mot · GR02So345 · 2003-10-07 00:00:00 — Alkohol-, narkotika- och tobaksfrågor 2 Förslag till riksdagsbeslut 3 3.1 En socialliberal politik 5 4.1 Etappmål för den svenska narkotikapolitiken 6 4.2 Narkotikafrågor inom EU 7 4.3 Narkotikafria fängelser 7 4.5 Droger och ungdomar 8 5.1 Handeln med alkoholprodukter 11 5.3 Sponsring och reklam 12 6 Tobaken som sjukdomsorsak 13 7 Upprustning av missbrukarvården 14 7.1 Missbrukarvårdens inriktning 14 7.2 Missbrukarvårdens ekonomiska villkor 15 7.3 Sprutbyten inom narkomanvård 16 7.5 Missbrukarvård i kriminalvården 17 7.6 Könsskillnader i alkoholistvården 17 8 Allmänna missbruksfrågor 18 8.2 Polisens arbetsmöjligheter 18 8.3 Nolltolerans för onykterhet i trafiken 19 8.4 Skolan och det förebyggande arbetet 19 8.5 Anslagsfrågor beträffande folkhälsa och alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder 20 8.6 Fosterskador till följd av alkohol och narkotika 21 9 Internationellt samarbete 23 2 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett etappmål för den svenska narkotikapolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hur den svenska narkotikapolitiken bör föras fram i EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om insatser för narkotikafria fängelser.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om internationellt samarbete mot Rohypnolsmuggling.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om drogpolicy i skolan.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om drogtester av barn under 15 år.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av sekundärprevention. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om användning av kräkmedel vid misstänkt langning.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om alkoholbeskattning och ändrade införselregler i EU.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att endast jästa äppel- och pärondrycker skall få saluföras som cider.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att alkoläsk skall beskattas på ett enhetligt sätt.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om svensk tobakspolitik och internationellt arbete mot tobak. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om mångfald, frivilligorganisationer, utvärdering och kvalitetskontroll av missbrukarvården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skärpt tillsyn av missbrukarärenden i kommunerna. begär att regeringen återkommer med förslag till sådana lagändringar som innebär att staten tar på sig det finansiella ansvaret för all missbrukarvård på institution, under förutsättning att kommunerna redovisar att de åtgärder de utfört och planerat för de berörda missbrukarna uppfyller vissa krav enligt vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tillgången till missbrukarvård i kriminalvården.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om könsskillnader som bör uppmärksammas i riktlinjer och utbildning i alkoholistvården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hur den statliga narkotikasamordnaren bör arbeta för införandet av anhörigombudsmän. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om särskilda polisenheter mot narkotika och illegal alkoholhantering. begär att regeringen återkommer med förslag till lagändring om straffsatsen och beviskraven för drograttfylleri enligt vad som anförs i motionen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om användningen av medel från anslaget 14:8 Alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder för viss verksamhet avseende förbättrat alkohol- och narkotikaförebyggande arbete i skolor. anvisar, med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag, anslagen under utgiftsområde 9 Hälso- och sjukvård och social omsorg enligt uppställning: Anslag (tusental kronor) Alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett nationellt för alkohol- och narkotikarelaterade fosterskador. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om användning av delar av anslaget 14:8 till ett bidrag till arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att verka för att utreder samhällsekonomiska kostnader som orsakas av alkoholmissbruk. 1Yrkandena 3, 4, 6, 8, 16, 19 och 20 hänvisade till JuU. 2Yrkande 5 hänvisat till UbU. 3Yrkandena 9 och 11 hänvisade till SkU. 4Yrkande 10 hänvisat till MJU. Kampen mot missbruk står vid ett vägskäl. En tillåtande attityd till droger sprider sig bland ungdomar. Alkohol- och narkotikakonsumtionen ökar. Våra grannländer sänker sina alkoholskatter. Höjda införselkvoter för alkohol och tobak krymper våra möjligheter att föra en självständig politik. Det vore bekvämt att låta sig svepas med av en utveckling mot ett samhälle där vi accepterar ett ökat missbruk och bara försöker minimera skadeverkningarna. Men vet att missbruk ofta drabbar dem som redan har det svårast. Vi står fast vid en restriktiv alkohol-, narkotika- och tobakspolitik. Växande hinder på vägen mot det samhälle vi vill ha är inte en anledning att ge upp ansträngningarna, utan att stärka dem. 3.1 En socialliberal politik Missbrukaren upphäver sin egen frihet. Han eller hon skadar även andra människor, främst sin familj eller andra anhöriga. Alkohol- och narkotikamissbruk undergräver vidare förutsättningarna för att ta självständiga och välgrundade beslut. Det är viktigt att människor inte får sin personliga frihet inskränkt eller upphävd av droger. I ett liberalt samhälle ska staten i denna fråga, såväl som i andra, aktivt verka för att skapa förutsättningar för alla individer, inte endast de gynnade, att forma ett självständigt liv. Den enskildes ansvar, kunskap och önskan att förebygga ohälsa är den bästa grunden för en god folkhälsa. Men politiken kan främja hälsoupplysning och minska eller undanröja många orsaker till olyckor och sjukdomar. Det är särskilt viktigt att minska bruket av alkohol, narkotika och tobak. Inom några områden ska nolltolerans gälla gravida, minderåriga, trafiken och arbetslivet. Ungdomars konsumtion av alkohol ökar, och missbruk av alkohol i tonåren fortsätter ofta med narkotikamissbruk. Därför är det synnerligen viktigt att betona det alkoholförebyggande arbetet bland yngre. I lade fast att målet för narkotikapolitiken är ett narkotikafritt samhälle. Efter en lovande utveckling förvärras nu utvecklingen alltmer för att i flera avseenden vara tillbaka på de högsta nivåerna . uppgav av eleverna i årskurs 9 att de prövat narkotika. Därefter ökade andelen för att 1999 uppgå till av pojkarna och av flickorna (källa: Drogutvecklingen i Rapport 2000, CAN). På samma sätt ökade andelen värnpliktiga som i samband med mönstringen uppgav att de prövat narkotika från . Även om den senaste skolundersökningen visar att andelen 16-åringar som har prövat narkotika har minskat något är det för tidigt att säga att utvecklingen har vänt. Tillgången till narkotika har blivit större. I flera europeiska länder har myndigheterna kapitulerat och valt att satsa framför allt på s.k. skadebegränsning, harm reduction, som ofta bara syftar till att det omgivande samhället och dess medborgare ska slippa undan konsekvenserna av drogmissbruk och därmed förknippad kriminalitet. Däremot har man i praktiken givit upp ansträngningarna att minska missbruket och förhindra att nya människor dras in i ett ofta livslångt drogberoende. I takt med att alltfler ungdomar prövar narkotika kan också en mer tillåtande attityd noteras hos alltfler ungdomar. Till det kommer förekomsten av s.k. partydroger som t.ex. den centralstimulerande kemikalien 3,4-metylendioximetamfetamin (MDMA, marknadsförd som ecstasy). Langningen av dessa droger har gått ut på att förknippa dem med musik och modern livsstil. som utvecklingen har gått i fel riktning vad gäller omfattningen av narkotikamissbruk har 90-talet präglats av en minskad uppmärksamhet från samhällets sida och alltmer begränsade resurser i kampen mot narkotika och narkotikamissbruk. Det gäller såväl inom socialtjänst, skola, och vård som hos tull och polis. Som ett exempel har antalet platser inom (tvångsvård enligt lagen om vård av missbrukare ) skurits ned från ca 1 1993 till 2001. har antalet tunga narkotikamissbrukare ökat från cirka 19 1992 till 26 1998. tillsatte regeringen en som avlämnade sitt slutbetänkande (SOU 2000:126) . Kommissionen gör samma dystra beskrivning som vi av den rådande situationen: Svensk narkotikapolitik står inför ett avgörande vägval. Den ena vägen kräver betydande tillskott av resurser i form av engagemang, ledning, kompetens och ekonomi. Den andra vägen innebär sänkta ambitioner och betydande acceptans av narkotikamissbruk. Kritiken är också hård från de frivilligorganisationer som arbetar mot narkotikamissbruk och till stöd för missbrukarnas anhöriga. Samhällets engagemang brister och de känner ofta att de arbetar i motvind när de starka internationella krafterna för ett accepterande av narkotikan sprider sitt budskap. 4.1 Etappmål för den svenska narkotikapolitiken De politiska partierna i riksdag är överens om att sträva mot ett narkotikafritt samhälle. står det klart att trots enigheten, trots att delar av politiken mot missbruk är ändamålsenliga, så går utvecklingen i fel riktning. Att enbart slå fast att eftersträvar ett narkotikafritt samhälle är inte tillräckligt om man vill kunna avläsa om vidtagna åtgärder varit tillräckliga. Inom ramen för det övergripande målet om ett narkotikafritt samhälle, bör därför ett etappmål ställas upp. Som utgångspunkt för en diskussion i socialutskottet om ett sådant beslut för vi fram förslaget, att narkotikamissbruket ska minska till en tredjedel av vad det är . 4.2 Narkotikafrågor inom EU hör till de länder inom EU som verkar mot att legaliseringskrav ska få inflytande på EU-beslut av olika slag. Det är mycket besvärande inom EU-samarbetet att vissa medlemsländer i praktiken saboterar andra medlemmars arbete med att hålla narkotikan borta. Då narkotikapolitiken är en stridsfråga i blir både och slagfält i den kampen. Den striden får inte förlora och det finns heller ingen anledning att vi ska göra det. Det krävs dock att politiker, opinionsbildare, polis, tjänstemän, folkbildningsorganisationer med flera är beredda att samla krafterna till gemensamma insatser. För trovärdighetens skull är det också viktigt att de svenska Europaparlamentarikernas enighet i narkotikapolitikens huvudfrågor bevaras. Regeringens profil på narkotikaområdet var oroväckande låg, vilket vi påtalat i en tidigare motion. Det krävs ett betydligt mer intensivt arbete för att föra ut narkotikastrategi i . Om misslyckas med det finns det risk för att den holländska modellen kommer att prövas istället. måste därför visa upp sig inom EU, föra ut korrekt information om sin narkotikapolitik och om de resultat den gett. Det svenska budskapet måste vara klart och konsekvent och övertyga om att all icke-medicinsk användning av narkotika är och förblir förkastlig. Det är viktigt att gör sin röst hörd på den politiska arenan. Svensk restriktiv narkotikapolitik har gett vårt land bättre sociala förhållanden, den gör stor nytta och det finns ingen anledning för oss att överge vår politik. Det är viktigt att de som representerar i olika sammanhang har så goda kunskaper att de med kraft kan argumentera för den svenska synen. bör också kräva en internationell statistik där utgångspunkterna är gemensamma och ger möjlighet till rättvisande jämförelser mellan olika länder. Vad som här anförts om EU-samarbetet bör ges regeringen till känna. Många av de intagna på landets fängelser är narkotikamissbrukare. Det är viktigt att fängelsetiden inte är en period av fortsatt knarkande utan kan användas för att avstå från droger och helst uppnå varaktig befrielse från missbruket. Det är ett rimligt krav att den intagne som vill bli fri från narkotika kan tillförsäkras vistelse på en narkotikafri anstalt. Det är också ett rimligt samhällskrav att de intagna som vill fortsätta att missbruka alkohol eller narkotika inte ska ha möjlighet till det när de är intagna i fängelse. Narkotikasmugglingen in i fängelserna är ett utbrett problem, och det som har gjorts för att hålla fängelser narkotikafria har uppenbarligen inte varit tillräckligt. Såväl besökande som personal ska kunna kroppsvisiteras vid inpassering på en anstalt. Vidare bör narkotikahundar finnas på varje anstalt. Reglerna för permission och besök måste också ses över. Det som här anförts om narkotikafria fängelser bör ges regeringen till känna. har läkemedlet Rohypnol allt oftare förknippats med våldsbrott i tidningsartiklar. Rohypnol tillsammans med alkohol gör användaren avtrubbad och känslokall. I säljs inte Rohypnol längre som läkemedel. Det finns en opinion för att gå samma väg i . menar att det vore en meningslös åtgärd. Dels för att missbruket mer beror på en trend än på någon unik egenskap hos Rohypnol och det finns andra lugnande medel som skulle kunna ta dess plats i missbrukarkretsar, dels för att en mycket stor del av den Rohypnol som missbrukas inte kommer från legal försäljning, utan från smuggling. Det finns uppenbart en rad oseriösa grossister och återförsäljare i några av våra grannländer. Regeringen bör därför samarbeta med dessa länder för att få stopp på smugglingen. 4.5 Droger och ungdomar Alla skolor bör åläggas att införa en drogpolicy i syfte att upptäcka och åtgärda narkotikamissbruk. Det ska ske i samarbete med föräldrar, socialtjänst och polis. Regeringen har ställt sig avvisande till idén om att det ska bli tillåtet att drogtesta barn . Mot bakgrund av att narkotikamissbruket ökar och går allt längre ned i åldrarna finner vi det befogat att det, när stark misstanke förekommer om drogbruk bland barn , ska vara tillåtet att med målsmans tillstånd genomföra drogtest. Varje elev har rätt att gå i en drogfri skola. Detta bör ges regeringen till känna. har ganska stora resurser satsats på två olika delar i preventionskedjan, primärprevention och tertiärprevention, medan sekundärprevention fått betydligt mindre resurser. Med primärprevention menas förebyggande arbete, som riktar sig till alla. Mycket av det förebyggande arbete som skett har saknat en grundläggande metodik och har i vissa fall varit bristfälligt vad gäller inriktning och kunskaper. På krävs en mer samordnad och metodisk förebyggande verksamhet. I har man tagit initiativ till ett sådant arbete då man etablerade Precens, vilket synes lovande för den förebyggande verksamheten i staden. Med tertiärprevention menas att man gör insatser mot dem som redan är inne i ett missbruk. har t.ex. länge satsat mycket stora resurser på att vårda och behandla tunga narkomaner, medan polisen har ägnat mycket möda åt att gripa storlangare och smugglare. Självklart bör resurser satsas på dessa områden. Men den andra länken i kedjan, sekundärprevention, har tyvärr ofta hamnat i skymundan för de två andra sorternas insatser. Med sekundärprevention menas att man ingriper mot personer som bedöms ha särskild risk. Enkelt uttryckt: det är viktigt att ingripa . Främst rör det sig om ungdomar som experimenterar med narkotika, men ännu inte hunnit utveckla något mer avancerat beroende. Detta ger positiva resultat på många områden: Att ingripa tidigt medför att den unge inte hinner utveckla ett destruktivt narkotikaberoende, vilket besparar individen och hans eller hennes anhöriga mycket lidande. Prognosen för att bli drogfri när man väl har etablerat ett drogberoende är tyvärr inte så god. Det är därför av allra största vikt att man ingriper så fort som möjligt. Att ingripa tidigt medför att missbrukaren inte kan sprida sitt missbruk vidare. En missbrukare sprider sitt missbruk vidare till andra personer; man vill dela med sig av sina positiva erfarenheter och introducerar därför andra till narkotikan. Spridningen sker främst under den s.k. smekmånadsfasen, den inledande perioden av missbruket. Att ingripa tidigt får spridningseffekter. Unga människor är fortfarande relativt etablerade i samhället och vill inte riskera att åka fast för polisen eller . Ett ingripande får därför preventiva spridningseffekter då kamratkretsen ser att det får tydliga konsekvenser om man bryter mot lagen. Att ingripa tidigt är ekonomiskt. Det är extremt dyrt att försöka få en avancerad narkoman att bli drogfri. Behandlingskostnaderna kan uppgå till miljonbelopp. Insatser riktade mot unga i riskzonen är däremot billiga i jämförelse, eftersom man oftast inte hunnit utveckla ett beroende och det är lättare att få en människa att sluta med drogerna i det stadiet. Det är också ekonomiskt eftersom avancerade missbrukare orsakar samhället stora kostnader i form av bl.a. tillgreppsbrott för att finansiera missbruket. Att ingripa tidigt minskar missbruket. Forskning visar att ingripanden från myndigheterna inte bara verkar på de individer som grips, utan också ger en effekt på hela samhällets missbrukarutveckling. Erfarenheterna från bl.a. polisoffensiven i , och polisens insatser mot narkotikamissbruket , visar att om myndigheterna bedriver en offensiv narkotikapolitik så minskar missbruket. Att ingripa tidigt ger bonuseffekter. Att ingripa mot de små narkotikabrotten ger ofta bonuseffekter genom att man lyckas nysta upp större narkotikabrott, t.ex. då polisen på så sätt kan komma större langare och/eller smugglare på spåren. Erfarenheterna från den s.k. i visar att man lyckas göra stora beslag genom t.ex. tips som kommer fram på det här viset. Det finns alltså ett flertal skäl till att ingripa tidigt mot narkotikamissbruk. Det är främst unga människor (under ) som prövar narkotika; det är ovanligt att en person som har passerat den åldern börjar använda narkotika om hon eller han aldrig gjort det förut. Att ingripa tidigt innebär därför att inrikta sitt arbete mot ungdomars missbruk, på de platser och vid de tillfällen då missbruket sker (t.ex. fester, diskotek). Här har polisen en viktig uppgift. Den är att upptäcka brott och ingripa mot dem. När det gäller narkotikamissbruk finns det två sidor av detta dels att ingripa mot utbudet av narkotika, i form av narkotikasmuggling, narkotikalangning etc., dels att ingripa mot efterfrågan i form av innehav för personligt bruk och narkotikaanvändning. Det som anförts om vikten av sekundärprevention bör tillkännages för regeringen. Narkotikalangare har visat sig ofta förvara narkotikakapslar i munnen, så att de vid risk för upptäckt lätt kan svälja dessa. Det gäller särskilt vid heroinlangning. Vi anser det rimligt att efter åklagarbeslut kunna använda sig av kräkmedel för att få misstänkta langare att kräkas upp svalda narkotikakapslar. är också inne på denna linje och föreslår att en sådan åtgärd ska få utföras av läkare. bör uttala sitt stöd för det förslaget. Alkoholförbrukningen i har de två senaste årtiondena ökat mindre än som kunnat befaras, delvis som en följd av lågkonjunkturer och ekonomiska kriser som har bromsat inköpen av varor där efterfrågan, som för alkohol, är både pris- och inkomstkänslig. har däremot en påfallande snabb acceleration av den totala alkoholförbrukningen skett. Tecken på ökade skadeverkningar av alkohol börjar redan synas i samhället, men eftersom alkoholberoende utvecklas under en följd av år och de flesta medicinska och sociala skador uppträder efter en konsumtionsökning har ganska lite av effekterna hunnit sätta avtryck i statistiken. Effekten på hälsa och samhällsekonomi kommer att läggas ovanpå den negativa utveckling som redan skett av andra skäl. Att det här innebär stora risker för ännu mer av ohälsa, social utslagning och annat som undergräver välfärd och statsfinanser är uppenbart. I ekonomiska termer är skadorna av alkoholkonsumtionen enorma. Den skriftställaren och ekonomen har beräknat att alkoholen med nuvarande konsumtionsnivå långsiktigt ger samhällsekonomiska kostnader (däribland produktionsbortfall och vårdkostnader m.m.) på omkring 150 miljarder . 5.1 Handeln med alkoholprodukter Det finns ett starkt samband mellan den totala alkoholkonsumtionen och alkoholmissbruket. Den totala alkoholkonsumtionen måste minska om de sociala och medicinska skadeverkningarna ska kunna trängas tillbaka. Det finns övertygande belägg för att en politik som begränsar tillgängligheten av alkohol också minskar alkoholkonsumtion och alkoholskador. Huvuddragen i den svenska alkoholpolitiken bör därför ligga fast. Detaljhandel med alkoholdrycker ska, bortsett från de allra svagaste dryckerna, inte ske i företag som har intresse av ökad försäljning och ökat alkoholdrickande. Systembolaget ska ha sina nuvarande uppgifter. I dessa ingår också som att med ett brett sortiment ge god service. Alkohol i vanlig detaljhandel skulle däremot kunna öka alkoholskadorna betydligt. Detaljhandelns ofta bristfälliga upprätthållande av åldersgränsen vad gäller folköl tyder också på att den skulle ha stora svårigheter att ta ansvar för åldersgränserna för starkare drycker. För att begränsa folkhälsoskadorna av alkoholkonsumtionen är det viktigaste som kan göras, vid sidan av detaljhandelsmonopolet, att sträva efter att upprätthålla den aktiva prispolitiken så långt det är möjligt. Hittillsvarande alkoholskatter är i de nordiska länderna och i och högre än i flertalet andra EU-länder. Men de har ändå bara motsvarat en del av alkoholens belastning på till exempel svensk samhällsekonomi. Att regeringen så fullständigt gav efter för vad gäller införselreglerna kan väntas göra det svårare att långsiktigt ha kvar alkoholskatterna på nuvarande nivå. I händelse av stora sänkningar måste vi räkna med medicinska och samhällsekonomiska skador. Från kommer EU:s miniminivåer för vad som räknas som privatinförsel att gälla även för , och . Då får man ta in sprit, mellanklassprodukter (det vill säga starkvin), vin och öl. och har reagerat på förändringen med att avisera radikala sänkningar av sina alkoholskatter. blir och de baltiska staterna medlemmar i , och samma gränser för införsel gäller då från dessa länder. Som ett exempel kan nämnas att alkoholskatten i är per liter ren alkohol, att jämföra med i . stiger Systembolagets försäljning. Frågan om att ändra skattenivåerna är inte aktuell. Grundregeln i EU är att varor ska beskattas i det land de konsumeras, med undantag för varor som förs över gränsen för personligt bruk. För alkohol är de tillåtna kvoterna för personligt bruk så stora att de är meningsfulla endast vid en så stor förbrukning att den leder till eller redan har medfört alkoholberoende. Så stora införselmöjligheter främjar langning och lagstridiga inköp till restaurangrörelser. De nuvarande införselreglerna strider alltså mot grundprincipen för handel i unionen, och behövs på intet sätt för att den inre marknaden ska fungera. och andra länder som har samma intressen bör därför gå in för att få införselreglerna ändrade så att de återspeglar vad som kan vara måttlighetskonsumenters normala inköp vid semester- och tjänsteresor. Man kan tycka att EU inte borde lägga sig i medlemsländernas alkoholbeskattning. Vi tvingas dock konstatera, dels att EU har regler för beskattningens principer, som måste följa, dels att gränshandeln utövar ett marknadstryck som försvårar för att ta ut de alkoholskatter som vore motiverade från folkhälsosynpunkt. Det är därför ett svenskt intresse att verka för att miniminivåerna för alkoholbeskattningen inom EU höjs. Dessa är löjligt låga, från folkhälsosynpunkt. För vin är minimiskatten fortfarande noll! Det som här anförts om alkoholbeskattning och ändrade införselregler i EU bör ges regeringen till känna. 5.3 Sponsring och reklam Domen i det s.k. Gourmetmålet innebar att en svensk satte svensk lagstiftning ur spel.