mot · GQ02A3 · 2003-03-24 00:00:00 — med anledning av prop. 2002/03:44 Arbetsmarknadspolitiken förstärks måste skapa en arbetsmarknad som alltid är rörlig och tillgänglig. Så är inte fallet . Arbetsmarknaden är orörlig och sluten. Fakta visar att arbetslösa personer söker ett fåtal arbeten. uppgav sex av tio arbetslösa att de inte sökt något arbete , enligt SCB. Arbetslösheten är den högsta i modern tid vid ingången till en sämre konjunktur. Det rör sig om 700 000 människor som saknar ett riktigt arbete eller som vill arbeta mer än de får på arbetsmarknaden. är det runt 1,5 miljoner människor i arbetsför ålder som inte arbetar. De är antingen arbetslösa, i arbetsmarknadsåtgärder, sjukskrivna, förtidspensionerade eller undersysselsatta. Det motsvarar var fjärde vuxen svensk. Regeringens proposition för att stärka arbetsmarknadspolitiken antar ett felaktigt perspektiv. Den utgår från grundsynen att det som krävs är att lappa och laga i befintliga system. Den utgår vidare från att det behövs särregler och särlösningar. Denna strategi kommer att misslyckas. Det duger inte att leverera kollektiva särlösningar på problem som i grunden dels är generella, dels i hög utsträckning är individuella. Den svenska arbetsmarknaden fungerar som en sorteringsmaskin. Den utslagning som pågår på arbetsmarknaden börjar emellertid redan i och fortsätter genom hela det samlade utbildningsväsendet. Nyckeln till att kunna förändra detta handlar om att skapa rörlighet. Den geografiska rörligheten måste öka, men framför allt den sociala. Det måste bli lättare att kunna byta arbete och yrke. För att kunna åstadkomma en positiv förändring behövs ett tydligt reformprogram som tar sikte på att öppna upp arbetsmarknaden. Vi skisserar i motionen kortfattat i tio punkter grunderna för ett sådant reformprogram. Det handlar bland annat om att det alltid skall löna sig att arbeta och utbilda sig. Det handlar också om att införa individuella kompetenskonton, se över utformningen av arbetslöshetsförsäkringen, reformera den arbetsrättsliga lagstiftningen och öka möjligheterna att ta tjänstledigt i syfte att på olika sätt stimulera rörligheten på arbetsmarknaden. Vi måste öka utbudet av arbetskraft bland annat genom att minska sjukfrånvaron och se till att personer med utländsk bakgrund ges ökade möjligheter att varva arbete, praktik och språkträning. 3 Förslag till riksdagsbeslut 3 4 Arbetsmarknadspolitiken ett misskött område 3 4.2 Utvärderingar pekar i fel riktning 4 4.3 Propositionen är tunn och ofullständig ... 5 4.4 ... vilket inte hindrar att vissa förslag är bra 7 5 Arbetsmarknaden delar 8 5.1 Omkring 700 000 människor är fortfarande arbetslösa 8 5.1.1 Arbetslösheten ökar vecka för 5.1.2 En tudelad arbetsmarknad 10 5.1.3 Många invandrare får inget arbete 11 5.1.4 är medelmåttigt i 12 5.2 En sjukskriven arbetsmarknad 13 5.2.1 Kraftig ökning av antalet förtidspensionerade 14 5.2.2 Svenskarna är mest sjukskrivna i 14 5.2.3 En växande sysselsättningsbubbla 15 5.2.4 Var sjunde skattekrona betalar sjukfrånvaron 16 5.2.5 vilket motsvarar kostnaden för alla skolor och fritidshem 16 5.3 En orörlig arbetsmarknad 17 6 Öppna upp den orörliga arbetsmarknaden 18 7 Ett tydligt reformprogram en arbetsmarknad för alla 19 3 Förslag till riksdagsbeslut avslår regeringens förslag om att öka subventionsgraden och att utvidga målgruppen för det särskilda anställningsstödet i enlighet med vad som anförs i motionen. avslår regeringens förslag om bristyrkesutbildning för redan anställda inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen i enlighet med vad som anförs i motionen. avslår regeringens förslag om införande av ett särskilt studerandevillkor för personer som lämnat aktivitetsgarantin i syfte att bedriva heltidsstudier i enlighet med vad som anförs i motionen. begär att regeringen skyndsamt ser över systemen som rör arbetslöshetsförsäkringen i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om villkor för ny arbetslöshetsersättning efter arbete och reglerna för återgång till aktivitetsgarantin. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att när den arbetssökande börjar i aktivitetsgarantin upphör rätten att återgå till den påbörjade ersättningsperioden i arbetslöshetsförsäkringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka olika grupper av invandrares möjligheter till arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tidigare och effektivare förmedlingsinsatser och arbetsplatsintroduktion. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om betydelsen av att öppna upp den orörliga arbetsmarknaden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett tydligt reformprogram för en arbetsmarknad för alla. 4 Arbetsmarknadspolitiken ett misskött område Den svenska arbetsmarknadspolitiken har varit ett av socialdemokratins allra viktigaste redskap i deras systembygge. Den statliga arbetsmarknadspolitiken har av regeringen framhållits som ett föredöme värt att exportera till andra länder. Den nuvarande arbetsmarknadspolitiken har emellertid för länge sedan kommit till vägs ände. Fakta visar att många av de åtgärder som används snarare bromsar tillväxten av nya arbeten än bidrar till fler arbetstillfällen. Däremot har politiken bidragit till att hålla uppe utbudet av arbetskraft. Den utvecklingen har emellertid kraftfullt motverkats av alltfler sjukskrivningar och förtidspensioner. Regeringen har under en lång följd av år angivit att full sysselsättning är ett av huvudmålen och att den sociala segregationen måste brytas. År har ungefär samma formuleringar dykt upp i regeringsförklaringar och propositioner, men resultaten är betänkligt blygsamma. Regeringens verklighetsbeskrivning saknar insikt om utmaningarnas omfattning. Den nu lagda propositionen utgör inget undantag. Den innehåller visserligen ett antal förslag som är bra, men också åtskilliga som är dåliga. Detta är emellertid inte det stora problemet, utan det är istället den totala brist på insikt hos regeringen om att det inte duger att försöka lappa och laga i system som inte längre fungerar. Det kommer obönhörligen att misslyckas. Regeringens avsikter är säkert de allra bästa men oviljan och oförmågan att inse vad som i grunden behöver åstadkommas leder politiken i fel riktning. Det faktum att mer och mer ansvar skall läggas över på AMS tyder på att regeringen inte insett problemens omfattning. Den sociala och geografiska rörligheten på arbetsmarknaden måste öka. AMS skall uppenbarligen ges ett huvudansvar att stödja och hjälpa alla långtidsarbetslösa, invandrare och långtidssjukskrivna. Vi tror inte att nuvarande system kommer att kunna leverera det som krävs. Alla har rätt till insatser som anpassas efter varje persons förutsättningar och behov. Det förutsätter mångfald och valfrihet, något som nästan helt saknas i dagens AMS-system. 4.2 Utvärderingar pekar i fel riktning () har i åtskilliga rapporter påvisat omfattande brister i den förda arbetsmarknadspolitiken. Den allvarligaste kritiken är att politiken misslyckats med att hjälpa dem som är allra mest utsatta på arbetsmarknaden. Fördelningen av arbetsmarknadsåtgärder styrs i stor utsträckning utifrån arbetsförmedlingarnas administrativa krav och rutiner, inte behoven hos dem som skall genomgå åtgärderna. är det land som i förhållande till sin samlade ekonomi satsar mest på arbetsmarknadspolitiska åtgärder. De faktiska utgifterna uppgår till av BNP. De konkreta resultaten står inte i rimlig proportion till de satsade resurserna. En rapport från IFAU visar att arbetsmarknadsåtgärder som innebär subventionerad sysselsättning slår ut ordinarie arbeten. Dessa undanträngningseffekter är omfattande. För varje hundratal deltagare i sådana arbetsmarknadsåtgärder försvinner mellan 60 och 70 riktiga jobb. En annan studie från IFAU visar att sannolikheten att någon flyttar till ett arbete utanför den ursprungliga bostadsregionen minskade efter deltagande i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Tvärtemot ett av de ursprungliga motiven till att genomföra en aktiv arbetsmarknadspolitik som handlade om att stimulera rörligheten såväl geografiskt som yrkesmässigt. Flera rapporter från IFAU tyder på omfattande brister respektive oklara effekter av arbetsmarknadsinsatser riktade till arbetslösa invandrare. Ett projekt i var visserligen uppskattat av såväl deltagare som personal, men vid en jämförelse med en kontrollgrupp med samma bakgrund och erfarenheter som deltagarna visade det sig att betydligt fler i kontrollgruppen hade arbete 16 månader efter att projektet hade avslutats. Ett annat projekt riktat till kvinnor med invandrarbakgrund uppmärksammades av IFAU eftersom det visade sig att deltagarna fick ägna sig åt sömnad och exotisk matlagning och de blev ofta satta i åtgärder avsedda att leda till arbeten inom de yrken som är allra tyngst och minst kvalificerade. En granskning av IFAU gällande utvecklingsgarantin för ungdomar gav också nedslående resultat. Syftet med utvecklingsgarantin var att tidigt bryta passiva perioder i arbetslöshet med åtgärder i regi av AMS eller kommunerna. Resultaten blev varken bättre eller sämre för ungdomarna som omfattades av garantin jämfört med dem som inte tog del av åtgärderna. Däremot tyder utvärderingar från IFAU på att arbetsmarknadsåtgärder främjar arbets-kraftsutbudet. Resultaten tyder på att åtgärderna kan minska konjunkturvariationer i utbudet av arbetskraft. Men eftersom åtgärderna är kostsamma och påverkar ekonomin är det inte säkert att fördelarna uppväger andra effekter av ett ökat antal personer i arbetsmarknadsåtgärder. Sammantaget ger studier från IFAU belägg för att en hel del åtgärder gör lite eller ingen nytta alls. IFAU har inte kunnat visa att den förda arbetsmarknadspolitiken i stort har underlättat övergången för deltagarna till riktiga arbeten. Däremot förefaller åtgärder som innebär subventionerad sysselsättning ha sådana effekter, men tränger dessa åtgärder undan riktiga arbeten. 4.3 Propositionen är tunn och ofullständig ... Regeringens proposition antar ett felaktigt perspektiv. Den utgår från grundsynen att det som krävs är att lappa och laga i befintliga system. Den utgår vidare från att det behövs särregler och särlösningar. Denna strategi kommer ofelbart att misslyckas. Det duger inte att försöka leverera kollektiva särlösningar på problem som i grunden dels är generella, dels i hög utsträckning är individuella. Förslagen i propositionen visar också tydligt att regeringen har problem att hålla utgiftstaken. Utformningen av de särskilda anställningsstöden som utgår som en kreditering av arbetsgivarnas skattekonto är ett belysande exempel. Till följd av regeringens förslag rörande anställningsstöden ökar andra kostnader, såsom bidrag till förhöjda dagsverkskostnader. Denna ökning kompenserar regeringen genom att minska andra utgifter inom området. Ett annat exempel är att regeringen, trots ökande arbetslöshet, minskar utgifterna vad gäller arbetsmarknadsutbildning för att kompensera att den föreslagna genomsnittliga subventionen i anställningsstödet beräknas vara högre än den genomsnittliga ersättningen för aktivitetsstöd. Trots att subventionen i anställningsstöden belastar budgetens inkomstsida istället för utgiftssidan. Denna utformning av de särskilda anställningsstöden gör att regeringens förslag om att öka subventionsgraden och kraftigt vidga vilka som kan ta del av dessa stöd kan genomföras utan att utgifterna synes öka och hota utgiftstaken, men alldeles självklart handlar det om ökade kostnader för arbetsmarknadspolitiken. Utvärderingar visar att dessa stöd medför att ordinarie arbeten slås ut. Det särskilda anställningsstödet riskerar även att medföra sämre möjligheter för personer med svag ställning på arbetsmarknaden att få ett arbete utan subvention. Regeringens förslag om ökat kostnadsansvar för arbetsgivarna när det gäller sjukfrånvaron går i samma riktning. De som har allra svagast ställning på arbetsmarknaden löper ökad risk att permanent slås ut från densamma. Vi avstyrker regeringens förslag både avseende att öka subventionsgraden och att utvidga målgruppen för det särskilda anställningsstödet. Även regeringens förslag gällande bristyrkesutbildning för redan anställda är felriktade och feltänkta. Avsikterna är säkerligen de allra bästa, men särlösningar är inte rätt väg att gå. Det är fel att ge den redan hårt ansträngda arbetsmarknadsutbildningen ytterligare uppdrag som rimligen borde handhas inom det reguljära utbildningsväsendet. Arbetsmarknadsutbildning skall ges till den som är arbetslös och som har behov av denna utbildning för att snabbt kunna höja sin kompetens och erhålla ett riktigt arbete. Det övergripande syftet anges vara att ge de många utrikes födda människor med högskoleexamen som finns i arbeten de är överkvalificerade för möjlighet att kunna komplettera tidigare utbildning så att de kan få ett arbete i nivå med sina faktiska kvalifikationer. Detta är inte en uppgift för den ordinarie arbetsmarknadsutbildningen. Dessutom löser inte detta problemen med att människor med utländsk bakgrund ofta har arbeten som de är överkvalificerade för. Det handlar istället om att vidta åtgärder för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Vi har länge drivit frågan om att ersätta delar av den förda arbetsmarknadspolitiken med mer reguljär utbildning. En sådan åtgärd är fördubblade satsningar på den kvalificerade eftergymnasiala yrkesutbildningen. Denna utbildning skall bedrivas i ett nära samarbete mellan utbildningsanordnare, högskola, näringsliv och myndigheter. Arbetslösa eller anställda som av olika orsaker vill byta yrke skall beredas plats i denna utbildning. Vi avstyrker regeringens förslag. När det gäller förslagen i propositionen som rör arbetslöshetsförsäkringen är bilden mer kluven. Det är positivt att regeringen sakta börjar inse att nuvarande system inte stimulerar rörligheten på arbetsmarknaden. Vi konstaterade redan när regeringen föreslog att införa sanktioner i form av krav på vidgat geografiskt och yrkesmässigt sökande att detta inte skulle behövas om försäkringen innehöll en tydlig tidsgräns. Den nuvarande sökområdesbegränsningen riskerar att leda till längre arbetslöshetstider. Vi tvingas emellertid konstatera att regeringen visserligen till viss del vill strama upp regelverket men avstår från den väsentliga kärnan: som handlar om frågan om arbetslöshetsförsäkringen skall vara en omställningsförsäkring och ge tillfälligt ekonomiskt skydd i perioder av arbetslöshet eller fungera som en möjlighet att med olika metoder erhålla ersättning från försäkringen under långa perioder. Vi förordar införande av en tydlig bortre parentes i arbetslöshetsförsäkringen. Men eftersom , till följd av och stöd för propositionen, kommer att vidmakthålla nuvarande system tillstyrker vi regeringens förslag gällande villkor för ny arbetslöshetsersättning efter arbete och reglerna för återgång till aktivitetsgarantin. Vi är dock fortsatt starkt kritiska mot aktivitetsgarantin och hur den fungerar. Vår tidigare framförda kritik håller när den testas mot hur garantin fungerar i verkligheten. Vi anser fortfarande att aktivitetsgarantin blivit ytterligare en i raden av arbetsmarknadsåtgärder vars syfte snarare är att ge konstlad sysselsättning för stunden än att ge deltagarna den kompetenshöjning som krävs för att kunna få ett nytt arbete. Det är dock bra att regeringen föreslår att när den arbetssökande börjar i aktivitetsgarantin upphör rätten att återgå till den påbörjade ersättningsperioden i arbetslöshetsförsäkringen. Vi tillstyrker regeringens förslag. Vi avstyrker regeringens förslag gällande införande av ett särskilt studerandevillkor för personer som lämnat aktivitetsgarantin i syfte att bedriva heltidsstudier. Vi anser att i princip endast reguljärt arbete skall få tillgodoräknas för att uppfylla arbetsvillkoret i arbetslöshetsförsäkringen. Det är viktigt att arbetsmarknadspolitiska åtgärder används till det de är avsedda för och inte till att återkvalificera för nya ersättningsperioder. Det är viktigt att försäkringen behandlar alla rättvist. Särregler fungerar i motsatt riktning. Vi föreslår att ger regeringen i uppdrag att skyndsamt se över systemen som rör arbetslöshetsförsäkringen. Detta är viktigt av minst tre olika skäl: För det första att den skall fungera som en omställningsförsäkring som stimulerar rörligheten på arbetsmarknaden som den ger ett fullgott tillfälligt ekonomiskt skydd vid arbetslöshet. För det andra att den skall vara en allmän obligatorisk försäkring. Den skall omfatta alla arbetstagare som uppfyller arbetsvillkoren. Den skall främja den ekonomiska effektiviteten och ha en tydlig ekonomisk finansiering. Där även de som omfattas av försäkringen bidrar på ett tydligare sätt i försäkringens finansiering. För det tredje skall den fungera rättvist och präglas av legitimitet och rättssäkerhet i tillämpningen. Regeringens försiktiga förslag, men ändå positiva förändringar i regelverken, visar att nuvarande system innehåller uppenbara brister i dessa hänseenden. En försäkring som omfattar alla med en tydlig bortre gräns är det viktigaste redskapet för att kunna skapa en rättvis och legitim försäkring. 4.4 ... vilket inte hindrar att vissa förslag är bra Propositionens förslag gällande insatser för att öka olika grupper av invandrares möjligheter till arbete är bra om än otillräckliga. Vi delar bedömningen att ökad information kan få fler asylsökande att se möjligheterna att i vissa fall kunna arbeta då deras ärende prövas. Alla som kan arbeta skall om förutsättningar finns ges den möjligheten. Vi tillstyrker regeringens förslag. Förslagen om tidigare och effektivare arbetsförmedlingsinsatser för nyanlända invandrare är bra såtillvida att regeringen anger att introduktionen av dessa bör ges en ännu tydligare inriktning mot arbete och egen försörjning. Det vore emellertid olyckligt om invandrare skall särbehandlas. Regeringen skriver i sin proposition att specialutbildade arbetsförmedlare skall hjälpa och stödja vissa invandrare med att förmedla kontakter med hjälp av en särskild arbetsmetodik. Detta gör oss bekymrade. Det sista dessa människor behöver är särbehandling. Det är bra om invandrare som saknar kontakter och anknytning till arbetsmarknaden ges ett ökat stöd men det borde alltid utgöra det normala förfaringssättet i kontakterna mellan arbetsförmedling och arbetslös. I detta hänseende skulle regeringens förslag gällande tidigare och effektivare förmedlingsinsatser och arbetsplatsintroduktion må bra av att kompletteras med en förändrad syn på mångfald och konkurrens inom arbetsförmedlingsverksamheten. Alla arbetslösa behöver mer av individuell hjälp och service. Vi tillstyrker emellertid regeringens förslag som några första små försiktiga steg på den vägen. Det är viktigt att dessa förslag utvärderas. 5.1 Omkring 700 000 människor är fortfarande arbetslösa har den högsta arbetslösheten i modern tid vid ingången till en sämre konjunkturutveckling. Sammanlagt rör det sig om 700 000 personer som saknar ett riktigt arbete eller som vill arbeta mer än de får på arbetsmarknaden. Visar hur många personer som antingen saknar ett arbete eller som vill arbeta mer än de ges möjlighet att göra på arbetsmarknaden. I procent av arbetskraften Totalt antal personer i arbetsför ålder som inte har ett arbete eller som vill arbeta mer Övriga latent arbetssökande (risk för viss dubbelräkning) Källa: översikt över arbetsmarknadsläget . Om vi ser till människorna och inte till statistikkolumnerna så uppgår den verkliga arbetslösheten snarare till än till . Då har vi ändå inte räknat med två viktiga grupper av människor som står utanför arbetsmarknaden. De som är sjukskrivna och de som är förtidspensionerade. Den öppna arbetslösheten ökar . fortsätter regeringen att bedriva en omvänd arbetsmarknadspolitik. Fakta från såväl SCB som AMS visar att arbetslösheten fortsätter att öka som regeringen drar ned på de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. , , var utvecklingen den motsatta. Då minskade fortfarande den öppna arbetslösheten som fler och fler personer erhöll åtgärder i AMS-regi. Visar den negativa utvecklingen av antalet öppet arbetslösa . Förändring, antal öppet arbetslösa, respektive vecka jämfört med respektive vecka Procentuell förändring, respektive vecka jämfört med respektive vecka Källa: AMS veckostatistik över den öppna arbetslösheten, 2003. Trenden är tydlig. Utvecklingen på den svenska arbetsmarknaden går just nu åt fel håll. Antalet öppet arbetslösa har stadigt ökat jämfört . 5.1.2 En tudelad arbetsmarknad Den svenska arbetsmarknaden är tudelad. Sprickan mellan olika delar av snarare ökar än minskar. I tillväxtregionerna runt storstäderna och universitetsorterna skapas kontinuerligt nya arbeten, medan man i Bergslagen och inre inte lyckas alls med att få fram särskilt många nya jobb. Visar den geografiska spridningen gällande öppet arbetslösa samt personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder . Sammanlagd arbetslöshet i procent av arbetskraften Öppen arbetslöshet i procent av arbetskraften I aktiva åtgärder i procent av arbetskraften Källa: AMS, översikt över arbetsmarknadsläget . Av ovanstående tabell framgår att arbetslösheten i är mer än högre än den är i . I är arbetslösheten nära så omfattande som i . Skillnaderna är stora och har varit så . I vissa regioner är man inte i närheten av att kunna uppfylla målet om 4 procents öppen arbetslöshet. 5.1.3 Många invandrare får inget arbete En aktuell rapport från bekräftar bilden av en delad svensk arbetsmarknad. Av dem som är födda i utlandet är sysselsatta jämfört av dem födda i . För personer som anlänt till är läget ännu värre. Av dem som kommit till är av männen och av kvinnorna sysselsatta. Ju i desto svårare, rent generellt, att komma in på arbetsmarknaden. En ljusning tycks dock ha inträffat. har det generellt varit så att invandrare som fått jobb under högkonjunktur snabbare förlorat dessa vid lågkonjunktur. Så tycks dock inte vara fallet just . Den försämrade situationen på arbetsmarknaden drabbar utrikes och inrikes födda i samma utsträckning. Den nya rapporten från bekräftar den förra rapportens bilder av en misslyckad integrationspolitik. Grundbudskapet i förra årets rapport löd: Ett segregerat boende och en segregerad arbetsmarknad är vad som väntar merparten av dem som kommer till . Det låter likadant : På arbetsmarknaden, i utbildningen och i boendet missgynnas invandrare och deras barn konsekvent. Den tudelning som finns mellan etniska svenskar och nyanlända invandrare är omfattande och ligger fast . Även de invandrare som anlände till har fortfarande en lägre sysselsättningsgrad än genomsnittet. Detta är ett ständigt pågående samhällsproblem. Av de personer som invandrat efter 1995 har bara ungefär fem av tio arbete. Enligt en rapport från var det bara som hade en större andel invandrare som stod utanför arbetsmarknaden än . Av de flyktingar som har sysselsättning arbetar i företag medan enbart är anställda inom offentlig verksamhet och i övriga organisationer. Detta skall jämföras med att av alla svenskfödda arbetar i den offentliga sektorn och i näringslivet. Den offentliga sektorn är således betydligt sämre på att anställa flyktingar. Staten är allra sämst på att anställa flyktingar. Om staten sysselsatte en lika hög andel flyktingar som infödda svenskar skulle 10 000 fler människor få jobb. 5.1.4 är medelmåttigt i är högst medelmåttigt i på att bekämpa arbetslöshet. I tabellen jämförs med övriga EU. Det är ungefär lika många länder i EU som ligger bättre respektive sämre till än när det gäller bekämpningen av arbetslösheten. Bäst är , och . Sämst är , och . Visar andelen officiellt arbetslösa i de femton EU-länderna. Andelen officiellt arbetslösa i procent Källa: , januari . I EU:s statistik förs även de som är heltidsstuderande men som aktivt söker arbete till gruppen officiellt arbetslösa.