mot · GR02N334 · 2003-10-07 00:00:00 — Bindande regler för transnationella företag tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av bindande regelverk för transnationella företag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skall verka pådrivande internationellt och genom EU för att inom FN utarbeta ett internationellt bindande regelverk för transnationella företag.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utredning av hur ett globalt och nationellt regelverk för bindande regelverk för transnationella företag skall utformas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utredning av på vilket sätt och Svensk Exportkredits kredit- och garantigivning skulle kunna användas som ett verktyg för att förmå svenska företag att leva upp till, och ge förslag på vidareutveckling av, uppförandekoder, som exempelvis Swedish Social Compact. 1Yrkande 2 hänvisat till UU. I dagens globaliserade värld får stora transnationella företag allt mer makt. FN uppskattar att stora företag utgör 51 av världens 100 största ekonomiska enheter. Demokratiska institutioner riskerar att i jämförelse med dessa bolag få allt mindre att säga till om, då företagen allt lättare kan flytta sin verksamhet mellan länder. Företagen kan därmed komma att spela ut olika länder och deras regeringar mot varandra, i jakt på mest förmånliga villkor. Ett annat problem är att många företag använder dubbla standarder, t.ex. en hög säkerhetsstandard på oljeledningar i rika länder och sämre standard i fattiga länder, vilket får förödande konsekvenser varje gång en olycka sker. Multinationella företag har vid alltför många tillfällen gjort sig skyldiga till omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna och internationella miljökonventioner. Exempel på det är olyckan i Bhopal i , som leder till att det föds missbildade barn och oljebolaget omfattande förstörelse och förgiftning av mark, vatten och luft i . Den här utvecklingen har underlättats av att många av världens länder har av- och omreglerat världens ekonomi, till exempel liberaliserat världshandeln, i syfte att integrera olika länder mer med varandra. Det har i många fall lett till positiva resultat, som billigare produkter för många konsumenter. Men att det , på sina håll, har lett till problem står utom tvivel. I många länder är möjligheten att hålla transnationella företag ansvariga för brott liten för att inte säga ofta minimal och skälen till det är flera. Begränsningar i lagen och brist på finansiella resurser för att driva rättsprocesser omintetgör möjligheten att utkräva ansvar på en nationell nivå i många länder. I länder där transnationella företag representerar en betydelsefull källa för investeringar kan regeringar känna sig tveksamma till att äventyra välbehövliga intäkter genom att driva igenom förbättrade regelverk för sociala rättigheter och miljöhänsyn. Ett transnationellt företag har fördelen av att vara en juridisk person, vilket innebär att det inte behöver följa internationell rätt. Internationell rätt gäller generellt bara stater och inte juridiska personer. Företagens struktur med spridning i flera länder gör det svårt att utkräva ansvar med ett nationellt rättssystem. I då ekonomin och marknaderna i allt större utsträckning blivit globala är det viktigt att politiken används som ett instrument för att skapa globala regler. Det finns en rad internationella överenskommelser om miljörättigheter och mänskliga rättigheter. Ansvaret för att dessa följs bör inte bara åligga staterna utan också storföretagen. Frivilliga initiativ räcker inte Insikten om svårigheten att hålla företag ansvariga för deras handlingar endast genom nationella regleringar har lett till olika slags initiativ. Den har valt att driva det man kallar Globalt Ansvar, Swedish Social Compact (SSC), som en kopia av FN:s program Global Compact. Initiativet syftar till att få svenska företag att agera ambassadörer för mänskliga rättigheter och en god miljö. Det är självklart positivt om regeringens initiativ leder till positiva resultat inom olika företag. Risken är dock att initiativet inte kommer att omfatta många av de bolag som helt rätt är kritiserade för sin verksamhet och att SSC blir ett PR-instrument för somliga mer ambitiösa svenska företag. Alla företag måste kunna hållas ansvariga för hela sin verksamhet, och då kan regeringen och det internationella samfundet inte bara ägna sig åt dem som är bäst i klassen. Det kommer också tyvärr ständigt fram nya exempel på att frivilliga initiativ, som riktlinjer, FN:s Global Compact eller det svenska Globalt Ansvar, inte är tillräckligt för att komma till rätta med företag som agerar oansvarigt. Ett tydligt, svenskt exempel, som SVT:s uppmärksammade , är och Copcos agerande i , där man har ett samarbete med ett lokalt gruvbolag. Konsekvenserna av guldutvinningen har drabbat runt 10 000 människor. Vattnet är inte längre drickbart, människor som opponerar sig mot gruvdriften förföljs och mördas. Enligt har de svenska företagen ca 30 anställda på plats. Enligt riktlinjer skall företag bl.a. bidra till ekonomisk, social och miljömässig utveckling i syfte att uppnå en hållbar utveckling, respektera de mänskliga rättigheterna för de individer som påverkas av deras verksamhet i linje med värdregeringens internationella skyldigheter och åtaganden, samt uppmuntra affärspartner, inklusive leverantörer och underleverantörer att tillämpa principer för bedrivande av verksamhet som är förenliga med riktlinjerna. Företagen skall även enligt riktlinjerna samla in adekvat och lämplig information beträffande de miljömässiga, hälso- och säkerhetsbetingade följderna av sin verksamhet. och Attac anmälde företagen till den nationella kontaktpunkten för att man i bryter mot riktlinjer. lade Nationella Kontaktpunkten ned anmälan mot företagen. Trots riktlinjerna, fastslagna i , händer inget. Bristen på internationellt bindande regler för företagen har gjort att användningen av uppförandekoder ökat snabbt. Uppförandekoder är dokument som anger vilka principer som ska gälla för företagens verksamhet (exempelvis anställdas arbetsvillkor och hälso- och säkerhetsaspekter). Uppförandekoderna har blivit redskap för företagen för att se till att sociala och miljömässiga krav uppfylls både i den egna verksamheten och i underleverantörernas verksamhet. Problemet med dessa koder är att de inte är lagligt bindande utan endast är frivilliga åtaganden. Koderna utvecklas och antas av enskilda företag eller företagarorganisationer och ibland i samarbete med fackliga organisationer och mellanstatliga organisationer. har utarbetat en så kallad Code of practice för cirka tjugo branscher. Även FN:s jordbruksavdelning FAO och har tagit fram riktlinjer som berör enskilda företags distribution och marknadsföring av enskilda varor. Ett stort problem med uppförandekoderna är att de alltför använts mer som ett redskap för marknadsföring än som ett sätt att förbättra de anställdas arbetsförhållanden. Ofta är koderna mycket vaga och saknar konkreta metoder och mål att arbeta mot. Inte sällan är koderna helt okända bland de underleverantörer där tillverkningen faktiskt sker liksom bland arbetarna. Eftersom alltfler företag lägger ut tillverkning till underleverantörer blir kedjan svår att kontrollera och granska i förhållande till företagens uppförandekoder. Det är först när uppförandekoder har omvandlats till bindande regler med möjligheter till sanktioner om reglerna bryts som de har lett till eftersträvade resultat. Bindande regler för transnationella företag Grundläggande för en hållbar utveckling är att samhället har slagit fast fungerande institutioner för hur olika aktörer får, eller inte får, agera. finns många fungerande institutioner både nationellt och globalt. Dock finns det inga institutioner som reglerar företagens verksamhet på ett globalt plan. Diskussioner om att införa detta har förts inom för transnationella företag, men parterna avbröt förhandlingarna eftersom många av de rika länderna kraftigt motsatte sig att deras företag skulle åläggas regleringar. Efter om miljö och utveckling i åtog sig de transnationella företagen att frivilligt, bland annat genom uppförandekoder, verka för en hållbar utveckling. kan vi konstatera att de frivilliga åtagandena knappast lett till en hållbar utveckling och att det nu är tid för en internationell konvention om de transnationella företagens ansvar. Mot bakgrund av de problem som finns med att hålla transnationella företag ansvariga för sina handlingar så är det nödvändigt att det tas nya initiativ för bindande regler för transnationella företag. Detta skall ges regeringen till känna. borde föregå med gott föredöme och verka pådrivande internationellt och genom EU för att inom FN utarbeta internationellt bindande regelverk för transnationella företag. Detta skall ges regeringen till känna. Regeringen bör därför omgående utreda hur ett sådant regelverk skulle kunna se ut både nationellt och internationellt, för att nå målet om att förmå företagen att leva upp till globalt accepterade uppföranderegler. Detta skall ges regeringen till känna. Moderna förslag för hur ett regelverk för det man kallar corporate accountability skulle kunna se ut har kommit bland annat från miljöorganisationen of the . Dessa förslag kan vara intressanta att granska i en svensk utredning. Vi kan också göra mycket på hemmaplan . En verkningsfull åtgärd vore att förändra reglerna så att offentlig kredit- och garantigivning från och enbart kan accepteras för bolag som lever upp till en rad grundläggande regler för exempelvis arbetsrätt, miljörättigheter och mänskliga rättigheter. Detta skall ges regeringen till känna.