uppgift i alla kommuner är att ta ansvar för att medborgarna får en god tillgång till ett rikt kulturliv. Kulturlivet kan i viss utsträckning fungera på de villkor som marknaden skapar, men kultur enbart utlämnad till marknadens krafter blir fattig. Det är viktigt att inte offentligt stöd minskas i motsvarande mån eller t.o.m. dras in om sponsring säkras för en viss verksamhet. Långsiktigheten får inte omintetgöras av en kortsiktig möjlighet att spara eller omfördela pengar. är det givetvis på lång sikt rationellt att minska stödet till sådana kulturyttringar som genom marknadsmässiga intäkter kan bära en större del av sin egen kostnad. är det närmast regel att kulturprojekt på alla nivåer söker många bidragsgivare och tvingas till en omfattande administrativ apparat för att redovisa hur de olika bidragen utnyttjats. Här innebär de förslag liberalerna företräder; fristående kulturfonder, starkare regionalisering av kulturmedlen och tydligare regler för sponsring, en avsevärd lättnad för projektproducenter och kulturutövare. Fler men större bidragsgivare som kan ha olika inriktning kan göra det möjligt att söka färre men generösare och mer långsiktiga bidrag. Det är nödvändigt att får mer aktiva medborgare och företag vad gäller att långsiktigt stödja kulturlivet. motverkar regeringens politik att sponsringen ökas och blir stabilare såväl för dem som sponsrar som för dem som blir sponsrade. Speciellt allvarligt är detta paradoxalt nog för statens egna institutioner som är beroende av sponsring på grund av snål medelstilldelning från riksdagsmajoriteten. Statens institutioner bör få medel så att de klarar sin verksamhet, men sponsring bör också uppmuntras. Sponsring av kultur ska underlättas är rättsläget osäkert när det gäller sponsring för kultur. Vi behöver tydliga regler så att ett företag i förväg kan avgöra vilken kostnad sponsringen kommer att medföra. Annars kommer företagen att i stället satsa på marknadsföringsåtgärder som garanterat är avdragsgilla t.ex. inom sportens värld. Att det är lättare att sponsra sport beror på att i princip bara sponsring som ger direkta motprestationer (som reklamskyltar) är avdragsgilla. Direkta motprestationer fungerar inte lika väl i kultursammanhang som i idrottssammanhang. En undersökning som Föreningen och Näringsliv genomfört visar att andra länder inte tillämpar denna regel och över huvud taget är generösare mot kultursponsring. föreslår att skatteavdrag ska medges till vid kultursponsring och att detta även gäller all sponsring som bara ger indirekta motprestationer (t.ex. att sponsorn får rätt att dra nytta av en kulturinstitutions image). Detta bör ge regeringen till känna. ser det som avgörande att det finns ett livaktigt kulturliv på det lokala och regionala planet. 1974 tog staten, efter ett enigt riksdagsbeslut, ett samlat ansvar för utvecklingen av den regionala kulturen och i det beslutet fanns många bra intentioner, som det var en vidgning av statens ansvarsområde. Inte minst innebar det ett ökat stöd till regionerna, men styrningen var hård. Modellen var: satsar ni en krona, satsar staten en krona eller något i den vägen. Det stimulerade, för man ville ju få tag i statens pengar till den egna regionen. kan man konstatera att regionernas kulturansvar utvecklats mycket positivt, och det är en livaktig verksamhet på de flesta håll. Det innebär också att det inte behöver finnas samma styrning längre från statsmaktens sida, och det pågår också försök med s.k. kulturpåse. Det innebär att regionen själv får en större möjlighet att avgöra inom vilka områden kulturpengarna ska användas. Det är rimligt att denna utveckling fortsätter. I syfte att omfördela statliga medel till regionala kulturverksamheter föreslår liberalerna att bidraget till minskas med , bidraget till Rikskonserter minskas med samt att bidraget till Riksutställningar minskas med . Dessa medel vill vi istället huvudsakligen fördela inom anslagen för bidrag till bland annat länsteatrarna under anslaget 28:6 samt bidrag till vissa teater-, dans- och musikändamål (28:7), som bland annat ger stöd till och . Detta berörs också i liberalernas motion om att stärka scenkonsterna. Vi vill även anslå mera medel till bidrag till regionala museer, som framgår på annan plats i denna motion. Det innebär i sin tur att Statens kulturråds verksamhet bör minskas. föreslår att anslaget till minskas med utöver minskningen om i samband med Kulturnät . finansieras en del av verksamhet med att fördela litteraturstödet med medel från själva anslaget. Detta är ingen hållbar modell där en central myndighets administration konkurrerar med anslagets ändamål. Därför vill vi att de som tillåtits disponera ur anslaget, läggs till det ordinarie anslaget för . Netto föreslår alltså att anslaget till minskas med . Vad som här sagts om bör ges regeringen till känna. Tydligare prioritering av det nationella ansvaret Med hänvisning till vad som redan sagts om det nationella ansvaret för den professionella kulturen och dess utövare samt statens ansvar för att skapa goda betingelser för en vital och dynamisk kultursektor genom att prioritera infrastrukturen och de viktiga institutionerna, vill också förstärka anslagen till några unika nationella inrättningar vars verksamheter är viktiga för att förse hela med nya impulser. Verksamheten som bedrivs på nationalscenerna Operan, och är av värde för scenkonsterna i hela landet. Detta utvecklas närmare i en separat motion om scenkonsterna från liberalerna. Utbytet av tankar och idéer bör också främjas i högre utsträckning genom att anslaget till kulturtidskrifter förstärks. Detta berörs närmare under . På museiområdet genomför vi, parallellt med förstärkningen av bidragen till regionala museer, motsvarande prioritering av det nationella ansvaret genom att avvisa regeringens felriktade satsning på fri entré på de statliga museimyndigheterna. liberalerna vill istället att statliga museer ska få införa fri entré för barn och ungdomar upp till , och i så fall få kompensation för de bortfallna entréintäkterna. Ytterligare en nationell institution av stor betydelse är och dess verksamhet, där i synnerhet finansieringen av utgivningen av är ett överhängande problem. Frågan om den långsiktiga finansieringen av ordbokens utgivning måste få en lösning. Stimulera barns och ungdomars kulturintresse Barn och ungdomar ska ha god tillgång till ett rikt kulturutbud och vara prioriterade i kulturpolitiken. Genom barnen kan vi lägga grunden för framtidens nya kulturmönster. Bland dem som är unga finns den kulturellt medvetna publiken , och här finns framtidens kulturskapare. För många ungdomar är kultur intimt förknippad med en livsstil. Kultur blir därför en del av identiteten. Kulturen kan också utgöra en värdefull motvikt till de ökande våldsskildringar som är lätt tillgängliga för barn genom TV, video, Internet samt dataspel. Behovet av upplevelser är en viktig del av ungdomars vardag. Här kan den professionella konsten få stor betydelse och bli ett komplement till det kommersiella utbudet. Fri entré på museer för barn och ungdomar För barns och ungdomars intresse för museernas samlingar och utställningar spelar museipedagogerna en viktig roll. liberalerna vill istället för att införa fri entré på alla de statliga museerna att de ska få införa fri entré för barn och ungdomar upp till om de så önskar och i så fall få kompensation för de bortfallna entréintäkterna. Vi beräknar att detta ger ett generellt intäktsbortfall på för hela museisektorn. Men museerna har väldigt olika andel barn och ungdomar bland besökarna, från upp till . Med fri entré för barn och ungdomar är det mycket stor sannolikhet att besöksantalet ökar. Detta kommer då att påverka museerna mycket olika med hänsyn till deras personalresurser, utrymme med mera. Därför bör inte staten tvinga på museerna denna reform utan erbjuda den för de museer som har kapacitet och möjlighet att erbjuda besökarna det. Kompensationssystemet måste också vara så utformat att en ökning av barn och ungdom bland besökarna leder till ökad ersättning. avser regeringen utvidga den fria entrén till ytterligare statliga museer. vill istället utnyttja dessa medel till att erbjuda länsmuseer, kommunala och privata museer samma möjlighet till fri entré för barn och ungdomar. Vad som här är sagt om fri entré för barn och ungdom på museer bör ges regeringen till känna. Musik- och kulturskolorna ger barn och ungdomar möjlighet till mer individuellt kulturutövande och främjar deras förståelse av kultur. Ett exempel är att flera frontfigurer i nya exportnäring, musikbranschen, har vittnat om att den kommunala var betydelsefull i deras utveckling. anser att musik- och kulturskolornas verksamhet ska stödjas och stimuleras så långt som möjligt. Det gäller mer att deltaga i kulturen än att ta del av den. barnkonventions artikel 31 handlar om barnets rätt till vila och fritid, lek och rekreation. Konventionen är tydlig när den konstaterar att barnets utveckling hindras om barnet inte får möjlighet att leka. Artikeln belyser även barnets rätt att fritt delta i det konstnärliga och kulturella livet och betonar att länder som skrivit under konventionen ska uppmuntra tillhandahållandet av lika möjligheter för kulturell och konstnärlig verksamhet. I och med att undervisningen sker utanför ordinarie skoltid och ligger utanför läroplanen är det dock möjligt för kommunerna att ta ut avgifter, fast det kan innebära en stor kostnad för det enskilda barnet. Kommunerna har naturligtvis begränsade resurser och måste prioritera mellan de uppgifter som är ålagda dem. Men med tanke på musik- och kulturskolornas stora betydelse för kulturell verksamhet och innehåll vore det önskvärt med en översyn av hur den kommunala avgiftspolitiken påverkar barnens möjlighet till individuellt kulturutövande. Alla människor har rätt till kunskap och information. Bildning har nedvärderats. Detta vill vi ändra på. Respekten för kunskap måste få en renässans. En reformation av skolan är en hörnsten i detta arbete, en aktiv kulturpolitik är en annan. Kunskap är frihet, såväl för den enskilde som slipper lita på auktoriteter, som för samhället i stort som kan ta upp kampen mot populism och auktoritära läror. Skolan är en av samhällets viktigaste kulturinstitutioner som ska förmedla kunskap och bildning. En kreativ miljö där eleverna får skapa själva är en viktig förutsättning för lärande. Genom skolan kan också alla barn och ungdomar nås av professionella kulturutövare och därigenom få se och höra t.ex. teater, film och musik av hög kvalitet. Alla barn och ungdomar bör också under sin skoltid få några skönlitterära böcker som gåva som kan följa dem genom livet, liksom ta del av musikupplevelser i form av t.ex. konserter och teaterföreställningar. Studieförbunden utgör ett viktigt nav i kulturens infrastruktur. Genom studieförbundens rikstäckande nätverk skapas diskussioner, debatter, föreläsningar, studiecirklar och utställningar över hela landet. Den lokala närvaron gör studieförbunden unika i sina möjligheter att arrangera kulturaktiviteter även på mycket små orter. där är en av grundorganisationerna är t.ex. landets största kulturarrangör med 50 000 arrangemang/år och 3 miljoner deltagare. har fått statens uppdrag att fördela folkbildningsanslaget till studieförbund och folkhögskolor. Genom ett principbeslut har rådet låst fast anslagen på ett sätt som missgynnar studieförbund i tillväxt. Detta anser liberalerna är olyckligt. Nya satsningar, nybildade studieförbund samt olika samverkansprojekt som inleds berättigar inte till stöd från folkbildningsanslaget förrän . Exempelvis kan nämnas att (f.d. SKS) och Ibn Rushd (i ) har etablerat ett samarbete som är mycket intressant inte minst ur integrationssynpunkt. Detta samarbete är dock hotat på grund av de stelbenta bidragsreglerna. Detta är ett stort problem som hämmar nytänkande, och regeringen bör göras uppmärksam på detta problem. För att främja utbytet av idéer och en djupare reflexion kring samhällets och kulturens utveckling finns ett statligt stöd till produktion och utveckling av kulturtidskrifter. Ett visst stöd till bibliotekens prenumerationer utgår också. har dock drabbats av svårigheter. Det hänger delvis samman med att storleken på anslaget varit oförändrat under medan både antalet beviljade stöd ökat och den allmänna prisutvecklingen långsamt urholkar stödet. Distributionen av kulturtidskrifter till återförsäljare har också genom en rad händelser kommit att kraftigt försämras för de minsta tidskrifterna. Det råder en mycket otillfredsställande situation på distributionssidan när återförsäljarkontakterna ligger helt i händerna på två distributörer som ställer en rad villkor på upplaga och andra formkrav som i praktiken omöjliggöra en bredare distribution av kulturtidskrifter. Många når därför aldrig en bredare läsekrets och fångas därmed i ett moment 22 där de är långsiktigt beroende av ett sakta krympande stöd. liberalerna vill därför föreslå att anslaget till stöd till kulturtidskrifter förstärks med . Detta kan medge såväl en uppräkning av stödet till de tidskrifter som befinner sig inom systemet som en gradvis utökning av antalet titlar som beviljas stöd. För att ytterligare fördjupa det utvecklade och reflekterande samtalets möjligheter har framförts förslag om inrättande av liknande fonder för en sekundär upphovsrättslig ersättning som till exempel omfattar, så kallade essäfonder. Essän fyller en viktig funktion i den demokratiska, intellektuella samhällsdebatten. utgår ingen biblioteksersättning till kulturtidskrifter eller till dem som publicerar sig i dessa. Inte heller för kopiering får upphovsmännen någon ersättning. Utan de ekonomiska resurserna att kunna erbjuda en skälig betalning är mindre kulturtidskrifters möjligheter att beställa och publicera svenska originalessäer närmast obefintliga. En essäfond skulle, liksom den nuvarande biblioteksersättningen för litterära verk, kunna bidra till att öka mångfalden och utjämna skillnaderna mellan olika författargruppers ekonomiska villkor. liberalerna vill att regeringen utreder frågan om en fond för sekundär upphovsrättslig ersättning. Detta bör ge regeringen till känna. Det fria ordet är navet i en liberal kulturpolitik. Litteraturen är en unik källa till kunskap, förståelse och fördjupning. I av blixtsnabba förändringar erbjuder boken en för eftertanke och stillhet. Det behövs satsningar på litteratur och läsande eftersom läsandet och läsförståelsen minskar . Bibliotek är en kulturinstitution och kunskapsbank som har fortlevt . I kommuner och kommundelar fungerar de som lokala kulturcentrum och har en nyckelfunktion när det gäller att motverka segregation och kunskapsklyftor. Vi slår vakt om alla människors möjlighet till kostnadsfria boklån ur ett rikt bestånd. vill ge folk- och skolbiblioteken ytterligare i utökade resurser för bokinköp. Biblioteken på små orter bör prioriteras. Satsningen finansieras delvis genom att En bok för alla koncentrerar sig enbart på utgivningen av barn- och ungdomslitteratur och upphör med vuxenutgivningen. Det finns inte samma behov av en subventionerad vuxenutgivning nu när bokmomsen glädjande nog har sänkts. De första utvärderingarna visar också att bokmomssänkningen medfört sänkta priser och ökad bokförsäljning. Inte minst studenter har gynnats av reformen. Vidare tillåts disponera av anslaget till Litteraturstöd för egen administration, vilket bör flyttas till det ordinarie anslaget för . Dagstidningar är en omistlig del i en fungerande demokrati. Men pressen är också en marknad. Denna bör fungera utan statliga bidrag. De särskilda skäl som fanns för att införa presstödet är inte längre aktuella. Människor på en ort kan välja bland ett rikt utbud av tidningar allteftersom människors intressesfärer blir större, liksom de möjligheter till inhämtande av olika nyheter som sker genom Internet. föreslår därför minskade anslag till presstöd, vilket redovisas i vår finanspolitiska motion. Kulturen ska vara tillgänglig för alla människor. Detta kräver en bredd i kulturutbudet som tillfredsställer människors olika behov. Kulturlokaler ska vara tillgängliga för funktionshindrade. Uttrycksformer som människor med olika funktionshinder kan tillgodogöra sig ska stödjas. Informationstekniken kan utnyttjas mer för att göra kulturutbudet tillgängligt för fler. Bygdegårdarna bidrar till att kulturarvet hålls levande och utgör viktiga samlingspunkter på många orter i . Det är viktigt att de är tillgängliga för personer med funktionshinder. har också i en annan motion om en offensiv för bättre villkor för funktionshindrade föreslagit en engångssatsning på för att kunna genomföra en omfattande tillgänglighetsreform. Kulturens lokaler är bland de viktigaste mötesplatserna och måste vara öppna för alla. Kultur kan läka och stärka. Vi behöver sjukvård för att överleva, men kulturen har vi för att det ska vara någon mening att överleva. Äldre och funktionshindrade måste också ha rätt till kulturella upplevelser. Till exempel medför böcker och musik aktivering och god livskvalitet. Därför måste uppsökande verksamhet ha en stark ställning inom kulturpolitiken. Det kan ske både genom direkta insatser och genom att vård- och omsorgspersonal blir förmedlare. har publicerat rapporten i vård och omsorg. Här finns många förslag som bör tas till vara. Tillgängligheten till kulturlivet gynnas av de nya medierna. Internet är en mycket viktig informationsväg för att få efterfrågan och utbud att mötas. Därför är det positivt att Kulturnät har permanentats. Att denna ingångssida på nätet fyller en samhällsfunktion är oomtvistat. Detta är dock inget skäl till att det finansieras av offentliga medel. liberalerna menar som tidigare att Kulturnät bör få en annan finansiering, och vi anser att det fortfarande finns skäl som talar för en alternativ finansiering till statliga medel. Av detta skäl kan anslaget till minskas med . Att vårda kulturarvet innebär att bevara kunskap, idéer, föremål och miljöer som speglar äldre tiders livs- och samhällsformer. Kulturarvet ger perspektiv på vår samtid, nya idéer om hur vi kan forma vår framtid samt styrka att kunna möta det nya och främmande. har länge brustit i vården av detta arv. Sådana försummelser är oåterkalleliga. Därför måste en förbättring ske. Det finns ett stort behov av kompetent personal för att inventera, vårda och göra samlingar tillgängliga. Regeringen bör lägga fram en plan för hur samlingarnas eftersatta underhåll ska åtgärdas och för hur de ska vårdas . Detta bör vara en del av kulturpolitiken, ej en regleringspost i arbetsmarknadsbudgeten. liberalerna föreslår stora förstärkningar jämfört med regeringen när det gäller stödet till museerna. Detta menar vi väl rymmer väsentliga kvalitetshöjningar och särskilt insatser för vård av de mest eftersatta samlingarna. Väsentliga delar av kulturarvet ska göras tillgängliga på elektroniska nätverk. läggs nya delar till vårt gemensamma kulturarv. Den nya tekniken gör att invånare som är intresserade av arkivmaterial, t.ex. för släktforskning, på ett helt nytt sätt själva kan arbeta med materialet. Den allt snabbare datoriseringen kan dock också vara ett hot. Skriftlig information försvinner och hamnar i stället i datorer via e-post som sedan raderas. Ett tomrum i kulturarvet uppstår. Ett handlingsprogram för att minimera riskerna måste tas fram. Detta bör ges regeringen till känna. Museerna är en del av vårt gemensamma minne. Museerna utvecklar och förmedlar kunskap, bjuder upplevelser för alla sinnen och levandegör historien. De måste medverka i samhällsutvecklingen och debatten. Vid sidan av biblioteken är museerna den vanligaste kulturinstitutionen i kommunerna. Denna skatt måste bli mera synlig och utvecklingsmöjligheterna förbättras. liberalerna föreslår sammantaget en förstärkning på jämfört med regeringen när det gäller stödet till museerna. föreslår mer än regeringen till de centrala museimyndigheterna i landet. Stödet till regionala museer ökas med .