mot · GR02So643 · 2003-10-07 00:00:00 — En kristdemokratisk idépolitik motiverar att ett gemensamt ansvar tas för alla människor och i synnerhet för utsatta. Välfärdssamhället ska bygga på att enskilda och grupper av människor som familj, grannar och föreningar i första hand ges möjlighet att ta ett stort ansvar för den nära omgivningen. Det offentliga ska stödja dessa nätverk, men det offentliga är ytterst ansvarigt för att alla ska kunna leva ett värdigt och tryggt liv. Socialpolitiken ska stödja när det brister och stimulera de positiva krafterna i dessa gemenskaper. Socialpolitiska insatser måste präglas av respekt för den personliga integriteten och ge förutsättningar för inflytande och delaktighet från den enskilde, vuxna såväl som barn. Offentlig, privat och ideell verksamhet ska komplettera varandra. lider av samma problem som övrig verksamhet i kommunsektorn: resurserna räcker inte för alla åtaganden som fortsatta skattehöjningar inte är möjliga. Högre tillväxt är ett måste på lång sikt för de kommunala ekonomierna. På kort sikt krävs höjda statsbidrag. Men även bättre samverkan, högre effektivitet och ett utvecklat kunskapsbaserat arbete krävs för att förbättra kommunernas sociala arbete. Politikområdet omfattar insatser för att förbättra situationen för de mest utsatta grupperna i samhället. Det handlar om personer och familjer med behov av ekonomiskt bistånd, barn och familjer i socialt utsatta situationer, hemlösa, missbrukare, prostituerade och kvinnor som utsätts för hot och våld. 3 Förslag till riksdagsbeslut 3 4 Förbättra samverkan 4 5 Mer forskning behövs 4 7 Prioriteringar i kommunerna 5 8 Utsatta barn och ungdomar 5 8.1 Familjens betydelse för barnet 7 8.3 Barn som drabbats av sorg 9 8.4 Sexuella övergrepp är ett förtroendebrott 9 8.5 Asylsökande barn 9 11 Utsatta kvinnor 11 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om översyn av lagstiftningen som styr fördelningen av ansvaret för psykiskt sjuka och funktionshindrades vård och omsorg. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av utvärdering och uppföljning genom FoU-enheterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bristen på utbildade socionomer.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om legitimering av socionomer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en prioriteringsutredning inom socialtjänstområdet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om modellen med familjerådslag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kompetensutveckling för personal som arbetar nära barn i skola och barnomsorg.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att barn som drabbats av sorg erbjuds resurs i form av stödperson eller stödfamilj. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att göra () mer anpassad till kommunernas behov. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om SIS behov av psykiatrisk kompetens. tillkännager för regeringen vad i motionen anförs om utbildning av blivande familjehem. tillkännager för regeringen vad i motionen anförs om metodutveckling för stödfamiljer, kontaktpersoner, nätverksarbete och gruppverksamheter. 1Yrkandena 3 och 7 hänvisade till UbU. beräknas skillnaden mellan nationellt beslutade mål, handlingsplaner och åtaganden och de resurser som finns till kommunsektorns förfogande till . anslår därför mer än den socialdemokratiska regeringen i generella statsbidrag till kommuner och landsting . Alla problem i härrör dock inte från bristen på resurser det finns mycket att göra i form av effektiviseringar och förbättrade arbetssätt. I det sammanhanget diskuteras ofta behovet av bättre samverkan mellan huvudmännen. anser att samverkan mellan huvudmännen måste ned på individnivå. Utarbetande av samverkanspolicyer mellan förvaltningar har sin betydelse, men hjälper långt ifrån alla klienter. Samarbete och samordning av insatser ska göra att klienten inte behöver fundera på när den ena huvudmannen lämnar över till den andre. Kedjan av insatser måste hänga ihop. I detta avseende finns uppenbara brister, inte minst vid psykiatriska insatser för de personer som bor i ordinärt boende. Samverkan vid psykiskt sjukas och funktionshindrades vård och omsorg styrs av komplicerad lagstiftning och området bör därför bli föremål för en översyn. Oklarheterna består bl.a. av att det är svårt att avgöra vad som är psykiatrisk behandling och vad som är social omsorg när det gäller insatser till personer med psykiskt funktionshinder. 5 Mer forskning behövs Förebyggande insatser för ungdomar, vård och behandling till ungdomar på glid samt drogförebyggande arbete tillhör de mest angelägna uppgifterna för . har att arbeta med varje ny generation inom i stort sett samma områden men arbetet måste utvecklas utifrån ny kunskap och utifrån människors förändrade livsmönster och värderingar. är vad man brukar kalla en kunskapsintensiv bransch. har framfört krav att måste arbeta mer evidensbaserat. Utvärdering och uppföljning har möjliggjorts genom de så kallade FoU-enheterna som har byggts upp runt om i landet genom stöd från . FoU-enheterna är mycket viktiga för att säkra kvaliteten och göra insatserna mer träffsäkra. har dessa FoU-enheter ett mycket osäkert läge eftersom den framtida finansieringen är oklar. I budgetpropositionen ges heller inga besked om FoU-enheterna. Detta är märkligt eftersom förbättringar av verksamheter kräver forskning och utveckling. Ska utvecklas mot mer av evidensbaserat arbete krävs fortsatt och långsiktigt stöd till FoU-enheterna. Att arbeta som socialsekreterare innebär ett stort ansvar. Svåra avvägningar och viktiga beslut som påverkar enskilda människor tillhör vardagen. Bristen på socionomer är stor och många kommuner tvingas anställa socialsekreterare utan tillräcklig utbildning. Det behöver därför utbildas fler socionomer. Därtill krävs en kvalitetssäkring av yrkestiteln genom en för socionomer särskild legitimation. 7 Prioriteringar i kommunerna Kommunerna tvingas alltid till prioriteringar inom begränsade ekonomiska ramar. En övervägande majoritet av landets kommuner har en minskande befolkning. Minskade skatteinkomster och statsbidrag försvårar kommunernas sociala arbete. Behovet av väl genomtänkta prioriteringar inom är därför viktigare . Utgångspunkten måste vara att de resurser som skapas genom företagande och tillväxt måste prioriteras till förmån för de mest utsatta grupperna i samhället. anser att en prioriteringsutredning för socialtjänstområdet måste tillsättas. Uppdraget bör utformas efter de principer som styrde den parlamentariska prioriteringsutredningen för hälso- och sjukvården (SOU 1995:5). Den utredningens betänkande har haft stor betydelse för fördelningen av begränsade resurser inom sjukvården. Vårdpersonalen fick en enklare arbetssituation och utvärderingen av verksamheten har underlättats. Behovet av en prioriteringsutredning inom socialtjänstområdet har även förts fram av Föreningen (). FSS menar att vad som behövs är en genomgripande socialpolitisk prioriteringsdebatt där både den centrala och den lokala politiska nivån aktivt deltar och tar sitt politiska ansvar. Statsrådet för socialtjänstfrågor har dock tidigare meddelat att en prioriteringsutredning inom socialtjänstområdet inte är aktuell med motiveringen att utsatta grupper inte ska behöva konkurrera med varandra. Men svaga grupper ställs redan mot varandra utan att det är resultatet av en övergripande politisk prioritering. Det innebär också att man ställer anställda som arbetar inom i en svår situation. 8 Utsatta barn och ungdomar I finns på många olika håll en stor kunskap om barns utveckling och behov. All denna kunskap bör sammanställas och utgöra grund för vidare forskning och utveckling av arbetet kring barn på central och övergripande nivå i . Regeringen har tillsatt en parlamentarisk kommitté som ska se över hela den sociala barn- och ungdomsvården. välkomnar utredningen som får en viktig uppgift i betydelsefulla frågor. Förebyggande och tidiga insatser för barn och ungdomar som riskerar att fara illa måste bli bättre. De generella och förebyggande insatserna bör vara grunden för samhällets stöd till utsatta barn, men också riktade insatser av olika slag är nödvändiga. har det övergripande ansvaret för insatser när barn far illa eller befinner sig i särskilt utsatta situationer. Genom försorg kan många riktade insatser göras för att förebygga detta. Det kan röra sig om barn till missbrukande föräldrar, barn till psykiskt sjuka/funktionshindrade föräldrar och barn i våldsbenägna familjer. Resursbristen i många kommuner medger endast att hanterar akuta fall. arbetssätt borde dock i högre utsträckning karaktäriseras av riktade insatser för barn som riskerar att råka illa ut. Det kan bl.a. handla om att identifiera riskmiljöer för barnen t.ex. genom att handlingsplaner för detta ändamål upprättas. I , och lagen (2001) framgår att barnets inställning till är att man inte lyssnar. När det gäller utredningar som ju är ett stort ingrepp i ett barns liv, visar rapporten att barnets inställning sällan återspeglas i beslut. Barnets inställning redovisas inte och analysen av barnets bästa saknas i många utredningar. Enligt rapporten önskar socialsekreterarna kompetensutveckling, men efterlyser också bättre grundutbildning i hur barnsamtal och barnobservationer kan genomföras och användas i utredningar. Även senaste rapport till regeringen tar upp problemen med att hänsyn inte tas till barnens egna åsikter och önskemål. Begreppet barnet bästa är centralt inom arbete. Vad är då barnets bästa? Kommittén mot barnmisshandel (SOU 2001:72) beskriver tre olika slags barnperspektiv. Det vuxna barnperspektivet, samhällets barnperspektiv och slutligen barnets eget barnperspektiv. Uttrycket används ibland olika av olika intressegrupper beroende på vilken uppfattning man vill föra fram. Ett barnperspektiv måste vara relativt men vill betona att en grundläggande del i ett barnperspektiv måste vara respekten för barnets fulla människovärde och integritet. Köerna till barnpsykiatrin är oacceptabelt långa, det rapporteras om väntetider mellan och upp till och landstingen har stora svårigheter med att åtgärda problemen. Även akutköerna är ibland mycket långa. Barnpsykiatrin hinner heller inte göra de utlåtanden som ligger till grund för beslut, vilket fördröjer denna process. upplever 45 000 barn att deras föräldrar skiljer sig. Närmare 450 000 barn i lever i en familj som inte består av barnets båda biologiska föräldrar. Barn och ungdomar som inte har goda relationer till vänner och till föräldrar/styvföräldrar har ett lägre psykiskt välbefinnande och oftare psykosomatiska besvär, enligt . Ett flertal rapporter och utredningar, både av myndigheter, forskare och andra organisationer, har kunnat konstatera stora brister i den sociala barn- och ungdomsvården. Bland annat är utbildning av familjehemmen ofta bristfällig och därför bör utbildningskrav fastställas för verksamheten. Dessa krav bör utarbetas i samarbete med . Bristen på familjehemsvården har förvärrats och bristen är nu akut. Visserligen pågår ett arbete för att öka antalet familjehem, bl.a. det så kallade som initierat, men det räcker inte. Åtgärder måste sättas in för att öka antalet familjehem. menar att ett mer nätverksinriktat arbetssätt kan hjälpa många barn. Den rekommendation angående släktingplaceringar som antog 1998 och som skärptes till att bli en skyldighet 1999, har inte praktiserats trots en positiv inställning. I framkommer att man inte känner till skyldigheten och att man har en negativ inställning till släktingplaceringar. Enligt en studie från vid av barn i fosterhem redovisas att mer än hälften av socialsekreterarna inte har kunskap om de överväganden som skall göras vid placering utanför hemmet. Lagen måste efterlevas, främst för barnens skull, men även för de anhöriga som förvägras inflytande över besluten. anser att regeringen måste återkomma till med en redovisning om hur lagen efterlevs och lägga fram förslag till åtgärder. 8.1 Familjens betydelse för barnet En trygg anknytning till föräldrarna främjar en god psykisk hälsa. Alla barn får inte det. Ett fungerande socialt nätverk omkring sig när man är förälder främjar förmågan att ta hand om barnet. Mödra- och barnhälsovården skall stödja alla familjer, men det är en utmaning att uppmärksamma de föräldrar som är särskilt sårbara och erbjuda dem mer stöd och information . Samhället har ett ansvar för att barnomsorg, skola och fritidsverksamhet är av god kvalitet och bidrar till att varje barn blir uppmärksammat. En god barnomsorg är av särskild betydelse för barn som befinner sig i en sårbar situation. Det är angeläget att tidigt uppmärksamma psykiska eller psykosomatiska besvär hos barn och ungdom. vill här särskilt lyfta fram modellen med familjerådslag, som finns i flera kommuner. genomförde två försöksprojekt med familjerådslag. Det ena projektet omfattade barn och unga som var i behov av skydd och omsorg och det andra omfattade ungdomar som begått brott. Familjerådslag är ett möte då familjen, släkten och andra viktiga personer i familjens privata nätverk samlas för att diskutera och göra en handlingsplan för den unge. Planen ska sedan godkännas av om den garanterar den unge skydd och omsorg. Sjutton kommuner har deltagit i projekten och ytterligare drygt fyrtio kommuner har fått utbildning och hjälp med att komma igång med arbetet. Projekten är avslutade och utvärderade. Handlingsplanerna från familj, släkt och vänner har kunnat godkännas av och av de familjer som haft familjerådslag är nöjda och anser att detta är ett bra sätt att lösa problem på. Eftersom projekten har visat på mycket goda resultat bör arbetsmodellen införas i fler kommuner. socialutskott har slagit fast att det är en självklar rättighet för familjer att vara delaktiga när beslut skall tas om sociala ingripanden eller om stödåtgärder. Om familjen så önskar bör den därför ha rätt till ett familjerådslag eller annan arbetsmodell som i likhet med familjerådslag tar tillvara de närståendes resurser. Utskottet uppmanade regeringen att i lämpligt sammanhang återkomma till med en redovisning. När regeringen fick ett tillfälle att redovisa avsikterna med anledning av socialutskottets tillkännagivande konstaterar regeringen till skillnad från utskottet att det finns skäl för att inte låta familjerådslag bli en rättighet. finner detta minst sagt anmärkningsvärt. Kristdemokratisk politik för ett förbättrat föräldrastöd återfinns i motionen om familjepolitiken. Vidare finns motioner som tar upp problem vid vårdnadstvister och gemensam vårdnad. anser att det finns anledning att ta upp en allvarlig brist i samhällets skydd för utsatta barn bristen på barnkompetens hos dem som arbetar med eller nära barn. Det saknas kunskap både inom forskningen och ute i verksamheterna. har i flera rapporter påtalat allvarliga brister. Som så ofta blir det de vuxnas behov som sätts i första rummet i utredningar som rör barn istället för barnets bästa. måste bli bättre på att ta tag i de upptäckter de gör i sitt arbete. Det saknas också ofta dokumentation kring de ärenden handlägger. Kommunerna måste ta ett långsiktigt ansvar för att utbilda sin personal i förskolor, barnavårdscentraler och grundskolor. I regeringens proposition Stärkt skydd för barn i utsatta situationer m.m. (prop. 2002/03:53) föreslogs en utökning av anmälningsskyldigheten till myndigheter inom kriminalvården och . Detta var ett förslag i rätt riktning som dock måste åtföljas av fler åtgärder. Nya personalgrupper fick skyldighet att anmäla misstankar om missförhållanden, nämligen anställda i kriminalvården och vid rättpsykiatriska avdelningar inom . Anmälningsplikten fungerar långt ifrån alltid. Studier inom i visade att anmälan gjordes i av fallen då barn misstänktes fara illa. En undersökning inom förskolorna i visade att endast en tredjedel av fallen anmäldes. En undersökning visade att sjuksköterskor på barnavårdscentraler anmälde av de fall där sjuksköterskorna var oroliga för barnen. Skolor, sjukvård, barnavårdscentraler, förskolor och polis har ett särskilt ansvar att ingripa när det finns misstankar om att ett barn misshandlas. Men om anmälningsplikten ska bli ett effektivt verktyg krävs utbildning av personer som arbetar med eller nära barn. Utbildning i att identifiera problemen och utbildning för att våga vara den som anmäler behövs. Utan utarbetade rutiner och handlingsplaner är risken stor att misstankar om t.ex. misshandel inte kommer till kännedom. 8.3 Barn som drabbats av sorg När ett barn drabbas av att en förälder eller ett syskon dör blir livet kaotiskt. Döden är något som skrämmer trots att vuxna tröstar och stöttar på olika sätt. De flesta barn uttrycker att det värsta som skulle kunna hända är om mamma eller pappa dör. Det stöd som samhället ger vid dödsfall är i princip av rent ekonomisk karaktär. Men för ett barn som förlorar en förälder vore det långt mycket viktigare att få erbjudande om en resurs i form av stödperson/familj. Ett sådant erbjudande bör bli obligatoriskt. Även om den andre föräldern finns kvar kan vederbörande ha svårt att se till barnets alla behov eftersom man själv befinner sig i kris. 8.4 Sexuella övergrepp är ett förtroendebrott Barn lyder, litar och tror på vuxna och framförallt att föräldrar alltid gör rätt. När en vuxen begår sexuellt övergrepp på ett barn förlorar barnet sin tillit till vuxenvärlden. Barn kan aldrig hävda sig i vare sig storlek, kunskap eller makt. Barnen är alltid i underläge. De förlorar sin barndom och får ofta livslånga skador såväl psykiskt som fysiskt. Barnen sviks och förlorar sin trygghet som är förutsättningen för utveckling och självständighet. Flertalet tvingas förtränga det svåra som hänt och får aldrig tala om det. Utsatta barn känner skuld. De får skuldkänslor för övergreppen, för avslöjandet och för det kaos som ofta uppstår. Inte för att de begått brott, utan för att de utsatts för brott och avslöjat brott. politik för att skydda barn mot sexuella övergrepp utvecklas i en särskild motion, Ju451 Stärkt skydd för barn. Asylsökande barn tillhör en särskilt utsatt grupp, vars problem uppmärksammats . har påpekat att det saknas ett barnperspektiv vid många utvisningar och avvisningar. Man tänker inte på hur barnen far illa och skadas. För barn som kommer till som flyktingar/asylsökande måste speciella hänsyn tas. Särskilt utsatta är ensamkommande flyktingbarn. Även om det finns svårbedömda situationer måste grundförutsättningen alltid vara att barn i olika situationer behandlas med respekt för sina behov och rättigheter. har föreslagit att de bestämmelser som finns i rörande hämtning vid vårdnads- och umgängestvister bör införas i utlänningslagen. Denna förändring kan vara värd att genomföra för att i större mån leva upp till intentioner. utvecklar sin politik beträffande asylsökande barn i en särskild motion. , vars betänkande ligger till grund för regeringens handlingsplan mot narkotika, påtalade brister i samtliga de delar som berör en tänkt vårdkedja, från uppsökande verksamhet över vård och behandling till eftervård och uppföljning. De ekonomiska svårigheterna för kommuner och landsting pekades ut som en tänkbar orsak till att vården av missbrukare på många håll är otillräcklig. Vården och rehabiliteringen sköts av behandlingsenheter med varierande metoder och driftsformer. Dessa behandlingsenheter anlitas av landsting och kommuner för vård av narkomaner. I dagens system finns ett delat kostnadsansvar för vård och rehabilitering av narkotikamissbrukare mellan kommuner och landsting. I många fall innebär det att efter avslutad avgiftning, som betalas av , övergår kostnadsansvaret till kommunerna som av olika skäl väljer att inte fortsätta rehabiliteringen på behandlingsenheten. Som vårdinsats blir avgiftningen därmed mer eller mindre bortkastad, eftersom den inte följs upp med rehabilitering vilket oftast innebär att individen återfaller i sitt missbruk. Det måste ligga i kommunernas och landstingens intresse att samverka kring vård och rehabilitering av missbrukare för att underlätta för individen att bli drogfri. Som huvudmän har både kommun och landsting ett lagstadgat ansvar att vårda och rehabilitera missbrukare. En bättre samverkan mellan huvudmännen måste till för att lösa situationen. Förutom en effektivare vård och bättre behandlingsresultat skulle en bättre samverkan mellan huvudmännen medföra lägre kostnader för samhället i stort. anser att en översyn behöver göras av hur kommuner och landsting samverkar kring vård och rehabilitering av personer som missbrukar alkohol och/eller narkotika. I översynen bör även utredas om rätten till missbruksvård i SoL fungerar. Det är även viktigt att se över stödet till individer som genomgått en lyckad drogrehabilitering. För att kunna klara av en drogfri vardag krävs ett större personligt stöd än som ges. Stödjande insatser på hemorten är ett kommunalt ansvar. Enligt varierar dessa insatser mellan olika kommuner. Ett kommunalt handlingsprogram för stöd till drogrehabiliterade bör utarbetas. I detta sammanhang bör även frivilligorganisationers insatser tas i beaktande. Ett väl fungerande samarbete med kriminalvårdens frivård och måste etableras. Institutionerna har för få platser att erbjuda och kostnaden är mycket hög. Den kommunala kritiken mot () är hård. erbjuds enbart plats långt ifrån hemkommunen. Det bör vara ett prioriterat mål att göra SIS mer anpassad till kommunernas behov. SIS bestämmer själv priset på vårdkostnaden och vårdtidens längd som den är sin egen tillsynsmyndighet. Kommunerna har bara att betala. har ställt sig bakom förslag från revisorer angående SIS. Revisorernas förslag syftade bl.a. till att förbättra behandlingskvaliteten och uppföljningen av verksamheten. Spelmissbruk börjar bli ett problem för alltfler. Människor fastnar lätt i ett beroende med hjälp av kvarterets tobaksaffär med hela dess utbud av snabba och lättillgängliga spel. har tagit fram en handlingsplan som bör leda till diskussion och åtgärder. utvecklar sin politik mot spelmissbruk i en särskild motion, So501 Spel och spelberoende. Frivilligorganisationernas arbete är ovärderligt både när det gäller att förebygga hemlöshet och i fråga om att bygga upp det mänskliga nätverk som krävs för att många av de hemlösa stegvis ska kunna ta ansvar för ett eget hem. Detsamma gäller anhöriga, vänkretsen, tidigare arbetskamrater etc. till den som blivit hemlös. Även om kommunen kan finna en bostad krävs ett mänskligt engagemang från det civila samhället för att bostaden ska bli ett bestående och tryggt hem. Många hemlösa har varit i kontakt med offentliga myndigheter och har gradvis tappat förtroendet för dessa. Det kan till exempel bero på det bemötande som den biståndsbehövande möter inom . Här kan frivilligorganisationerna spela en viktig roll, bland annat med att återknyta kontakten med de sociala myndigheterna. Människor som är personligt engagerade i att bistå hemlösa, till exempel inom frivilligorganisationerna, bör erbjudas att ingå i kontaktgrupper tillsammans med dem som arbetar professionellt som specialister eller socialarbetare i . Syftet är att förbättra samverkan mellan frivilligarbetare och professionella. Hemlösa eller bostadslösa människor finns numera även utanför storstäderna. Inte minst i takt med att bostadsbristen sprids till flertalet kommuner minskar antalet lägenheter som hyrs ut till människor utan egen försörjning. I prövas nu i försiktiga former en samverkansmodell mellan alla bostadsföretag och kommunens socialtjänst för att få fram lägenheter till bostadslösa med socialbidrag/sjukpenning. Varianter på sådana samverkansmodeller bör prövas för att ge människor chans att komma in i bostadshierarkin. Första behovet är tak över huvudet (härbärge), därefter en kommunalt garanterad bostad, eget kontrakt osv.