mot · GR02MJ472 · 2003-10-07 00:00:00 — Den bör dock vara lägre än deponiskatten för att styra mot återanvändning och materialåtervinning. Den bör inte innefatta förbränningsskatt på biobränsle. Exempel på när förbränning är en lyckad form av energi och näringsåtervinning är eldning med skogsavfall i form av flis och annan träflis från rent trä, vilket ger en utmärkt fin aska som kan återföras till skogsmark. Aska har högt pH-värde och innehåller de spårämnen som växande skog tar upp och lagrar i barr och finkvist. Askåterföring i kombination med kalk är en utmärkt form för vitalisering av försurad skogsmark. Ett problem är att behandlat virke (kreosotimpregnerat, tryckimpregnerat) blandas med rent träavfall till energiflis. På så sätt undviker verksamhetsutövaren att betala avgifter för miljöfarligt avfall. Vi anser att det behövs ett kontroll- och deklarationssystem för träflis. är i grunden för att man använder ekonomiska styrmedel inom miljöområdet. En förbränningsskatt gynnar fortsatt teknikutveckling inom återvinningsområdet. finns det tillfällen när förbränning är det bästa alternativet både från miljö- och samhällsekonomisk synpunkt, och det är viktigt att ha en väl avvägd avgift. Därför måste avgiften för förbränning sättas på ett sådant sätt att miljömässigt sund materialåtervinning gynnas. Vi vill undvika en situation där materialåtervinning tvingas fram även om materialåtervinning är ett sämre alternativ än förbränning t.ex. på grund av långa transporter eller miljömässigt tveksamma återvinningsprocesser. Sorterat avfall skall vara helt eller delvis befriat från förbränningsskatt. Skattereglerna får inte heller vara sådana att de gynnar oljeförbränning på avfallsförbränningens bekostnad även om avfallsförbränning i huvudsak skall ses som ett sätt att ta hand om avfall, inte som en källa till energi. anser att det finns skäl att utreda möjligheterna för en differentiering av deponiskatten beroende på avfallets innehåll av miljö- och hälsoskadliga ämnen. Grunden för att nå en hållbar utveckling är att hitta en balans så att det vi producerar återanvänds eller återvinns och ger minsta skada för natur, miljö och människa. Målsättningen är att vi genom ny teknik lär oss producera så lite avfall som möjligt. Kloka lösningar på produkter som använder t.ex. mindre förpackningar är viktigt. kommer ett modernt samhälle alltid att producera en viss mängd avfall, och av den anledningen måste omhändertagandet av avfall bli bättre. Avfallspolitiken ska främst syfta till att minimera mängden avfall. Det avfall som ändå uppstår ska i första hand återanvändas, i andra hand ska material återvinnas, i tredje hand ska energi utvinnas ur avfallet. Endast om detta inte är möjligt ska avfallet deponeras. Grundprincipen ska vara att avfall ska tas om hand så nära källan som möjligt. Beslut kring hur återvinning sker (energi- eller materialåtervinning) bör baseras på en helhetsbedömning. I denna bör ingå transporter, miljöeffekter av återvinningsmetoden, energivinster mellan återvinning och nyproduktion, alternativ till den energi som återvinns via sopförbränning etc. Det är uppenbart att även om man skall ha en nationell grundsyn på hur kretsloppspolitiken skall ske bör man i ett land som anpassa politiken efter de mycket olika regionala förhållanden som råder i landet. Därför bör den regionala beslutsnivån få ett stort ansvar att tillsammans med ha ett huvudansvar för den regionala strategin för återvinning. Vi anser att det är mycket oroande att rapporter visar att det finns en kraftig variation i kommunernas insatser inom insamlingen av farligt avfall från hushållen. Regeringen bör här sätta mätbara miljömål för hur stor fraktion av hushållens farliga avfall som skall omhändertas. Vidare bör regeringen ge länsstyrelserna ett tydligt uppdrag att följa upp kommunernas arbete med hur farligt avfall hanteras. Regeringen bör återkomma med en uppföljning av vad de vidtagna åtgärderna har haft för effekt. Det är viktigt att kommunernas monopol vad avser avfallshantering från verksamheter försvinner. Uppföljningen av att farligt avfall tas om hand på ett korrekt sätt bör kunna ligga inom den vanliga miljötillsynen av verksamheten. anser därför att man bör ta bort bestämmelsen i 15 kap. 10 § , som reglerar kommunernas rätt att föreskriva att transporter, återvinning eller bortskaffande av farligt avfall skall ske genom kommunens försorg. För att nå målet om avfallsreduktion är det viktigt att producentansvaret utformas så att det uppmuntrar till minskad mängd avfall, till produkter som är lätta att återanvända och till produkter vilkas komponenter lätt kan separeras för att återanvändas. Producentansvaret bör därför utvärderas noggrant och vidareutvecklas. Dagens producentansvar kräver kvantitativa och mätbara mål som är tidsbestämda och successivt skärps. Då det viktiga är att få en acceptans av kretsloppstänkandet bör en samhällsekonomisk analys av systemet med producentansvar mynna ut i eventuella justeringar i avgifter och regelverk så att kostnader motsvaras av miljövinster. bör få som en del av sitt övergripande ansvar att se över dessa saker. Vi menar vidare att det finns anledning att utöka producentansvaret till att omfatta fler produkter. Det individuella ansvaret för olika producenter skall, enligt vår mening, så långt som möjligt stimuleras. Ett sätt att åstadkomma detta är att införa kretsloppsförsäkringar för en rad produkter, exempelvis bilar, datorer, elektroniska produkter och vitvaror. En kretsloppsförsäkring tecknas av den enskilde producenten med ett försäkringsbolag som tar ansvaret för att produkten återvinns enligt gällande lagar och regleringar. Försäkringsbolagen kommer troligen att premiera företag och produkter med låga omhändertagandekostnader och hög återvinningsgrad, vilket därmed ger den enskilde producenten incitament att tillverka just sådana produkter. Försäkringen måste vara sådan att försäkringsbolaget tar hela kostnaden för produkten både återvinning och eventuell deponering. Vi anser att det är dags att ta steget fullt ut och införa försäkringssystemet för någon produktgrupp. En liberal miljöpolitik grundar sig på tanken att de miljöbeslut som fattas ska vara baserade på en rationell grund. Detta innebär att miljöforskning för oss är av allra största vikt. Den liberala forskningspolitiken på detta område skiljer sig inte från de grundpelare vi har på andra forskningsområden. Vi tror att det är av stor vikt att stärka den enskilda forskarens fria ställning. Det är endast då man vågar komma med obehagliga sanningar. Detta är ett av skälen till att vi vill öka fakultetsanslagen till våra universitet. Detta hindrar dock inte att det behövs tillfälliga punktinsatser och utredningar. Detta är skälet till att vill göra en förstärkning av konto 26:1 Formas. Denna satsning bör vara riktad mot framtagandet av alternativa bränslen, framför allt vad avser stöd till samverkan mellan företag och akademi.