mot · GR02Ub390 · 2003-10-07 00:00:00 — Äldre personer ges också sämre förutsättningar för att få studiemedel och studerande med barn har fått det sämre när ersättningen blivit lägre. 8.1 utgångspunkter för ett nytt studiemedelssystem Studiemedelssystemets primära uppgift bör vara att förverkliga samhällets intresse i att den enskilde medborgaren satsar på högre utbildning och att främja rekryteringen genom att undanröja sociala och ekonomiska hinder för högre studier. Högre utbildning är en god investering både för den enskilde studenten och för samhället. Det är därför självklart att staten bör subventionera en del av den enskildes kostnader för studier och dela risken med den enskilde. Ett nytt studiefinansieringssystem bör bygga på fyra grundläggande principer: Det ska vara lika för alla. Skuldbördan måste lättas efter studietiden. Det måste vara enklare och lättöverskådligare . Subventionerna i systemet måste bli tydligare. Utifrån dessa principiella grunder bör ett nytt och förbättrat studiefinansieringssystem byggas. förslag är att bidrag och lån skall utgöra vardera av totalbeloppet i studiemedelssystemet. Återbetalningen utformas som ett modifierat annuitetslån och fribeloppet uppgår till två basbelopp. Detta förslag innebär att skuldbördan blir hanterlig för alla studenter och att möjligheten att undvika lån blir större genom ett höjt fribelopp. Ett studiefinansieringssystem måste vara hållbart och förutsägbart över tiden, såväl för den enskilde studenten som för staten. Med ett nytt system i enlighet med denna modell kan också den sociala snedrekryteringen minskas. I förening med skatteförslag kommer detta förslag att möjliggöra för stora grupper att minska sin lånebörda . Därmed blir det också lättare för personer från studieovana hem att ta steget in i högskolan. Så fort samhällsekonomin ger utrymme är det prioriterat att höja totalbeloppet i studiemedelssystemet. Möjligheten att kunna få studiemedel ytterligare någon termin utöver de normala 12 bör finnas. Att inte ha den möjligheten riskerar att endast leda till ett enormt resursslöseri i form av oavslutade utbildningar och outnyttjad kompetens. Många studenter riskerar att inte ha ekonomisk möjlighet att genomföra längre utbildningar, såsom läkar- eller apotekarutbildningar.Vad som ovan anförts om att så snart statsfinanserna medger det införa ett nytt studiemedelssystem där bidrag och lån skall utgöra vardera av totalbeloppet bör ges regeringen till känna. 8.2 Reserabatt för studenter Sedan beslutade att slopa de statliga medlen för subventionerade studeranderabatter har () och () m.fl. lyckats behålla ett fungerande rabattsystem för studerandekollektivet. Grunden för att få reserabatt har varit att studenten varit inskriven i en studentkår. Medlemskapet i studentkåren berättigar sedan till bl.a. rabatt på SJ. Sedan höstterminen 2002 är SJ:s rabatt ändrad till att enbart gälla dem som är heltidsstuderande och som har tagit sina 20 poäng per termin. Medlemskapet i studentkåren är inte längre grunden för rabatter. SJ räknar bort alla som inte studerar heltid, något som är en väldigt omodern syn på studenter. Resultatet blir en snäv och orättvis studentrabatt på tågresor. Förslaget får oacceptabla följder och utesluter studenter som deltidsstuderar, inte lyckats ta alla poäng, att studera utan studielån eller är för gamla för att få lån, forskarstuderande m.fl. För t.ex. landsbygdsbor, med långa avstånd till utbildningsorten och där enda möjligheten är deltidsstudier, kan försämringen av reserabatten leda till att det blir omöjligt att bedriva studierna. Av rättvise- och tillgänglighetsskäl och av många andra skäl måste försämringen av reserabatten ses över. De anförda skälen om fusk måste lösas på annat sätt. Regeringen har ett ansvar i denna fråga och bör se över detta. Vad som ovan anförts om en översyn av reserabatten har vi tidigare lagt ett yrkande om till , som ännu inte behandlats, varför vi avstår från att återupprepa detta krav. Tyvärr har inte trygghetssystemen förändrats i takt med att högskolan har byggts ut och nya grupper kommit in. Studenter utesluts i princip ur trygghetssystemen eftersom de inte arbetar och därmed saknar sjukpenninggrundande inkomst. Otrygga ekonomiska förutsättningar innebär negativa konsekvenser för enskilda studenter men det motverkar också regeringens mål om en minskad snedrekrytering och en ökad mångfald i högskolan. Det måste vara möjligt, ekonomiskt och socialt, att kombinera studier med övrigt familjeliv om vi skall uppnå visionen om ett livslångt lärande. Från statliga myndigheters sida råder ingen samfälld syn på vad det innebär att vara student vid ett svenskt lärosäte.Det finns goda skäl att anta att studenter känner otrygghet inför olika myndigheters system. Beslut som berör samma grupp människor och som inte samordnas skapar ett ojämlikt och i förlängningen diskriminerande system. I det moderna kunskapssamhället ställs det allt högre krav på människors utbildning och kompetensutveckling. Den högre utbildningen har en viktig funktion att fylla för att möjliggöra ett livslångt lärande. För att utjämna de sociala klyftorna är det viktigt att alla, oavsett kön, ålder, funktionshinder eller etnisk och social bakgrund, ges tillträde till den högre utbildningen. Detta är en av utbildningspolitikens största utmaningar för framtiden. Vi välkomnar att regeringen nu äntligen, , tagit till sig argumenten och ser över studenternas studiesociala situation. Vi vet att många enskilda frågor som berör studenter och forskarstuderande har behandlats av . Det kan röra sig om så olika områden som bostäder, familjestöd och arbetsmarknadspolitik. Många av besluten har varit till studenternas nackdel och den sammantagna effekten har för många blivit alltför stor. När nu regeringen tillsatt en utredning har de valt att inte ge utrymme för förändringar och förbättringar. Utredningsdirektiven är begränsade till att analysera den ekonomiska och sociala situationen för de studerande för att lämna underlag till regeringens fortsatta överväganden. Detta leder till att hela utredningen sannolikt kommer att bli helt tandlös. Eftersom regeringen anser att grundstrukturerna för de olika socialförsäkringssystemen ska ligga fast finns det dessvärre inget som talar för att regeringen är beredd att verkligen låta studenterna ta del av trygghetssystemen. Utredningen skall redovisas men vi anser redan nu att regeringen bör tillsätta en ny utredning som är parlamentariskt sammansatt och där studenterna ges ordentlig representation. Detta bör ges regeringen till känna. Det är självklart att studentens roll i högskolan skall vara den aktiva medaktörens. Grunden för ett optimalt studentinflytande är ett gott formellt inflytande och att studenterna skall ha rätt att som fullvärdiga ledamöter delta i alla styrelser och nämnder inom högskolan. Forskarstuderande har en situation som varken är jämförbar med grundutbildningsstudentens eller de av högskolan anställda lärarna/forskarna. Därför är det viktigt att även forskarstuderandes representation i olika beslutande organ säkerställs. Regeringen bör göra en översyn över hur forskarstuderandes inflytande säkerställs. Detta bör ges regeringen till känna. värnar föreningsfriheten, och är följaktligen emot kårobligatoriet. I en SCB-studie framgår att många studenter är kritiska till studentkårens roll. Studenterna hävdar att kåren inte tillfredsställer sina medlemmars behov och att informationen är bristfällig. De vet inte heller vem som är deras företrädare eller vad kåren gör. Såväl strukturen som kårens attityd utpekas som hinder mot studentinflytande. Detta förhållande visar att kårobligatoriet inte fyller den funktion som ursprungligen åsyftades. Förutom att det är principiellt fel att tvångsansluta studenter till en kår, talar dessa fakta också för att kårobligatoriet är otidsenligt och bör avskaffas. Detta skulle inte minst kunna vara en injektion för kårerna själva, vilka alltid oavsett vad som händer kan räkna med ett stort medlemsantal . Kårernas och deras förbunds legitimitet skulle dessutom öka eftersom de skulle bestå av studenter som aktivt har slagit sig samman för att göra sina röster hörda, snarare än tvångsanslutna och likgiltiga medlemmar. Vid ett avskaffande av kårobligatoriet måste dock såväl den utbildningsbevakning och det studiesociala arbete studentkårerna handhar som studentinflytandet tryggas. Vad som ovan anförts om ett avskaffande av kårobligatoriet bör ges regeringen till känna. Högskolorna bedriver i flera fall myndighetsutövning i förhållande till studenterna, vad beträffar antagning, examination, beviljande av studieuppehåll, rätt att fullfölja utbildning, rätt till omtentamen, byte av examinator, tillgodoräknande av poäng med mera. Högskolornas lokala regelverk måste ses över oftare av JO och . Regler som rör studieuppehåll, antagning och rätten att genomgå prov bör också regleras i högskoleförordningen på ett tydligare sätt. Högskolornas lokala regelverk finns inte alltid sammanställda eller tillgängliga vilket lett till stora skillnader i praxis mellan olika högskolor och mellan olika delar av samma högskola, vilket kan vara svåröverskådligt för den enskilde studenten. Givetvis bör högskolorna vara skyldiga att dokumentera sin praxis och också motivera alla beslut skriftligt. Det bör ankomma på regeringen att göra erforderliga förändringar av högskoleförordningen för att garantera detta. Vad som ovan anförts om förtydligande av högskoleförordningen för att säkra studenternas rättssäkerhet bör ges regeringen till känna. välkomnar det faktum att regeringen har agerat för ökad rättssäkerhet för studenter i form av att även studenter skall omfattas av diskrimineringslagstiftningen. För att skapa klarhet i de rättigheter och skyldigheter man som student har och för att tydliggöra studentens rättsliga ställning kan det finnas skäl att inrätta en funktion som studentombudsman. Det har redan visat sig att den s.k. likabehandlingslagen är tandlös, eftersom det inte finns någon sanktionsmöjlighet mot de lärosäten som inte följer lagen. anser att lagen om likabehandling måste åtföljas av lämpliga sanktionsmöjligheter. Förslag på hur sanktionsmöjligheterna skall utformas bör ges i uppgift till regeringen att återkomma med. Detta bör ges regeringen till känna. I samband med att högskolan har expanderat måste frågan om expansionens betydelse för undervisnings- och examinationsformer belysas. Välgrundade farhågor om att allt större studentgrupper försvårar en pedagogisk förnyelse i skolan har väckts. Även distansutbildningarnas framväxt ställer nya krav på examinationsformer. Många enskilda lärare vid många högskolor gör ett förtjänstfullt arbete med att utveckla undervisnings- och examinationsformerna. Det är varken önskvärt eller möjligt att nationellt föreskriva vilken form undervisning och examination skall ha. Det är däremot möjligt att dokumentera det som sker och därigenom bidra till att kunskaper och erfarenheter sprids till alla högskolor i . bör ges ett uppdrag med denna innebörd. Vad som ovan anförts om ett uppdrag till för att utveckla undervisnings- och examinationsformer bör ges regeringen till känna. Även om en stor del av de hyresbostäder som byggs är specialbostäder för exempelvis studenter skulle nybyggnationen av studentbostäder behöva vara högre. Bostadssituationen för landets studenter är alarmerande. anser att inriktningen på bostadspolitiken bör vara att helt komma bort från subventioner av olika slag. För att kunna minska bristen på studentbostäder är det dock fortfarande befogat med subventioner för studentbostäder. Dels mot bakgrund av det skriande behovet av studentbostäder, dels mot bakgrund av att investeringsbidrag till studentbostäder, till skillnad mot andra subventioner, visat sig fungera. För att investeringsbidrag för byggande av studentbostäder ska fungera bra behövs dock mer av långsiktighet, vilket man verkligen inte kan säga att regeringens politik på området har varit. Det förra investeringsbidraget infördes och fanns kvar till utgången av 1999. Bara för att återkomma i en liknande form . Det förra investeringsbidraget infördes och fanns kvar till utgången av 1999, bara för att återkomma i en liknande form . beslutade om en förlängning av investeringsbidraget till och med . Sedan är det oklart hur det blir. Resultatet av ryckigheten syns tydligt. Byggandet av studentbostäder har stått och stampat . Men vill allt fler ha del av det statliga byggstödet till studentbostäder, enligt . Risken är att det är många av de planer på att bygga studentbostäder som finns kommer att läggas på is om investeringsbidraget inte förlängs. har varit kritiskt till regeringens famlande fram och tillbaka med investeringsbidrag för studentbostäder. Det bästa staten kan göra för att förbättra studenternas bostadssituation är att ha mer långsiktighet i investeringsbidragen. Då kan staten också kräva av kommun, näringsliv, studentbostadsföretag och högskola på respektive ort att agera långsiktigt, exempelvis genom att göra en gemensam planering framåt och bland annat titta på vilka områden det finns att bebygga. Regeringen har ett ansvar för att tillsammans med de kommuner som har högskolor och universitet forma en strategi för hur studentbostadstillgången skall säkras framgent. Användningen av de resurser som avsatts för att stimulera nybyggnation av studentbostäder bör avgöras genom dessa diskussioner. Studenters situation på dagens bostadsmarknad bör särskilt analyseras och belysas mot bakgrund av denna grupps särskilda behov. Regeringen bör få i uppdrag bjuda in berörda kommuner, högskolor och studentkårer till överläggningar om hur bostadssituationen för studenter skall hanteras framgent. Detta bör ges regeringen till känna. Då en högskola eller ett universitet får fler platser ökar givetvis behovet av studentbostäder. Kommunen måste ha med detta i planeringen istället för att lämna de studerande med ett tröstlöst sökande efter bostad. Därför anser vi att kommunen ska ha ett bostadsförsörjningsansvar vid ökat antal studieplatser. Detta bör ges regeringen till känna. Vid nybyggnation är det också viktigt att studentbostäderna är tillgängliga för funktionshindrade. Utbudet av tillgängliga studentbostäder är exempelvis i i det närmaste obefintligt. Även vid nybyggnationen händer det att man gör avsteg från kravet på tillgänglighet. Detta är inte acceptabelt. I en utbildningsstruktur på eftergymnasial nivå skall en lång rad behov tillgodoses. är det viktigt att inte skapa ett lappverk där meritvärdet av genomgången utbildning är oklart. Inte minst måste utbildningarna vara gångbara inom övriga EU-länder och även i ett vidare internationellt perspektiv. Utbildningen måste ges ett sådant innehåll att individen efter avslutade studier av olika längd kan ges utbildningsbevis eller examina som har ett tydligt och väl känt meritvärde på såväl den nationella som den internationella arbetsmarknaden. Omvänt måste det svenska högskoleväsendet bli mer flexibelt vad gäller att tillgodoräkna utbildningar från utländska lärosäten. Därför måste ett väl fungerande tillgodoräknande, ett ekvivalveringssystem av utländsk utbildning, finnas för att kvalitetspröva såväl det svenska som utländska kursutbudet. Det system för studier utomlands som råder gör att många studenter får problem dels i meritvärderingen till antagningen till utbildningar, dels i ansökningsprocessen för att erhålla studiemedel. I med allt mer tilltagande internationalisering i utbildningarna och ett ökat internationellt utbyte mellan svenska och utländska lärosäten måste instrumenten för meritvärdering följa med i utvecklingen. Att regeringen nu anslutit till Lissabonkonventionen innebär inte att frågan är utagerad. Istället bör effekterna av detta utvärderas. Regeringen bör ta initiativ till en utvärdering av instrumenten för meritvärdering. Detta bör ges regeringen till känna. 16 Distansutbildning/nätuniversitet menar att distansutbildning har en stor och viktig funktion att fylla allt eftersom det livslånga lärandet ökar i betydelse. Inrättandet av ett nätuniversitet är därför ett steg i rätt riktning. Distansutbildning som utbildningsform är värdefull, speciellt för studerande som av familje- eller arbetsmarknadsskäl inte kan flytta till den ordinarie högskoleorten. Distansutbildningar har även öppnat upp för lokala lärcentra, som samlar studenter på mindre orter till studier på distans från lärosätet. Ett positivt exempel är Akademi Norr, som möjliggör studier i bl.a. Bilsystem i , som möter näringslivets behov av kvalificerad arbetskraft (testanläggningen för bilar är en stor verksamhet i trakten). Vi ser dock att det krävs betydande insatser för att utveckla pedagogiska former som gör distansutbildningarna till en fullgod lärandemiljö. Kvalitetsutvecklingen, inom ramen för den föreslagna nya myndigheten, bör ha en avgörande betydelse. Vad som ovan anförts om att utveckla pedagogiska former för distansutbildning bör ges regeringen till känna. 16.1 Kvalitet i distansutbildningen Distansutbildning kräver en mycket omsorgsfull organisatorisk, pedagogisk och teknisk planering. Att kommunikationen mellan deltagarna fungerar är naturligtvis också viktigt. menar att kurser i distanspedagogik och distansmetodik bör ges i all lärarutbildning och vidareutbildning för lärare. Kurserna bör inte vara frikopplade från övriga kurser utan tvärtom integrerade i de ordinarie kurserna. Motivet bakom en sådan integrering är tron på att tekniken skall användas som ett hjälpmedel i ett pedagogiskt sammanhang. En anpassning av lärarutbildningen till ett IT-samhälle innebär en förändring i hur lärarutbildare, studerande, mentorer och andra intressenter arbetar tillsammans i samverkande skolor. Viktigt är också utvecklingen av nya sätt att tänka, och att administrativa och tekniska strukturer anpassas till det nya samhället. Likvärdiga kvalitetskrav som ställs på traditionell högskoleutbildning måste ställas på distansutbildning. Det innebär, förutom att innehållet skall vila på vetenskaplig grund, att det också är nödvändigt att anpassa undervisningsformen till de studerandes villkor och behov. Likaså är tillgången till kvalificerad studievägledning ett viktigt kvalitetskrav även för distansstuderande. bör ges i uppdrag att särskilt granska kvalitetsarbetet inom distansutbildningen. Detta bör ges regeringen till känna. Likvärdiga kvalitetskrav som ställs på traditionell högskoleutbildning måste ställas på distansutbildning. Detta bör ges regeringen till känna. Kurser i distanspedagogik och distansmetodik bör ges i all lärarutbildning och vidareutbildning för lärare. Detta bör ges regeringen till känna. 16.2 Modern teknik i distansutbildningen Teknisk utrustning har ofta vållat problem i samband med distansutbildning. Problemen har legat i bristande teknik, bland studenternas kunnande och ibland har problemet i huvudsak legat hos utbildningsanordnarna. Elektroniska kommunikationsmöjligheter till rimliga priser är en avgörande förutsättning för distansstudier. En snabb utbyggnad av den digitala infrastrukturen måste därför prioriteras. I väntan på ett nationellt fibernät kommer andra tekniker att behövas, och en rimlig åtgärd är att införa enhetstaxa för elektroniska anslutningar. Det är även viktigt att kraven på tekniken läggs på rätt nivå och att det finns tillgång till teknisk support. har tidigare krävt bredbandsutbyggnad i hela landet och vårt krav tål att återupprepas inte minst för att möjliggöra distansstudier. Detta bör ges regeringen till känna. 16.3 Studiesociala aspekter på distansutbildning Distansstudier öppnar stora möjligheter för lärande men utbildningsformen ställer också krav på samhället i övrigt. Distansstudenternas studiesociala situation kan se annorlunda ut än den traditionelle campus-studentens. Det finns således också sociala aspekter på att allt fler väljer att studera på distans. Vilken roll spelar till exempel studentkårerna för distansstudenter och hur behöver de utveckla sin verksamhet? Hur skall distansstudenternas studentinflytande kunna säkerställas? Vi förutsätter att den studiesociala utredning som just nu genomförs belyser även distansstudenternas studiesociala situation. Detta bör ges regeringen till känna. Strävan efter ny kunskap är en av de egenskaper som kännetecknar människan. Den fria och kritiskt tänkande och granskande forskningen är ett omistligt inslag i det öppna samhället. Det är en huvuduppgift för utbildnings- och forskningspolitiken att slå vakt om ett fritt kunskapssökande och att stimulera till det öppna samtalet. En annan viktig uppgift för forskningspolitiken är att bereda möjligheter för forskare att på internationellt jämförbara villkor bedriva forskning i . Många av de viktigaste upptäckter som gjorts i världen har varit resultatet av det fria och förutsättningslösa kunskapssökande som sker i form av grundforskning. Det är genom grundforskningen som basen läggs för framgångsrik tillämpad forskning och utvecklingsarbete i samhället. De kunskaper som uppnåtts genom grundforskningen är också det som utgör basen för utbildningen vid universitet och högskolor. har genomfört en stor enkätundersökning bland landets 18 400 doktorander. Drygt 7 000 har svarat och delat med sig av sin situation inom forskningsvärlden. Svaren presenterades i den s.k. Doktorandspegeln. Undersökningen visar att flertalet doktorander i landet upplever sin utbildning som positiv och stimulerande. De flesta upplever att handledning, kurser och kunskapsutveckling fungerar på ett tillfredsställande sätt. skulle välja att påbörja forskarutbildningen om de fick göra om sitt val och ungefär samma andel skulle då välja samma lärosäte. Men det finns även brister i forskarvärlden. Trots att nära hälften av landets forskarstuderande numera är kvinnor är fortfarande åtta av tio av deras handledare män. Många kvinnor uppger att de befunnit sig i en beroendesituation till sin handledare som känts besvärande. Kvinnorna uppfattar sig också i långt mindre grad accepterade som medlemmar i forskarkollektivet. Vad som ovan anförts om vikten av jämställdhet inom forskarvärlden bör ges regeringen till känna. 17.1 Samverkan med det omgivande samhället De statliga universitetens och högskolornas huvuduppgifter är att anordna utbildning som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund och beprövad erfarenhet samt att garantera goda förutsättningar för akademisk forskning. De ska också, i den så kallade tredje uppgiften, samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet. Det är dock stora skillnader i hur de statliga lärosätena hanterar denna tredje uppgift. Regeringen bör få i uppdrag att göra en översyn på hur den så kallade tredje uppgiften sköts av lärosätena. Detta bör ges regeringen till känna. välkomnar att regeringen, efter många propåer, nu inlett en satsning på forskningen. Det är viktigt för att stärka det öppna samhället, för att stärka svenskt näringsliv och för att kvalitetssäkra utbyggnaden av den högre utbildningen. Det finns dock svårigheter att hävda den enskilde forskarens frihet gentemot en högskolas styrelse, då makten flyttas från de kollegialt utnämnda fakultetsnämnderna. Detta bör uppmärksammas i den fortsatta beredningen. Regeringen bör återkomma med förslag för att trygga den akademiska friheten. Detta bör ges regeringen till känna. 17.2 Forskning vid mindre och medelstora högskolor Efter den stora kvantitativa utbyggnaden av den högre utbildningen måste nu de mindre och medelstora högskolorna ges möjlighet att bevisa sin vetenskapliga kvalitet. Högre utbildning skall bedrivas på vetenskaplig eller konstnärlig grund. En egen forskning är därmed nödvändig för att säkra grundutbildningens kvalitet vid alla lärosäten. Dels måste lärosätets egna lärare ges möjlighet att forska för att vidareutvecklas i sin roll, dels är högskolornas forskning viktig för att kunna attrahera nya lärare och forskare.