mot · GQ02So32 · 2003-01-24 00:00:00 — med anledning av prop. 2002/03:35 Mål för folkhälsan 20 nationella mål för folkhälsan istället för ett Regeringens proposition om mål för folkhälsan handlar om en mycket viktig problematik. För att resultatet verkligen ska bli en kraftsamling för en förbättrad folkhälsa generellt och för minskade hälsoklyftor mellan olika befolkningsgrupper och regioner är det viktigt att arbetet bedrivs med öppenhet och tydlighet. roll som beslutsfattare och forum för debatt är central för att så ska bli fallet. Den utgångspunkten är avgörande för ställningstagande. som vi är positiva till propositionens huvudinriktning är vi starkt kritiska till regeringens förslag till målstruktur och implementering. Vi anser att en i huvudsak myndighetsbaserad process som regeringen föreslår är en otillräcklig strategi för en framgångsrik folkhälsopolitik. Regeringens förslag till genomförande och uppföljning av folkhälsopolitiken är i alltför hög grad präglad av ett uppifrån- och myndighetsperspektiv som möjligheter att påverka processen görs alltför svaga. Regeringens möjlighet att anpassa den vaga målstrukturen efter sina egna intressen blir alltför stor. Enligt uppfattning innebär det en stor begränsning för folkhälsopolitikens möjligheter att få genomslag och framgång om den i första hand görs till ett diskussionsämne för regeringens och de centrala myndigheternas sammanträden. Regeringsförslaget innebär därmed att potentialen i den breda politiska folkhälsopolitiska process som lade grunden för, inte längre tillvaratas. Sakfrågan gagnas av en öppnare och mer demokratisk process där på allvar tar rollen som beslutsfattare. Den typ av kraftsamling för förbättrad folkhälsa vi eftersträvar, kräver (1) en samling av tydliga mål och delmål, (2) en process som innebär en kontinuerlig uppföljning av måluppfyllnaden och (3) en spridning av resultaten till samhällsaktörer och allmänhet. Därför föreslår att ska fatta beslut om 20 nationella folkhälsomål som i huvudsak utgår från slutbetänkande. Regeringen bör ges i uppdrag att återkomma med förslag på delmål som är operativt användbara samt på lämpliga indikatorer och mått för en effektiv uppföljning och informationsspridning. Dessa förslag ska underställas för debatt och beslut. De brister i konkretion, precision och den ovilja att underställa folkhälsomål en demokratisk beslutsprocess som kännetecknar propositionen kan på så vis åtgärdas fortlöpande och under bred samhällsdebatt. uppmärksammar bristen på regionalt perspektiv på folkhälsopolitiken som kännetecknar propositionen. Oroväckande regionala hälsomönster med stora skillnader såväl beträffande sjukskrivningar och förtidspensioner som beträffande genomsnittlig livslängd mellan invånare i olika kommuner, län och landsdelar beaktas inte. Mot bakgrund av att folkhälsoarbetet i praktiken måste bedrivas i en geografisk kontext bör detta åtgärdas. Vidare innehåller motion ett antal uppdrag till regeringen när det gäller det framtida arbetet med delmål och indikatorer samt beträffande handfasta åtgärder för att uppnå de föreslagna nationella folkhälsomålen. 20 nationella mål för folkhälsan istället för ett! 3 Förslag till riksdagsbeslut 54 4.1 förslag i tidigare motioner 56 5 Nationella mål för folkhälsopolitiken 56 5.1 Ökad folkhälsa och minskade hälsoklyftor 58 5.1.1 Sociala hälsoklyftor 59 5.1.2 Regionala hälsoklyftor 59 5.1.3 Äldres hälsa 60 5.2 Stödjande sociala miljöer 60 5.3 Trygga och jämlika uppväxtvillkor 61 5.4 Hög sysselsättning 62 5.5 Ökad hälsa i arbetslivet 62 5.6 En hälsofrämjande hälso- och sjukvård 63 5.7 Tillgängliga grönområden för rekreation och ökad fysisk rörelse 64 5.8 Goda matvanor/hälsosam matkultur? 5.9 Trygg och säker sexualitet 65 5.10 Tobak, alkohol, spel och narkotika 65 6 Metoder och verktyg 66 6.1 Forskning och utveckling 66 3 Förslag till riksdagsbeslut beslutar att fastställa följande nationella folkhälsomål: Mål 1. Förbättrad psykisk och fysisk hälsa är ett gemensamt samhällsuppdrag. Minskade sociala och regionala hälsoklyftor. Stödjande sociala miljöer för individen. Trygga och jämlika uppväxtvillkor för barn och ungdomar. Tillgängliga grönområden för rekreation. inne- och utemiljöer. Skadesäkra miljöer och produkter. Ökad fysisk aktivitet. Trygg och säker sexualitet. Minskade skadeverkningar av överdrivet spelande. Ett narkotikafritt samhälle. En mer hälsofrämjande hälso- och sjukvård. Ett samordnat folkhälsoarbete. Långsiktig satsning på forskning, metodutveckling och utbildning. begär att regeringen återkommer till med förslag på operativa delmål för de nationella folkhälsomålen. begär att regeringen återkommer till med förslag på lämpliga indikatorer och mått för att möjliggöra mätning och uppföljning av de nationella folkhälsomålen och delmålen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen skrivits om delmål för folkhälsopolitiken som innebär att i motionen nämnda sociala hälsoklyftor skall minska i statistiskt mätbara termer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att analysera orsakerna till de regionala hälsoskillnaderna samt införa delmål som innebär att de regionala hälsoskillnaderna skall minska i statistiskt mätbara termer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av ett delmål om mobbning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av insatser för att minska unga HBT-personers psykosociala utsatthet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om delmål och indikatorer för att äldres hälsa och livskvalitet beaktas och att åldersbetingade hälsoklyftor bekämpas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om delmål och indikatorer för utvecklingen av stödjande sociala miljöer för individerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökat utrymme för ungdomars egna önskemål om skolidrottens inriktning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förtydligande av målen för skolornas sex- och samlevnadsundervisning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inrättande av referensgrupper med medverkan från folkrörelser och ideella organisationer. Sedan avlämnade sitt slutbetänkande har regeringen haft 27 månader på sig för att utarbeta ett regeringsförslag om den övergripande folkhälsopolitiken. Inledningsvis utlovades en färdig proposition till . Först kunde dock regeringen delge en färdig proposition. Denna försening är anmärkningsvärd såväl med tanke på frågans vikt som vid beaktande av propositionens innehåll, vilket knappast motiverar en sådan försening. Med tanke på det material som redan finns till förfogande genom framför allt förtjänstfulla arbete bör det redan nu vara möjligt att fatta beslut som regeringen vill skjuta . 4.1 förslag i tidigare motioner Under den allmänna motionstiden har inkommit med ett stort antal förslag med bäring på behandlingen av denna motion. Bland annat har vi föreslagit att skulle ställa sig bakom föreslagna folkhälsomål, införande av ett hälsojusterat BNP-mått, att regeringen skulle lägga fram förslag om att utveckla metoder för hälsokonsekvensanalyser, ett forskningsprogram om den sociala gemenskapens betydelse för folkhälsan, intensifierade svenska insatser för det internationella folkhälsoarbetet i alkohol- och drogfrågor inom WHO och EU, förbud mot rökning i restauranglokaler fr.o.m. , öppna kvalitetsregister, patientanpassade journaler, utmaningsrätt för anställda i offentlig sektor, vidareutbildning för förskrivare, hälso- och sjukvårdspersonal och konsumenter, åtgärdspaket för att motverka felanvändning av läkemedel, ökade systematiska studier kring läkemedelseffekter på olika samhällsgrupper, utredning om utvärdering av alternativa behandlingsmetoder, ökat förebyggande arbete för barn till föräldrar med utländsk bakgrund m.m. Inom andra viktiga politikområden har föreslagit en rad åtgärder som bidrar till stärkta sociala nätverk, förbättrad ekonomi för barnfamiljer och pensionärer med låga inkomster genom bl.a. sänkta skatter på låga och normala inkomster, höjda barnbidrag samt pensionstillskott. I vidare mening är politik inriktad på full sysselsättning i hela landet genom fler jobb i mindre och medelstora företag och genom en aktiv jobblinje i integrationspolitiken. Eftersom lagt fram ovan nämnda förslag under allmänna motionstiden yrkar vi inte på dessa i denna motion. 5 Nationella mål för folkhälsopolitiken För att åstadkomma den kraftsamling inom folkhälsopolitiken som eftersträvat är det av största vikt att prioritera öppenhet, tydlighet och delaktighet för såväl olika samhällsaktörer som den breda allmänheten. Detta bör avspeglas i den enskildes möte med myndigheter och folkhälsoinformation och i det civila samhällets delaktighet i folkhälsoarbetet. Men det bör också avspeglas i att folkhälsofrågorna verkligen lyfts till politisk debatt och att demokratiskt valda företrädare vågar fatta beslut och ta ansvar. Förvisso finns det ett stort behov av den expertis i sakfrågor som ansvariga myndigheter besitter, men som helhet betraktat är folkhälsofrågorna i högsta grad politiska. delaktighet i folkhälsoarbetet är av stor betydelse för att sätta frågorna under debatt och därmed också för det pedagogiska ansvaret att sprida kunskap och information. slutbetänkande föreslog att 18 nationella mål för folkhälsan skulle antas som skulle byggas under med delmål. I regeringsförslaget föreslås istället fastställa ett övergripande nationellt folkhälsomål samt 11 målområden som i huvudsak utgår från kommittébetänkandets mål. Inom dessa målområden ska sedan regeringen, i samarbete med ansvariga myndigheter, fastställa del- och etappmål samt lämpliga mått för uppföljningen av dessa. anser inte att detta är det bästa arbetssättet för att skapa öppenhet, tydlighet och en bred delaktighet i folkhälsoarbetet. Den organisatoriska modell som regeringen föreslår för genomförande och uppföljning är i alltför hög grad präglad av ett uppifrån- och myndighetsperspektiv som möjlighet att påverka processen görs alltför svag. Regeringens möjlighet att anpassa den vaga målstrukturen efter sina egna intressen blir alltför stor. Enligt uppfattning gagnas sakfrågan av en öppnare och mer demokratisk process där vågar ta sin roll som beslutsfattare på allvar. En verklig kraftsamling för förbättrad folkhälsa kräver en samling av tydliga mål och delmål och en process som innebär en kontinuerlig uppföljning av måluppfyllnaden och en spridning av resultaten till samhällsaktörer och allmänhet. Därför föreslår att ska fatta beslut om följande 20 nationella folkhälsomål: Förbättrad psykisk och fysisk hälsa är ett gemensamt samhällsuppdrag. Minskade sociala och regionala hälsoklyftor. Stödjande sociala miljöer för individen. Trygga och jämlika uppväxtvillkor för barn och ungdomar. Ökad hälsa i arbetslivet. Tillgängliga grönområden för rekreation. inne- och utemiljöer. Skadesäkra miljöer och produkter. Ökad fysisk aktivitet. Trygg och säker sexualitet. Minskade skadeverkningar av överdrivet spelande. Ett narkotikafritt samhälle. En mer hälsofrämjande hälso- och sjukvård. Ett samordnat folkhälsoarbete. Långsiktig satsning på forskning, metodutveckling och utbildning. I huvudsak utgår förslagen till nationella mål från förslag och från regeringens förslag till övergripande folkhälsomål. I förhållande till regeringens föreslagna målområden är dessa mer precisa. Dels sätter de ett tydligare fokus på stödjande sociala strukturer, dels gagnas ändamålet, att lyfta fram särskilda bestämningsfaktorer, av att dessa formuleras som egna mål. Det gäller framför allt målen om tillgängliga grönområden för rekreation, goda matvanor samt om minskat tobaks-, alkohol-, narkotika- och spelmissbruk. De två första målen utgår från regeringens övergripande folkhälsomål och innebär att fokus sätts på att minska ojämlikheten i hälsa. bör besluta att fastställa ovan nämnda nationella mål för folkhälsopolitiken. delaktighet bör inte stanna vid fastställandet av de nationella folkhälsomålen. Den folkvalda församlingen bör också vara delaktig i beslutandet av de delmål samt de mått och indikatorer för en effektiv uppföljning och informationsspridning som den nu befintliga propositionen, enligt uppfattning, borde ha innehållit. Dessa förslag ska underställas för debatt och beslut. De brister i konkretion, precision och vilja att komma till beslut som kännetecknar propositionen kan på så vis åtgärdas fortlöpande och under bred samhällsdebatt. Det bör framhållas att vikten av uppföljningsbara mål och tydliga indikatorer på detta är av stor betydelse såväl för det demokratiska beslutsfattandet som för möjligheterna att öka medborgarnas kunskaper om och delaktighet i folkhälsoarbetet. Regeringen ges i uppdrag att återkomma med förslag på delmål som är operativt användbara under respektive nationellt folkhälsomål. Detta bör ges regeringen till känna. Regeringen bör ges i uppdrag att återkomma med förslag på lämpliga indikatorer och mått som möjliggör en effektiv uppföljning av dessa delmål. Detta bör ges regeringen till känna. 5.1 Ökad folkhälsa och minskade hälsoklyftor I viktiga avseenden är den svenska folkhälsan relativt god. Medellivslängden för både kvinnor och män hör till den högsta i världen som spädbarnsdödligheten hör till den allra lägsta. Hälso- och sjukvården är av god kvalitet. är sjukfrånvaron mycket hög i ett internationellt perspektiv. Undersökningar av medborgarnas upplevda psykiska och fysiska välbefinnande indikerar att hälsa inte nödvändigtvis är samma sak som frånvaro av allvarliga sjukdomar. Att utveckla samhället så att fler människor orkar delta i samhälls- och yrkesliv och så att välbefinnandet ökar är en central uppgift för folkhälsopolitiken. Folkhälsa handlar i högsta grad om livskvalitet. Därför är det viktigt att inte bara ta fasta på orsakerna till försämrad folkhälsa utan även lägga stor vikt vid hälsofrämjande faktorer och livskvalitetsperspektiv. Stor möjlighet för individer och grupper att påverka sina egna livsvillkor är en sådan hälsofrämjande faktor. En politik för självbestämmande är ett viktigt generellt bidrag till en bred folkhälsopolitik. Positiv närhet mellan människor i både social och fysik mening är en annan viktig hälsofrämjande faktor, liksom möjligheter att skapa eller ta del av kulturella upplevelser m.m. Den svenska folkhälsan präglas också av stora skillnader mellan olika befolkningsgrupper. Propositionen framhåller flera allvarliga sociala hälsoklyftor, bl. a. mellan olika socioekonomiska grupper, mellan kvinnor och män och mellan människor med utländsk respektive inhemsk bakgrund. Att minska dessa hälsogap i alla åldersgrupper är en stor utmaning för folkhälsopolitiken. Ett av de viktigaste övergripande uppdragen för folkhälsoarbetet är att förbättra de sämst ställda samhällsgruppernas hälsa så att hälsoklyftorna minskar. För att detta mål ska anses vara uppfyllt måste skillnaden mellan olika samhällsgrupper i övergripande hälsostatistik minska . Det kan handla om genomsnittlig livslängd, sjukfrånvaro, upplevd fysisk och psykisk hälsa, självmord m.m. Flera av de viktigaste hälsoklyftorna att belysa och motarbeta har tagits upp i regeringsförslaget, t.ex. mellan kvinnor och män, mellan olika socioekonomiska grupper, mellan personer med inhemsk respektive utländsk bakgrund, mellan funktionshindrade och personer utan funktionshinder, mellan olika åldersgrupper, mellan grupper med olika sexuell identitet m.m. Regeringen bör ges i uppdrag att utarbeta delmål för folkhälsopolitiken som innebär att ovan nämnda sociala hälsoklyftor ska minska i statistiskt mätbara termer. Detta bör ges regeringen till känna. Det finns djupa geografiska och regionala hälsoklyftor i . Män i har kortare livslängd än män i , och skillnaden ökar. Sjukskrivningarna i de nordligaste länen är högre än i och . De tio kommuner som har den högsta dödligheten bland män i akut hjärtinfarkt ligger samtliga i skogslänen, och risken att dö i denna sjukdomskategori är där ungefär fyra gånger högre än i de tio kommuner som har den lägsta dödligheten. Också självmordsfrekvensen varierar kraftigt mellan olika delar av landet. Även om de undersökningar som gjorts beträffande de regionala variationerna i sjukfrånvaron tyder på att en förklaring är skillnader i sjukskrivningskultur, inte minst från de lokala myndigheternas sida, belyser den samlade statistiken att det finns en djup regional klyfta i såväl fysisk som psykisk ohälsa. Det finns bakomliggande förklaringar som delvis förklarar dessa skillnader, t.ex. variationer i sysselsättningsgrad och livsstilsfaktorer. Men det minskar inte betydelsen av att uppmärksamma och analysera de regionala folkhälsoklyftorna. Det praktiska folkhälsoarbetet kommer till stor del att bedrivas i lokala och regionala sammanhang. Insatser för att minska de regionala hälsoskillnaderna kan också ha väl så god träffbild som insatser riktade mot de ovan nämnda sociala hälsoklyftorna. I det folkhälsoarbete som propositionen avser att initiera är det av stor vikt att analysera orsakerna till de regionala hälsoskillnaderna samt införa delmål som innebär att de regionala hälsoskillnaderna ska minska i statistiskt mätbara termer. Detta bör ges regeringen till känna. Äldre är en grupp som av naturliga skäl är mer utsatt för fysisk sjukdom och ohälsa än andra grupper. Det är viktigt att säkerställa att alla äldre, oavsett ekonomiska villkor, har en jämlik tillgång till såväl vård, omsorg och rehabilitering som till offentliga verksamheter som främjar livskvalitet. Äldres hälsostatus kan inte jämföras med yngres, men däremot bör äldres tillgång till samhällets vård- och omsorgsresurser samt hälsofrämjande verksamhet kunna jämföras med övriga åldersgruppers. I kampen mot hälsoklyftorna är det viktigt att delmål och indikatorer utvecklas som säkerställer att äldres hälsa och livskvalitet beaktas och att åldersbetingade hälsoklyftor bekämpas. Detta bör ges regeringen till känna. 5.2 Stödjande sociala miljöer Delaktigheten i fungerande sociala gemenskaper är en viktig hälsofrämjande faktor. Därför är det enligt viktigt att, i likhet med förslag, göra stödjande sociala miljöer för individen till ett särskilt nationellt mål för folkhälsopolitiken, och att inte som i propositionen låta det försvinna i ett allmänt hållet målområde om demokrati och delaktighet. såg det som en så angelägen gemensam uppgift för framtiden att stärka det sociala kapitalet att man karaktäriserade detta som en av sex övergripande riktlinjer för folkhälsopolitiken. Mot den bakgrunden är det anmärkningsvärt att regeringen i sina målområden helt lämnar frågan om socialt kapital därhän. Forskning visar att ensamstående personer har sämre fysisk och psykisk hälsa än personer som lever med en partner. Personer som deltar i sociala nätverk, föreningar eller kulturliv har bättre hälsa än de som inte har denna förankring. Att bryta människors ensamhet är en viktig väg till en bättre folkhälsa och ett samhälle präglat av ökad livskvalitet. Utifrån detta perspektiv har såväl de närmaste sociala banden, det civila samhällets organisationer och insatser och den lokala demokratin viktiga funktioner för en lyckad folkhälsopolitik. I dagens samhälle finns det en mångfald av familjetyper, med eller utan barn. Förutsatt att samvaron inte bygger på förtryck och utnyttjande är alla familjer värdefulla som kraftkällor för personerna som lever i dem. Det är viktigt att de politiska förutsättningarna för familjebildningar av olika slag är goda, inte minst från ett folkhälsoperspektiv. Den ofta ojämlika arbetsfördelningen mellan män och kvinnor kan innebära att kvinnor utsätts för onödig fysisk och psykisk stress i den heterosexuella familjen. Från detta perspektiv är en ökad jämställdhet i familjen ett viktigt steg för en förbättrad hälsa för kvinnor. Insatser för att förbättra familjernas möjligheter att fördela ansvaret för hem och barn jämlikt är angelägna, men de måste utföras på ett sådant sätt att man inte tar ifrån familjerna självbestämmandet. Därför är en pappabonus i föräldraförsäkringen, som föreslagit i en annan motion, en bra och väl avvägd åtgärd. Många äldre människor drabbas av ofrivillig social isolering när vänner och anhöriga går bort. Det finns också en olycklig tendens till ökad segregering mellan olika åldrar och generationer. En ökad medvetenhet om detta är önskvärd i t.ex. samhällets fysiska planering. Frivilligorganisationer spelar en viktig roll för att bryta många utsatta människors sociala isolering. Pensionärsorganisationernas väntjänst och t.ex. och arbete med hemlösa och socialt utslagna är goda exempel på detta. som det offentliga aldrig får försumma sitt ansvar för utsatta grupper måste det erkännas att frivilliga insatser ibland skapar en social närhet som det offentliga har svårt att uppnå. Att kombinera en mer effektiv socialpolitik med ett starkt samhällsstöd till frivilligorganisationer torde vara det bästa sättet att förbättra de allra mest utsatta människornas hälsa och livskvalitet. har i en annan motion föreslagit inrättande av ett system med volontärer som mot en låg ersättning kan hjälpa till med saker som det offentliga inte har möjlighet att göra inom t.ex. äldreomsorgen och det civila samhället. Ett volontärsystem kan bidra till att ge en belöning och ett erkännande åt personer som ägnar sig åt t.ex. pensionärsorganisationernas väntjänst. Att på politisk väg bidra till att stärka de konkreta sociala banden i samhället och minska människors ofrivilliga isolering är inte lätt. Den sociala interaktionen påverkas i mycket hög grad av övergripande samhällsstrukturer som politiken endast indirekt kan påverka. Det är likväl viktigt att följa utvecklingen och förse politiker, myndigheter och allmänhet med information om utvecklingen av denna typ av hälsofrämjande faktor. Därför bör, inom ramen för folkhälsoarbetet, delmål och indikatorer tas fram för utvecklingen av stödjande sociala miljöer för individerna, i enlighet med vad i motionen anförts. Detta bör ges regeringen till känna. 5.3 Trygga och jämlika uppväxtvillkor Trygga och kärleksfulla uppväxtmiljöer är sannolikt ett av de bästa medlen för en bättre folkhälsa. En politik som ökar familjernas makt att påverka sina livsvillkor och som minskar stress över tidsbrist och otillräckliga ekonomiska resurser är ett viktigt element. Det är familjerna med de lägsta inkomsterna, och särskilt de ensamstående föräldrarna, som behöver få se sin situation förbättrad för att barns och ungdomars uppväxtvillkor ska utjämnas och förbättras. Här behövs ett skifte i politiskt fokus jämfört med de senaste årens familje- och skattepolitik som i första hand har gynnat de mest välbeställda familjerna. Det kan noteras att propositionen i sin beskrivning av familjepolitiken inte gör denna distinktion mellan familjer med höga respektive låga inkomster. har bl.a. föreslagit höjda barnbidrag, förbättrade möjligheter att ta tjänstledigt på deltid när barnen är små, etableringsfrihet inom barnomsorgen och sänkta skatter på låga och medelstora inkomster. Sammantaget skulle detta kraftigt förbättra barnens livskvalitet i allmänhet och de sämst ställdas i synnerhet. Ett av de största hindren för barns och ungdomars välbefinnande är förekomsten av mobbning i skolan och . Mobbning orsakar stort lidande och ökar risken för psykisk ohälsa långt fram i livet. Mobbning finns sannolikt i bakgrunden för en stor del av självmorden bland unga. Det är viktigt att folkhälsopolitiken adresserar hela denna problematik och inte bara den stora del som utgörs av sexuella trakasserier. Därför bör regeringen återkomma med ett delmål av innebörden att mobbning kraftfullt måste bekämpas samt förslag på lämpliga mått som gör att detta delmål kan följas upp. Detta bör ges regeringen till känna. Många barn och ungdomar mår så dåligt att de funderar på självmord.