mot · GR02Kr326 · 2003-10-07 00:00:00 — Vi kan dock konstatera att det behövs långt fler samlingslokaler och mötesplatser än vad som är fallet , inte minst i förorter. De föreningsdrivna samlingslokalerna, bygdegårdar, Folkets hus och ordenshus, erbjuder 3 000 möteslokaler. Lokaler som utgör ett viktigt forum för amatörers skapande och en möjlighet för möten mellan professionellt verksamma konstnärer och publik i människors närmiljö. Här sker möten mellan amatörer och professionella som kan utveckla och berika den lokala kulturen. Det är också här som möten som kan utveckla bygden, byn, kvarteret eller stadsdelen sker. Det är ett samhällsintresse att alla människor i alla delar av landet har tillgång till samlingslokaler. anser att anslaget till allmänna samlingslokaler bör ökas, bl.a. för att öka tillgängligheten för funktionshindrade genom exempelvis installation av ramper och teleslingor. Det är av stor vikt att funktionshindrade ges möjlighet att delta i möten och sammankomster. För att uppnå detta krävs att de allmänna samlingslokalerna görs tillgängliga. Regeringen har tillsatt en särskild utredning om samlingslokalerna som ser över statsbidragsreglerna och tillgänglighetsfrågan. har beslutat att allmänna samlingslokaler ska vara fullt ut tillgängliga . Det förutsätter att särskilda medel avsätts inom ramen för statsbidragssystemet. Kultur kräver goda kommunikationer mellan människor och dagens teknik möjliggör möten och samarbeten som varit betydligt svårare tidigare. För att samlingslokaler ska fungera som träffpunkter för människor och kunna vara navet för olika verksamheter måste dessa få tillgång till goda datakommunikationer. krav på bredband i hela landet omfattar självklart också samlingslokaler i hela landet. Detta bör ges regeringen till känna. 9.7 Rätt till folkbildning Studieförbunden och folkhögskolorna är viktiga aktörer för att kulturlivet ska leva lokalt, runt om i hela landet, och bjuda mångfald och hög kvalitet. I anslutning till beslutet om nu gällande kulturpolitiska mål, uttalade också högt ställda förväntningar att Folkbildningen bör kunna spela en central roll i arbetet att hävda kulturens plats i hela landet. Dessa har sedan följts upp i förordningen för statsbidrag till folkbildningen, där ett av tre syften nu är att bredda kulturintresset i samhället, öka delaktigheten i kulturlivet samt främja kulturupplevelser och eget skapande. Människor runt om i omvittnar studieförbundens stora betydelse som arrangör av kulturprogram och av cirklar och annan gruppverksamhet med möjlighet till förkovran inom amatörkulturen. Folkhögskolorna fungerar både som kulturcentra i sina närregioner och som förberedelser till studier vid musik- och konsthögskolorna eller kulturpedagogiskt arbete i folkbildningen. Med utgångspunkt från ett flerårigt forskningsprojekt om kultur och kulturverksamhet i folkbildningen, Skapande mångfald, skriver forskare vid att de har mött många grupper som utan studieförbundens verksamhet troligen inte hade kommit i kontakt med kultur och kulturverksamhet. 9.8 Momsbeläggning av folkbildningsverksamheten Ideella och allmännyttiga organisationer gör många och stora värdefulla insatser i samhället. Inte minst är folkrörelserna oerhört viktiga för allmänhetens möjlighet att skaffa kunskap och få inflytande i samhället och över den egna situationen. Skattelagstiftningen bör därför inte försvåra sådana organisationers verksamhet. Utredningen i ett EG-rättsligt perspektiv ( SOU 2002:74) föreslår att ideella föreningar ska momsbeskattas för sin näringsverksamhet. Om utredningsförslaget verkställs hotas studieförbundens verksamhet på flera håll i landet. Momsbeskattningen drabbar i förlängningen studiecirkeldeltagarna. Det finns undersökningar som visar att konsekvenserna av en momsbeläggning bl.a. skulle resultera i en höjd deltagaravgift . räknar med en total merkostnad på för studiecirkelverksamheten i landet. Då riskerar vi att få en utveckling där endast eliten har råd med folkbildning. Utredningens resonemang tyder på en dålig insikt i folkbildningsverksamheten. Det är viktigt att vi slår vakt om idéburna och allmännyttiga organisationers gynnsamma villkor. Att momsbelägga dessa föreningar skulle innebära ett mycket hårt slag mot idéburen och frivillig verksamhet. Förslaget att momsbelägga ideella och allmännyttiga föreningar för sin näringsverksamhet avvisas därför. Detta bör ges regeringen till känna. Det är viktigt att betänka att folkbildningen inte bara ska spegla det svenska samhället. Man bör också värna om de minoriteter som lever och bor runt om i . En hög prioritering av minoriteters kultur och språk är något som måste prioriteras i folkbildningen. Därför bör särskilda åtgärder vidtas för att värna om minoritetsspråken. Detta bör ges regeringen till känna. 9.10 Folkhögskolornas ekonomiska situation Folkhögskolorna i går en sämre ekonomi till mötes. Flera samverkande faktorer såsom ett volymmässigt minskande statsbidrag och ett statsbidrag som inte räknas upp i takt med kostnadsutvecklingen, riskerar att urholka folkhögskolornas folkbildningsarbete. Enligt en undersökning (2001) ser vi flera exempel på hur folkhögskolebidragen och landstingsbidragen inte ligger i paritet med folkhögskolornas kostnads- och löneutveckling. Detta har bidragit till att folkhögskolorna har allt större problem med att finansiera sin kursverksamhet, något som gäller såväl rörelseskolor som landstingsskolor. Mindre pengar resulterar ofta i färre lärare och större klasser. För en skolform som i ökande utsträckning arbetar med korttidsutbildande, invandrare och funktionshindrade betyder större undervisningsgrupper att folkhögskolorna har svårigheter att leva upp till de kvalitetskrav som utmärker folkhögskolan. Folkhögskolornas verksamhet är oerhört viktig ur flera aspekter, bland annat är folkhögskolorna en inkörsport för vidare högre studier. Folkhögskolornas verksamhet måste prioriteras ekonomiskt för att få en hållbar situation så att utbildningarna kvalitetssäkras. Detta bör ges regeringen till känna. Amatörkulturen är en självklar del av det lokala kulturlivet en grogrund för den enskilda människans växande och en inspirationskälla i det lokala samhället. För att finnas, fungera och utvecklas behöver amatörkulturen utöver sina egna eldsjälar både mötesplatser och ett pedagogiskt och ämnesmässigt stöd. Det offentliga måste här, genom stat och kommuner, medverka till att skapa goda förutsättningar i form av bl.a. rimliga villkor för allmänna samlingslokaler och folkbildningsstöd med generösa utrymmen för amatörkulturarbetet. Amatörkulturen är en viktig resurs i kulturlivet och i samhället i stort. Därför är det av stor vikt att amatörkulturen prioriteras och utvecklas. Så är inte fallet . tar inte något ansvar när det gäller utvecklingsarbete inom amatörkulturen. tar inte heller något helhetsansvar för amatörkulturen. Det finns alltså inte någon verksamhet som har ett övergripande ansvarstagande för amatörkultur. Amatörkulturens samrådsgrupp AX, har under ett flertal år försökt få till stånd ett samarbete med kunna genomföra en utredning och belysning av amatörkulturområdet, dock utan större framsteg. Det är viktigt att ett offentligt ansvar tas för amatörkulturen. anser att en särskild utredning bör tillsättas för att belysa förutsättningarna för amatörkultur och eget skapande. Detta bör ges regeringen till känna. Anslagen till de centrala amatörkulturorganisationerna har minskat . Till stor del har resurserna skurits ner på lokal och regional nivå. Anslaget till de centrala amatörkulturorganisationerna behöver förstärkas. Studieförbunden är nu föremål för förnyad utvärdering. Utvärderingen bör också se över möjligheterna att ge amatörkulturen ett eget anslag istället för som ingå i folkbildningen. Detta bör ges regeringen till känna. 10 Musik och teater , Riksutställningar och Rikskonserter, de s.k. tre R:en, har ett viktig och angeläget uppdrag. De ska spegla och förmedla kulturen på respektive område ut till hela . Deras besök på många orter i skänker människor mycket glädje, lust, inspiration m.m. För många människor är detta enda kontakten med levande kultur. anser att de tre R:ens verksamhet är mycket viktig och att deras uppdrag ska vara ännu tydligare när det gäller besök och produktion för små spelplatser runt om i hela . Detta bör ges regeringen till känna. 10.1 Den fria scenkonsten Den fria scenkonsten, dvs. teater, dans, sång etc, som utövas vid sidan av institutionerna och som inte drivs på kommersiella villkor, har en utomordentlig betydelse för svenskt kulturliv. Det finns en ganska utbredd uppfattning att det offentliga stöd som utgår till dessa grupper inte står i rimlig relation till vilken betydelse de har för det svenska kulturlivet. De fria teatergrupperna är inte bara ett komplement till institutionernas och privatteatrarnas verksamhet. Utan de fria teatergrupperna skulle antalet scenföreställningar minska med närmare en tredjedel; för barn och ungdom med ca hälften. Den fria scenkonsten svarar dessutom ofta för nytänkande och experiment. Därigenom har den fria scenkonsten en stor och växande kulturpolitisk betydelse. På grund av strävanden att hitta nya publikgrupper och att förankra sig lokalt på orter utan egentlig teatertradition återfinns de fria grupperna fortfarande på en rad ställen utanför de stora städerna. De har haft och har också ofta en stor tonvikt på turnerande verksamhet. Av statistik på teater- och dansområdet framgår att de offentliga anslagen för varje besökare i genomsnitt var på institutionsteatrarna medan de var per besökare på fria grupp/projektföreställningar. anser, med anledning av vad vi ovan anfört, att den fria scenkonsten bör få ökat anslag. Länsteatrarna fyller en viktig funktion när det gäller att sprida kultur, debatt, underhållning till en bredd publik. De spelar en viktig roll för det lokala kultur- och teaterlivet. Detta är ett sätt och kanske enda sättet för många människor i att komma i kontakt med kultur och teater. Dock har vi sett en tendens att mindre orter med mindre spelplatser har fått allt färre besök av turnerande föreställningar. Det finns undantag; t.ex. i har flera av länets kulturinstitutioner i samverkan tagit fram och presenterat utbud för små spelplatser. önskar länsteatrarna fortsätter att förbättra produktioner för små spelplatser. För att öka möjligheterna till detta avsätter vi större anslag i vårt budgetförslag till länsteatrarna, för att de ska ha möjlighet att producera för mindre spelplatser samt genomföra turnéer runt om i hela länet. Många konstnärer har svårt att klara sitt uppehälle . Det samhälle vi har är inte anpassat efter konstnärernas speciella arbetsvillkor och livssituation. Det finns ett antal statliga stöd och ersättningar för att konstnärerna ska ges möjlighet att försörja sig på sin konstnärliga verksamhet. Tendensen har varit att stöden ges i allt högre belopp till allt färre konstnärer. Det innebär att stödet fördelas till en mycket liten andel av landets konstnärer. Individuell visningsersättning (IV) utgår till konstnärer som kan redovisa att de är representerade med offentlig konst på till exempel sjukhus, parker, kommunala torg etc. Endast verk som är placerade i eller vid offentliga byggnader räknas in, inte verk som finns på studieförbund, fackförbund, föreningar eller inom privat sektor. IV-systemet har sina begränsningar. Det ger till exempel mycket litet eller inget till tecknare, keramiker, konsthantverkare eller fotografer. Ersättningsformen bör nu bli föremål för utvärdering både vad gäller ersättningarna, hur de fördelas och till vem/vilka samt vilken organisation som är den bästa för ändamålet, både vad gäller t.ex. objektivitet och insyn. Detta bör ges regeringen till känna. 10.5 Avdragsrätt för företag Som vi nämnt ovan har många konstnärer en ansträngd ekonomisk situation och har speciella arbetsvillkor och livssituationer. För att ge konstnärer en fördelaktigare marknadssituation och bidra till ett ökat entreprenörskap hos konstnärer bör incitament och uppmuntran för företag att köpa konst ges. Ett sätt är att ge företag avdragsrätt vid köp av konst. Det kan ge flera positiva effekter. Konstnärernas försäljning kan öka vilket bidrar till en utveckling av konstmarknaden. Fler människor får också möjlighet att njuta av konst på sina arbetsplatser. anser att företag ges rätt att skriva av kostnaden för inköp av konst när inköpet görs direkt av konstnären eller dennes ombud. Detta bör ges regeringen till känna. 10.6 Ersättning för upphovsrätt Konstnärer har laglig rätt till viss upphovsrättslig ersättning vid fotokopiering av deras verk. Staten och betalar en klumpsumma för rätten att fotokopiera konstverk för framför allt undervisningssyfte. Resurserna betalas till företaget som på uppdrag av ett antal medlemsorganisationer och förbund bevakar rättsinnehavarnas ekonomiska intressen. Eftersom Bonus Presskopia inte tillåter alla konstnärsorganisationer att bli medlemmar måste staten överväga om den nuvarande metoden är den bästa för att fördela den statliga upphovsrättsersättningen. En utvärdering av det rådande fördelningssystemet bör göras. Detta bör ges regeringen till känna. All upphandling av offentlig konst till statliga byggnader sköts av i . För att sköta det praktiska arbetet utser styrelsen ett antal projektledare i taget. De har i uppgift att upprätta ett konstprogram för den byggnad som projekteras eller byggs om samt att söka konstnärer för uppdraget. De projektledare som anställs av är alla aktiva konstnärer. Naturligtvis kan det vara positivt då de är väl förtrogna med den samtida svenska konsten. finns det en uppenbar risk för jäv eftersom alla konstinköp i regel görs utan anbudsförfarande. Risken för att det är projektledarnas personliga rekommendationer och åsikter som får den avgörande betydelsen vid inköpen är stor. Att konsten köps in utan anbud eller någon form av tävling anser vi vara anmärkningsvärt eftersom lagen om offentlig upphandling borde vara aktuell även vid konstinköp. För att alla konstnärer på lika villkor ska komma ifråga vid upphandlingen av offentlig konst bör till exempel tävlingar med anonym inlämning erbjudas vid alla större upphandlingar. Det blir extra viktigt då är en så dominant aktör på marknaden. Vi ifrågasätter även en organisation som innebär att alla konstinköp till alla statligt ägda offentliga byggnader i hela sköts från . I en mer decentraliserad organisation skulle de människor som kommer i kontakt med konsten få större inflytande, vilket också skulle ge förutsättningar för en ökad demokratisering inom kulturens område. En utredning bör göras av Statens konstråds upphandlingsrutiner. Detta bör ges regeringen till känna. 10.8 Pensionsvillkor för dansare och sångare hade dansare och sångare möjlighet att pensioneras vid 41 respektive och var skyldiga att avgå vid 44 respektive . tog regeringen ett nytt beslut gällande statsunderstödda teater- dans och musikinstitutioner som innebär att anställda har en lagenlig rätt att stanna i sin anställning till . Denna lagändring, i kombination med det nya pensionssystemet där beräkningsgrunderna för inkomstpension följer livsinkomstprincipen, innebär ett flertal negativa effekter för dansare och sångare. På grund av risk för en avsevärt sämre ekonomisk situation vid pension tvingas fler att arbeta längre. Det blir helt enkelt för dyrt att gå i pension. Detta resulterar i flera negativa konsekvenser, bland annat för de yngre dansarna och sångarna. Genom att de äldre stannar kvar längre i yrket hindras nya yngre förmågor från att komma in på arbetsmarknaden. Likaså kan de försämrade pensionsvillkoren bidra till att unga människor medvetet väljer bort de berörda konstnärliga yrkena. De unga i de berörda yrkesgrupperna riskerar också att bli arbetslösa. Institutionerna kommer inte ha råd att nyanställa i den takt som behövs. En annan negativ konsekvens av de nya reglerna är ökade hälsorisker hos de äldre anställda. Något som kan bidra till de redan höga sjuktalen. Med de nya reglerna finns det också en risk att sång- och dansinstitutionerna inte kommer att kunna utföra sitt uppdrag med sådan kvalitet som anslagsgivare och publik har rätt att kräva. Det är nödvändigt att se över pensionsvillkoren för dansare och sångare så att de inte drabbas ekonomiskt vid en tidig pension. Likaså bör förutsättningar ges så att de berörda yrkesgrupperna kan byta yrke då deras tid inom konstnärsyrket är slut. 11.1 Public service och TV-avgift I public service-uppdraget ligger många faktorer, bl.a. en fri och opartisk rapportering, ett mångsidigt programutbud av hög kvalitet som tillgodoser skiftande intressen, att stimulera till debatt, spegla det mångkulturella , vara folkbildande och att stärka svensk och nordisk kultur. Det omfattar också att ta vara på minoriteters intressen och att förmedla olika länders kultur. I vid mening handlar det om en folkbildande och kulturell verksamhet, oberoende av utomstående intressenter och finansiärer. Public service-verksamheten har ett stort värde även i när det totala utbudet av radio- och TV program mångdubblas. anser att övergången till digital distribution är en självklar utveckling av TV-mediet samt att distributionen skall ske i marknätet. Digitala sändningar är en naturlig och tämligen enkel utveckling mot en effektivare TV-distribution. Det är helt orimligt att behålla och underhålla ett analogt system för TV-distribution när den analoga tekniken i alla andra typer av kommunikationssystem ersätts med digital teknik. Det är varken möjligt eller önskvärt att stoppa utvecklingen. Digitalisering via marknätet är en rättvisefråga. Det digitala marknätet intar en unik position genom att det i princip kan nå ut till samtliga hushåll. Marksänd digital TV är ett mycket enkelt sätt att nå ut med stora informationsmängder till många användare . Det är viktigt att alla som kan se analoga sändningar ska garanteras tillgång till TV-mottagning antingen via digitala marksändningar eller undantagsvis via satellit. Detta bör ges regeringen till känna. Vi vill också öka möjligheterna för en decentralisering genom fler lokala och regionala TV-kanaler. Alla bör få tillgång till det viktigaste svenska och nordiska utbudet. Detta blir möjligt om vi satsar på en utbyggnad av ett digitalt nät på mark. Detta bör ges regeringen till känna. Vi ser också att digitala marksändningar innebär möjligheter för och att verka i en miljö som ger fortsatt stark ställning för public service-verksamheten. Målsättningen är att öka yttrandefriheten och mångfalden i utbudet och motverka privat och offentlig maktkoncentration. För är det väsentligt att vi kan skapa politisk stabilitet för öppenhet och konkurrensneutralitet istället för slutenhet och monopol. Regeringens proposition som kom , 2002/03:72 Digitala TV-sändningar, saknade i stora delar förslag och resonemang om hur det digitala teknikskiftet påverkar TV-hushållen, offentliga lokaler, skolor etc ur ett konsumentekonomiskt perspektiv. Propositionen antar att de tekniska tillbehören kommer att sjunka i inköpskostnader. Vidare ställningstagande tog i betänkande 2002/2003:33 följande beslut: Enligt utskottets mening vore det också önskvärt att olika utbyggnadsalternativs betydelse för finansieringsfrågan belyses innan tar slutlig ställning till utbyggnadens utformning. Av särskild betydelse i detta sammanhang är den speciella situation som befinner sig i med ensamrätt till kommersiellt baserade sändningar i det analoga marknätet. Ett senare ställningstagande i frågan om utbyggnadens utformning medger vidare att man vid bedömningen av lämplig täckningsgrad kan beakta resultatet av arbetet i den utredning som skall göra en översyn av lagen (1992:72) om koncessionsavgift på televisionens och radions område. Utskottet efterfrågar också att en tidsplan för utbyggnadens olika steg presenteras innan tar ställning. En sådan redovisning bör också innehålla uppgifter om vilka områden som kommer att omfattas av en föreslagen utbyggnad och hur många TV-hushåll, så långt detta låter sig redovisas, som kommer att ha tillgång till det digitala marknätet och vilka TV-hushåll som därmed i stället hänvisas till satellitsändningar. efterlyser en utredning som ser över marknaden. Vem ska betala tillbehören - är det konsumenterna, distributörerna, staten eller någon annan aktör? Vilka aktörer behöver samverka för att få detta att hända till 2008? Vidare bör den komission som ska tillsättas titta närmare på huruvida sändningarna ska sändas okrypterade eller krypterade. anser att komissionen ska ha till uppgift att klara ut dessa frågetecken. Detta bör ges regeringen till känna finns det en stor marknad i för piratkopierade programkort för betal-TV. Branchorganistionen uppskattar att det finns närmare 400 000 piratkort på marknaden samt att hela piratmarknaden omsätter ca . Lagen säger att det är olagligt att sälja och tillverka dessa piratkort däremot är det tillåtet att inneha piratkort. Regeringen har visserligen skärpt lagen, men valt att inte kriminalisera innehavet av kortet. Motiveringen är att det i praktiken skulle bli mycket svårt att kontrollera privat innehav av piratkort. I våra grannländer har man valt att förbjuda innehav av piratkort. I uppskattar man att försäljningen av piratkorten sjunkit med sedan förbudslagen kom. I har man inte några större problem med piratkortsförsäljning. Något som troligtvis hänger ihop med det faktum att piratkort aldrig varit tillåtet där. Det finns även en ekonomisk aspekt värd att beakta när det gäller piratkort. är ett av de få länder där vem som helst fritt kan få tillgång till andras upphovsrättsligt skyddade material utan att betala någon som helst ersättning. Detta sker alltså genom att illegalt tillverkade och distribuerade piratkort används. Den som använder piratkort behöver inte erlägga någon ersättning till distributören vilket medför att distributören inte kan redovisa korrekt antal kortinnehavare, eller betala ersättning till upphovsrättsinnehavarna. Upphovsrättsinnehavaren drabbas därmed och får inte den ersättning de har rätt till. Distributionsbolagen förlorar stora pengar på uteblivna intäkter. Branschen värderar förlusterna till . Mycket av svensk film som produceras finansieras av filmbolagen och distributionsbolagen. Om de pengar som går till den illegala marknaden kommer branschen till del istället skulle produktion av svensk film gagnas och få bättre ekonomiska möjligheter. Då det är svårt att kontrollera innehavet av piratkort bör åtgärder vidtas när det gäller tillverkningen och distributionen av piratkort. Om tillverkningen av korten förhindras kan vi också få ett stopp på försäljningen, och piratkorten kan inte brukas i samma omfattning som . Genom att försvåra, eller helst av allt, strypa tillgången på piratkort kan vi förhoppningsvis få en lösning på problemet. anser att det är nödvändigt med ökade incitament för att stoppa tillverkningen och distributionen av piratkort. Detta bör ges regeringen till känna. En kraftfull satsning på att bevara och göra den fotografiska bilden tillgänglig behövs, både vad gäller stillbildsfotografi och film. Erfarenheterna av är mycket goda. Vi menar att det är dags att detta följs upp av ett nytt liknande projekt inom fotoområdet. Ett kommande Foto-Sesam är en nödvändighet. Det är nu angeläget att formulera konkreta arbetsområden och en strategi för hur arbetet ska beräknas, organiseras och finansieras. Planeringsarbetet måste kopplas till museerna ute i landet. Flera länsmuseer och kommunala museer har omfattande erfarenheter av att arbeta med vård, registrering och tillgänglighet av fotosamlingar. Bildvårdscentraler och länsanknutna bildarkiv kan knytas till länsmuseerna i varje län. Inom varje län bör arbetet inledas med en inventering och utredning, som ska bedrivas på såväl lokal som regional nivå. En satsning på bevarande, vård och förmedling av den fotografiska bilden ska inte bara omfatta stillbildsfotografi utan även film.