mot · GR02K418 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en mot diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fri rörlighet för EU-medborgare.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om EU:s skyddsgrundsdirektiv.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter i EU:s ansökarländer.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om EU:s stöd till frivilligorganisationer på HBT-området. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bilaterala biståndssamarbete.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett tilläggsprotokoll till Genèvekonventionen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den svenska lagstiftningen rörande förföljda homosexuella, bisexuella och transpersoner.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kunskapen om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation i de länder människor flyr från.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om arbete i och tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nr 111.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om konvention mot diskriminering i undervisningen.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tryckfrihetsförordningens och bestämmelser om hets mot folkgrupp. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bestämmelsen i regeringsformens 2 kap. om diskriminerande lagstiftning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökade kunskaper inom rättsväsendet om brott mot homosexuella, bisexuella och transpersoner.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förbättrade rutiner vid anmälningar om hatbrott mot homosexuella, bisexuella och transpersoner.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om samverkan mellan polisen och frivilligorganisationer för att motverka hatbrott mot homosexuella, bisexuella och transpersoner.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en sammanhållen lagstiftning mot diskriminering.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om insatser mot hedersbrott riktade mot homosexuella, bisexuella och transpersoner.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökade kunskaper om våld mot närstående i samkönade relationer.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjlighet för de trossamfund som så önskar att förrätta partnerskapsregistrering.6 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regeringens arbete för att möjliggöra partnerskapsregistrering på fler ambassader.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om 1931 års förordning om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap.6 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kunskapen om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation hos nyckelgrupper inom den offentliga sektorn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stöd till frivilligorganisationer för homosexuella, bisexuella och transpersoner.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hälsofrågor för kvinnor i samkönade relationer.7 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skolundervisningen om sex och samlevnad.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bemötandet av unga homosexuella, bisexuella och transpersoner inom bl.a. socialtjänst och psykisk barn- och ungdomsvård.7 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om högskoleutbildningen för vissa yrken.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utredning om lagstiftningen rörande transpersoner och andra frågor om transpersoners situation i samhället.7 1Yrkandena 2, 3, 7, 8 och 9 hänvisade till SfU. 2 Yrkandena 4, 6, 10, 22 och 25 hänvisade till UU. 3Yrkandena 11 och 18 hänvisade till AU. 4Yrkandena 12, 27 och 29 hänvisade till UbU. 5Yrkandena , 19 och 20 hänvisade till JuU. 6Yrkandena 21 och 23 hänvisade till LU. 7Yrkandena 26, 28 och 30 hänvisade till SoU. Den liberala visionen om sexuellt likaberättigande bygger på att kärlek och sexualitet mellan människor kan inte mätas och vägas av någon annan. Den skall mötas med samma respekt oavsett om det gäller kärlek mellan människor av samma kön eller mellan människor av olika kön. Människors egen könsidentitet måste också respekteras och accepteras. Mot den liberala samhällsvisionen står kollektivismen i dess olika tappningar, av såväl konservativt som socialistiskt slag. Både konservatismen och socialismen utgår ytterst från att individens intressen är underordnade kollektivets må detta sedan vara statens, klassens, traditionens eller familjens. I denna motion lägger liberalerna fram ett antal förslag för att förbättra homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation. Listan kan säkert göras längre. Människor måste ges samma möjlighet att forma sina liv oavsett könet på den de älskar och oavsett den egna könsidentiteten. Det behövs en liberal motkraft mot likgiltighet, fördomar, moralism och intolerans. Offensiv för global solidaritet Trots många kvardröjande fördomar och juridiska tillkortakommanden kan ändå räkna sig till de länder där situationen för homosexuella, bisexuella och transpersoner är relativt god. Vårt ansvar för att uppmärksamma förtrycket i andra länder blir därför desto större. Arbetet för de mänskliga rättigheterna är en hörnsten i utrikespolitik och inkluderar arbetet för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter. De länder som hunnit längst på vägen mot sexuellt likaberättigande är samtliga demokratiska marknadsekonomier. Det är ingen slump. För att kunna ifrågasätta fördomar och samhälleligt förtryck krävs yttrande- och organisationsfrihet men också äganderätt och näringsfrihet, så att individer kan starta föreningar, grunda tidningar och starta nöjesställen även när statsmakterna betraktar förehavandena som omoraliska. Arbetet för respekt och lika rättigheter oavsett sexuell läggning eller könsidentitet måste alltså förenas med arbetet för mänskliga rättigheter i stort. En mot diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet En diskussion om lämpligaste metoderna att arbeta globalt mot förtryck av homosexuella, bisexuella och transpersoner måste ta sin utgångspunkt i de mänskliga rättigheterna och de konventioner som skall skydda och garantera dessa rättigheter. är arbetet splittrat och fokuseras ofta på incidenter i enskilda länder vilka i och för sig är viktiga att bevaka snarare än på de övergripande mönster och värdesystem som upprätthåller diskriminering och förtryck. Det finns inte heller något internationellt människorättsorgan som har som särskild uppgift att bevaka förtryck på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Det är därför dags att ta ett nytt steg. På samma sätt som det finns internationella konventioner för minoriteters rättigheter och för att undanröja all diskriminering av kvinnor bör det finnas en internationell konvention för att undanröja all diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. En internationell konvention har flera viktiga fördelar. För det första skulle den förstås i sig vara en kraftfull markering av att människorätten är universell inte bara oavsett t.ex. nationalitet, kön eller religion, utan även sexuell läggning och könsidentitet. För det andra skulle den vara en allmänt erkänd internationell standard som kan underlätta reformarbetet i de länder där det finns en politisk vilja att avskaffa diskriminering. För det tredje skulle uppföljningen och tillsynen av konventionens efterlevnad utgöra en värdefull internationell bevakning av området. Konventionen bör ta sin utgångspunkt i FN:s förklaring om de mänskliga rättigheterna och FN:s konventioner om medborgerliga, politiska, ekonomiska och sociala rättigheter. Det är därför naturligt att den ingår i FN:s konventionssystem. Innehållet bör innefatta vissa minimikrav på konventionsstaternas straff-, organisations-, mötes- och tryckfrihetslagstiftning samt vissa minimiåtaganden vad gäller familjerättsligt erkännande av samkönade relationer samt medborgares diskrimineringsskydd gentemot det allmänna. Konventionsstaterna bör också vara förhindrade att införa ny lagstiftning som särbehandlar medborgare med avseende på sexuell läggning eller könsidentitet. I en samtid när FN-systemet endast med stor svårighet förmår diskutera frågor kring sexualitet i allmänhet, och homosexualitet i synnerhet, kan det tyckas utopiskt att föreslå en sådan . Vi menar dock att det är viktigt att ha en tydlig vision och sätta upp tydliga mål, även när det inte verkar möjligt att förverkliga målen . bör därför ta ett internationellt initiativ på lämpligt sätt i denna fråga. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. EU-samarbetet handlar inte bara om att skapa förutsättningar för tillväxt och välstånd, utan ytterst om att länder ska förena sig i ett samarbete för demokratin och de mänskliga rättigheterna. Därför har också EU tagit ställning för sexuellt likaberättigande, något som fått dramatiskt positiva följder inte minst i de blivande medlemsländerna i Öst- och där förtrycket varit hårt. Europeiska unionen har spelat en helt avgörande roll för att stärka homo- och bisexuellas situation i kandidatländerna. Redan i de så kallade Köpenhamnskriterierna slog EU:s medlemsländer fast att nya medlemsstater inte bara måste klara den ekonomiska anpassningen till unionen utan också leva upp till mycket höga krav på respekt för mänskliga rättigheter. EU har tagit denna uppgift på stort allvar och har också understrukit att de mänskliga rättigheterna gäller lika oavsett människors sexuella läggning. Som ett led i ansökningsprocessen har också samtliga kandidatländer avskaffat återstående totalförbud mot homosexualitet och rensat upp i annan diskriminerande lagstiftning, såsom förbud mot homosexuellas organisationer eller olika åldersgränser för homosexuella och heterosexuella relationer. I och med Amsterdamfördraget har EU också skaffat sig en legal grund för att arbeta mot diskriminering på grund av sexuell läggning. Med stöd av fördragets artikel 13 kan rådet vidta lämpliga åtgärder för ett bekämpa diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. Ännu en byggsten lades i och med EU-stadgan om de grundläggande rättigheterna, som antogs vid toppmötet i . Av stadgans artikel 21.1 framgår att all diskriminering på grund av bland annat kön, ras, hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska särdrag, språk, religion eller övertygelse, politisk eller annan åskådning, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning ska vara förbjuden. De europeiska organen har snabbt tagit tillvara de nya möjligheterna att arbeta mot diskriminering. Främst bör här nämnas arbetslivsdirektivet 2000/43/EG, som antogs 2000 och fastställer en allmän ram för bekämpning av diskriminering i arbetslivet på grund av bland annat sexuell läggning. Direktivet har bland annat inneburit att tvingats ändra sin splittrade och dåligt samordnade lagstiftning. I och med arbetslivsdirektivet har alla EU:s medlemsländer ett bindande åtagande att förbjuda diskriminering på grund av sexuell läggning i arbetslivet. Detta genomförs nu i land efter land. Det finns fler steg för EU att ta vad gäller homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation, och bör här spela en pådrivande roll. Regelverket om fri rörlighet för privatpersoner ger en mer förmånlig behandling åt heterosexuella, eftersom den EU-medborgare som med tryggad försörjning bosätter sig i ett annat EU-land endast har en generell rätt att låta livskamraten flytta med om denna är en äkta make eller maka. Registrerade partner eller sambor har ingen generell rätt till att följa med. Den överenskommelse som medlemsstaterna nådde i ändrar inte på detta förhållande. Den bör i EU-sammanhang verka för att regelverket om fri rörlighet blir icke-diskriminerande med avseende på sexuell läggning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. måste också aktivt driva arbetet vidare för att EU:s planerade skyddsgrundsdirektiv i flyktingfrågor (se även nedan under avsnittet flyktingpolitik) ger flyktingstatus åt personer som känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av kön, könsidentitet eller sexuell läggning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Efter 2004 fortsätter förhandlingsprocessen med och , och i en kommande framtid kan medlemskapsförhandlingar också inledas med och länderna på västra . Det är angeläget att i detta sammanhang verkar för att Köpenhamnskriterierna efterföljs och att blivande medlemsländer således måste respektera de mänskliga rättigheterna, inklusive homosexuellas, bisexuellas och transpersoners grundläggande rättigheter. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. EU:s handlingsprogram för att motverka diskriminering ger stöd till projekt där frivilligorganisationer och arbetsmarknadens parter utvecklar nya metoder för att motverka diskriminering (det s.k. Equal-programmet). Av de över 1 000 projekt som beviljats stöd har dock bara några enstaka specifikt handlat om diskriminering på grund av sexuell läggning, och såvitt känt har inget projekt uttryckligen inkluderat diskriminering på grund av könsidentitet. bör på lämpligt sätt agera inom EU för att framtida satsningar mot diskriminering på ett bättre sätt beaktar det behov som finns av att utveckla nya metoder för att förebygga eller motverka diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Särskilt viktigt är det att beakta de stora behov som finns i EU:s nya medlemsländer. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. ger bistånd till utvecklingsländer där homosexuella, bisexuella och transpersoner har få eller inga rättigheter. Vi anser att i samband med biståndsgivning skall ta upp en diskussion med berört land kring mänskliga rättigheter, och då även HBT-personers grundläggande rättigheter, i den anda som FN:s konvention om de mänskliga rättigheterna står för. Sidas regleringsbrev bör ändras i denna riktning så att man vid biståndsgivning tar särskild hänsyn till HBT-personers rättigheter. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Homosexualitet är förbjudet i många länder och det finns också länder, bland annat , där det förekommer dödsstraff för homosexuella handlingar. ger dock inte flyktingstatus åt personer som känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av kön, könsidentitet eller sexuell läggning. liberalerna vill att i internationella fora verkar för ett tilläggsprotokoll till för att ge flyktingstatus även åt personer som förföljs på grund av kön, könsidentitet eller sexuell läggning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Inom Europeiska unionen förbereds nu ett förslag om att personer som förföljs på grund av kön eller sexuell läggning skall anses som flyktingar enligt . I avvaktan på denna reform aviserade regeringen att ensidigt skulle genomföra motsvarande lagändring på det nationella planet. Efter en uppseendeväckande försening det dröjde innan arbetet ens kom i gång har regeringen nu av allt att döma släppt tanken på en snabb svensk lagändring. Detta svek drabbar flyktingarna hårt. Det är angeläget att den svenska lagstiftningen reformeras möjligt utan ytterligare tidsutdräkt. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. liberalerna har länge verkat för att den svenska flyktingpolitiken skall vara human och generös, inte bara i högtidstalen utan också i verkligheten. Detta skulle inte minst ge en upprättelse åt förföljda homosexuella, bisexuella och transpersoner. Verkligheten är att sådana flyktingärenden ofta bedöms på ett undermåligt kunskapsunderlag, något som visat sig inte minst vad gäller flyktingar från . Kunskapen om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation i asylsökandes hemländer måste förbättras. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vad gäller allmänna program för en humanare flyktingpolitik hänvisas till vår flyktingpolitiska motion. och har en viktig roll att spela för att stärka de mänskliga rättigheterna, inte minst i de delar av som inte ingår i EU eller är kandidatländer till EU. Den bör aktivt verka för att homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter uppmärksammas i detta sammanhang. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. nr 111 trädde i kraft och syftar till att motverka diskriminering på arbetsmarknaden. I artikel 1 definieras termen diskriminering, och den upptar särbehandling av någon på grund av ras, hudfärg, kön, religion, politisk uppfattning, nationell härstamning eller socialt ursprung. Definitionen ansluter därmed till den gängse inom och innebär således att konventionen inte skyddar mot diskriminering på grund av sexuell läggning. föreslog dock en kommitté inom att konventionen skulle utvidgas till att omfatta även diskriminering på grund av sexuell läggning. Förslaget antogs dock inte, framför allt beroende på motstånd från vissa muslimska länder. har i verkat för att antalet diskrimineringsgrunder bör utvidgas genom ett tilläggsprotokoll, och det är angeläget att detta arbete fortsätter. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. , för utbildning, vetenskap och kultur, antog 1960 en konvention mot diskriminering i undervisningen. Konventionen trädde 1962. I artikel 1 återfinns bland annat en definition av uttrycket diskriminering där ras, hudfärg, kön, religion, politisk uppfattning, nationell härstamning och socialt ursprung nämns. Däremot saknas ett uttryckligt förbud mot diskriminering på grund av sexuell läggning. bör på lämpligt sätt agera för att konventionen vid nästa revision eller utvidgning genom tilläggsprotokoll reformeras till att uttryckligen omfatta diskriminering på grund av sexuell läggning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det är oacceptabelt att våld, hot och diskriminering mot homosexuella, bisexuella och transpersoner är vardagliga företeelser. Förtrycket tar sig många uttryck, alltifrån nedsättande omdömen till hot, misshandel och t.o.m. mord. En doktorsavhandling i kriminologi (: Hatbrott?) pekar på att ungefär var fjärde homo- eller bisexuell person vid minst ett tillfälle har utsatts för brott på grund av sin sexuella läggning. Många föreningar för homosexuella, bisexuella och transpersoner är också måltavlor för riktad brottslighet. Grundlagsskydd mot hets och diskriminering Efter många års diskussioner har bestämmelsen om hets mot folkgrupp utvidgats till att omfatta hets med anspelning på sexuell läggning. Vi hälsar detta med tillfredsställelse, men det är dock bekymmersamt att den lagtekniska utformningen innebär att transpersoner utestängs från skydd mot hets. Den nazistiska hetsen gör inte skillnad på å ena sidan homo- och bisexuella och å andra sidan transpersoner. Hets mot grupp med anspelning på könsidentitet bör inkluderas i bestämmelsen om hets mot folkgrupp. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Homosexuella, bisexuella och transpersoner bör även omfattas av regeringsformens förbud i 2 kap. mot diskriminerande lagstiftning. Den genomförda ändringen av målsättningsparagrafen i regeringsformen 1 kap. är inte tillräcklig eftersom den inte innebär något förpliktigande åtagande i lagstiftningsarbetet. En översyn av regeringsformens 2 kap. 15 § bör genomföras. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En aktuell utredning från (Hatbrott, rapport 2002:9) visar på stora brister i rättsväsendets insatser mot de så kallade hatbrotten. Som hatbrott räknas brottslighet som helt eller delvis begås för att kränka offret för att han eller hon har en viss hudfärg, religion, sexuell läggning och så vidare. Hatbrott mot homosexuella, bisexuella och transpersoner måste beivras med samma kraft som andra hatbrott. brister insatserna mot hatbrott i hela rättskedjan. Det som främst behövs är inte ändrade lagar, utan ökade kunskaper och bättre rutiner inom rättsväsendet. Mycket tyder på att vissa utredningar skulle bli effektivare med speciella utredare som har kännedom om homo- och bisexuellas situation. finns inom polismyndigheterna särskilda kontaktpersoner för hatbrott, men inga särskilda utredare. Polisen och övrig personal inom rättsväsendet bör även få ökade kunskaper om homosexuellas, bisexuellas och transpersoners situation. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den fördomsbaserade brottsligheten mot homosexuella, bisexuella och transpersoner kartläggs även av säkerhetspolisen, eftersom rasistiska och homofoba brott angriper grunden för det demokratiska samhället. Det är angeläget att fortsätter att kartlägga och motverka sådana brott. anser att hatbrott rutinmässigt skall rapporteras till den lokala säkerhetspolisen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. är det en försvårande omständighet om syftet med brottet är att kränka en person grundat på tillhörighet till folkgrupp m.m. (29 kap. 2 § första stycket 7). förtydligades också att bestämmelsen även gäller hatbrott med anspelning på offrets sexuella läggning. Däremot ingår könsidentitet inte i den explicita uppräkningen. Brottsförebyggande rådets studie visar dock att denna s.k. straffskärpningsbestämmelse bara använts i vart sjunde rättsfall där den kunnat användas. liberalerna vill att det görs en rejäl uppryckning av rättsväsendets kunskaper, både inom polisen, åklagarväsendet och domstolsväsendet. Särskilda utredare bör handlägga hatbrott i polismyndigheterna. Kunskaperna får dock inte stanna hos enskilda personer utan måste nå ut i organisationerna. Rutinerna vid brottsanmälningar måste också bli bättre och en särskild kod för hatbrott bör införas i polisens datoriserade anmälningssystem. liberalerna vill också öka kontakterna mellan polisen och frivilligorganisationer. är det bara i vart femte närpolisområde som det förekommer sådana kontakter, och den sker då främst med invandrarföreningar, muslimska församlingar med mera. Föreningar för homosexuella, bisexuella och transpersoner tappas ofta bort. Ett rimligt mål är att det etableras fortlöpande kontakter mellan polisen och frivilligorganisationer i alla närpolisområden i hela landet, inklusive föreningar för homosexuella, bisexuella och transpersoner där så är relevant. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Stärk skyddet mot diskriminering Den lagstiftning mot diskriminering i arbetslivet som infördes tillkom med stöd från liberalerna. Dock återstår brister som endast delvis har åtgärdats till följd av EG-direktiv på området. Lagstiftningen har splittrats upp på en lång rad olika lagar som endast delvis är samordnade (exempelvis är arbetsgivaren skyldig att förebygga trakasserier på grund av etnisk tillhörighet, men inte sexuell läggning) och många olika ombudsmannamyndigheter delar på ansvaret att motverka diskriminering. Att slå ihop vissa ombudsmannainstitut till en gemensam myndighet vore en viktig åtgärd. Sammanslagningen bör avse (JämO), , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO). Dagens olika diskrimineringslagar bör samordnas till en gemensam lagstiftning. De metoder som används skall dock även kunna vara olika beroende på vilka uttryck diskrimineringen tar sig. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Efter påtryckningar från bland annat har en parlamentarisk kommitté tillsatts med uppdraget att göra en samlad översyn av den svenska lagstiftningen mot diskriminering.