mot · GR02U348 · 2003-10-07 00:00:00 — Global utveckling, solidaritet och förvaltarskap, utgiftsområde 7 Det utbredda fattigdomen är oacceptabel. Självklart främst för dem som drabbas av den, men den är också ett globalt problem för världen i stort genom det hot som den utgör för den allmänna tillväxten, välfärden, miljön och säkerheten på vår jord. Att uppnå de huvudsakliga målen i Millenniedeklarationen som i första hand handlar om att halvera andelen extremt fattiga , är därför ett absolut krav. Och det är främst genom ekonomisk tillväxt som fattigdomen verkligen kan minskas. Därför måste västvärlden ta sitt ansvar och montera ner de handelshinder som hindrar många utvecklingsländer från att delta på världsmarknaden. Avskrivningar av de fattigare ländernas skulder måste också vara ett starkt prioriterat område för utvecklingspolitiken. Men för en rättvisare utveckling krävs också spridning, fördjupning och respekt för de demokratiska principerna och de grundläggande mänskliga rättigheterna. För multilaterala biståndssamarbete krävs också mer utveckling av det handels- och miljötekniska samarbetet för en mer miljövänlig tillväxt i mottagarländerna. Humanitärt stöd och bistånd för att förebygga konflikter och spridningen av sjukdomar och epidemier, framförallt hiv/aids, är ytterligare viktiga prioriteringar. På samma sätt prioriteras biståndet som riktas till kvinnor och barn. Det är av central betydelse för en positiv samhällsutveckling både på grund av att kvinnor och barn är de som drabbas hårdast av fattigdom, krig och sjukdomar, och för att kvinnors och ungdomars direkta deltagande och inflytande stärker folkstyret. Otaliga exempel påvisar dessutom att bistånd riktat till kvinnor ger effektivare samhällsekonomiska resultat. Fattigdomen går att utrota. Tekniken, kunskapen och resurserna finns för att tackla de fattigdomsrelaterade problemen. Men framförallt är det den politiska viljan som ofta saknas. Därför krävs mer av internationella insatser. För att rättviseperspektivet i praktiken verkligen ska genomsyra all svensk politik, såsom den socialdemokratiska regeringen föreslagit i sin senaste utvecklingsproposition, kräver vi införandet av ett samordningskansli inom Statsrådsberedningen för styrning, genomförande och rapportering av den genomförda utvecklingspolitiken. Oberoende utvärderingar av det svenska biståndets effektivitet är också nödvändigt. Brister i redovisning av biståndsanslaget Den socialdemokratiska regeringen föreslår i budgetpropositionen ökat biståndsanslag, vilket är positivt. Men trots höjningen ter det sig som om Socialdemokraterna nöjer sig med att ligga på en biståndsnivå som stannar på av BNI de kommande två åren. Vi står fast vid vårt tidigare mål och anser att via statsbudgeten skall ge av BNI i internationellt bistånd. Regeringens redovisning av hur biståndsanslagen skall fördelas mellan det multilaterala biståndet, det bilaterala biståndet och olika verksamhetsområden inom dessa delar, är mycket bristfällig i budgetpropositionen . Redovisningen är mycket allmänt hållen. Detta gör det svårt för att göra en korrekt bedömning av den socialdemokratiska utvecklingspolitiken, vilket vi är mycket kritiska till. För att lyckas uppnå Milleniemålen om att halvera den värsta fattigdomen krävs det inte business as usual, utan en verklig gemensam kraftansträngning. Brister i redovisning av biståndsanslaget 2 Förslag till riksdagsbeslut 5 1 Mål och principer 8 4 En mer sammanhållen utvecklingspolitik 9 4.1 Krav på ett effektivare bistånd 10 4.2 Begränsat antal samarbetsländer 10 4.4 Forum för kunskapsutbyte 11 4.5 Oberoende utvärdering ett måste 11 4.6 Solidariska nyckeltal 12 4.7 Utredning av den internationella samordningen 12 4.8 Positiva verkningsmedel 12 4.9 Riktat bistånd till kvinnor 13 4.10 Slutmålet är att inte behövas 13 5 Mänskliga rättigheter, demokrati och utveckling 14 5.1 Mänskliga rättigheter 14 5.3 Samarbete med enskilda organisationer 15 5.4 Partinära bistånd 15 6 En mångfacetterad fattigdomsbekämpning 16 6.1 Ekonomisk utveckling utgör grunden 16 6.1.1 Asymmetriskt handelssystem 16 6.1.2 Partnerskap mellan biståndsmyndigheter och svenskt näringsliv 17 6.2 IT och utveckling 18 6.4 Utbildning och utveckling 19 6.5 Hälsa och utveckling 19 6.5.1 Läkemedelsbolagen måste ta sitt ansvar 20 7 Miljö och energiproblemen 21 7.1 Miljöförstöring och fattigdom 21 7.2 Investeringar och teknologiöverföring 21 8 Konflikter, säkerhet och utveckling 23 9 Humanitärt bistånd 23 10 Reformera FN 24 11 Människor med funktionsnedsättningar 24 12 Ambitioner för EU:s utvecklingspolitik 25 12.1 Rättviseperspektiv för 25 12.2 EU-biståndets effektivitet 26 12.3 Samarbetet mellan EU och FN 26 12.4 Utvecklingsländernas militära utgifter 26 12.5 EU:s hjälp till demokratiutveckling 27 12.6 EU som föregångare för andra 27 14 Ekonomiska ramar 28 14.1 Anslagsbelopp och utgiftsutveckling 28 14.2 Bilateralt utvecklingssamarbete 29 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de övergripande målen för det internationella biståndet måste inkludera främjandet av mänskliga rättigheter, demokratisk samhällsutveckling och fattigdomsbekämpning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i samarbete med partnerländer arbeta fram nationella handlingsplaner för mänskliga rättigheter, översyn av nationell lagstiftning i dessa frågor i förhållande till internationella avtal samt allianser för support och handling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inleda ett system med ett begränsat antal mottagarländer, s.k. programländer, med vilka arbetar fram utförliga nationella handlingsplaner och program. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om krav på tydligare samordning inom regeringen för styrning, genomförande och utvärdering av den svenska bistånds- och utvecklingspolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av oberoende utvärdering och analys av användningen av de svenska biståndsresurserna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att på nationell nivå och EU-nivå verka för införandet av ett system med konsekvensbeskrivningar av hur politiska beslut påverkar utvecklingsländerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av biståndsinsatser som i första hand stöder det civila samhället och går via enskilda icke-statliga organisationer i de fall då mottagarlandet styrs av en demokratiskt tvivelaktig regim. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det rättighetsbaserade svenska biståndet i mindre utsträckning bör vara villkorsbundet och uppbyggt på sanktionsprinciper utan snarare vara grundat på stödjande åtgärder för människors möjlighet till en positiv utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det svenska biståndet i ökad grad skall riktas till kvinnor med anledning av de gynnsammare samhällsekonomiska resultat som det leder till i förhållande till icke riktat bistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att demokratifrämjande åtgärder skall utgöra en större del av svenskt bistånd och effektiviseras genom bättre samarbete med internationella aktörer och nationella stiftelser som verkar för demokratisering och flerpartisystem i utvecklingsländer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det partinära biståndet bättre bör samordnas med det övriga demokratibiståndet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om krav på att svenskt bistånd till skall kanaliseras via frivilligorganisationer till dem som arbetar för ett nytt, demokratiskt med respekt för de mänskliga rättigheterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av stärkta insatser för ökad näringslivsutveckling och tillväxt i de allra fattigaste länderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stärka det handelsrelaterade utvecklingssamarbetet såväl på svensk som på europeisk nivå. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utöka utrymmet för finansiell riskdelning med det svenska näringslivet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att låta ett IT-perspektiv integreras i samtliga utvecklingsstrategier och program. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör verka för att löften om radikala skuldavskrivningar bör införlivas till förmån för de fattigaste länderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka utbildningsbiståndet och undervisningsstödet till mot-tagarländerna och att motverka brain drain för främjandet av en god utveckling i de fattigaste länderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att intensifiera det multilaterala forskningssamarbetet för att öka hälsoforskningsarbetet om de fattigas sjukdomar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör verka för en förbättring av samarbets- och marknadsstrategierna för hälsoforskningen i kampen mot exempelvis hiv/aids. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör avsätta mer resurser av den totala biståndsbudgeten för kampen mot allvarliga smittsamma sjukdomar i fattiga länder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att följa de mål som upprättades under i om en integrering av miljöaspekter i all form av fattigdomsbekämpning och att skydda de naturresurser som ligger till grund för ekonomisk utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de säkerhetsfrämjande och konfliktförebyggande insatserna måste inkluderas i de övergripande biståndspolitiska målen samt ytterligare förstärkas och effektiviseras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka anslagen till det humanitära biståndet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utöka resursdelen inom biståndsanslaget för en förbättring av samarbetet med enskilda organisationer vid upprättandet av landstrategier och nationella handlingsprogram. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen, inom EU-kretsen eller tillsammans med de nordiska regeringarna, initierar en omfattande översyn av hela FN-arbetet generellt, och dess biståndsverksamhet i synnerhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i ökad grad integrera icke prioriterade grupper och människor med handikapp i svensk fattigdomsbekämpning och i Sidas insatser, i enlighet med för tillförsäkrandet av människor med funktionsnedsättningar, delaktighet och jämlikhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör verka för en mer sammanhållen utvecklings-, handels- och utrikespolitik inom EU och arbeta för att integrera rättvisefrågorna inom alla . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stärka samordningen och komplementariteten mellan EU-medlemsstaternas bistånd och öka effektiviteten i EU-biståndet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör vara pådrivande i utvecklandet av ett effektivare samarbete mellan EU och FN. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör arbeta för en ökad harmonisering av reglerna för krigsmaterielexport på EU-nivå. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör verka för att EU främjar ökad regional integration mellan utvecklingsländerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen snabbare än föreslaget återgår till av BNI i internationellt bistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen väsentligt måste förbättra transparensen vad gäller fördelningen av anslagen under utgiftsområde 7 Internationellt bistånd. beslutar om underindelningen av anslaget Bilateralt utvecklingssamarbete i enlighet med vad som anförs i motionen (tabell 4). anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag anslagen under utgiftsområde 7 Internationellt bistånd för enligt uppställning: Anslag Uo7 (tusental kr) 1 Mål och principer Solidaritet är en av huvudprinciperna i kristdemokratisk ideologi. Grundläggande för oss är varje enskild människas unika värde, oberoende av faktorer som ras, kön, ålder och religion. Därför har alla ett gemensamt ansvar för varandra och för att trygga människovärdet i samtliga delar av världen. Det är den visionen som engagerar hundratusentals människor i vårt land att göra betydelsefulla insatser för människor i de fattiga länderna. För kyrkor, folkrörelser, organisationer och en mängd ideella föreningar är solidariteten med utsatta människor en självklarhet. Det övergripande målet för den socialdemokratiska regeringens internationella utvecklingssamarbete är att höja de fattiga folkens levnadsnivå, utveckla en mer rättvis värld, och bidra till en hållbar global utveckling. Regeringen vidgar fattigdomsbegreppet, något som länge har verkat för, och välkomnar. Men vi vill också betona främjandet av mänskliga rättigheter och en demokratisk samhällsutveckling som delar i fattigdomsbegreppet. De demokratiska rättigheterna är en förutsättning för en utveckling från fattigdom till välfärd. Människor svälter inte i en demokrati, på grund av att politikerna i en demokrati måste stå till svars för sina handlingar. Dessutom är mänskliga rättigheter ett mål i sig, som både främjar och går hand i hand med en positiv samhällsutveckling. Skyddet av de mänskliga rättigheterna är därför en ofrånkomlig del av biståndet. Enligt UNDP:s rapport lever människor i genomsnitt allt längre och hälsosammare liv. Den förväntade livslängden har ökat med i utvecklingsländerna och barndödligheten minskar. Men dessvärre går utvecklingen inte enbart åt ett håll. 54 länder är fattigare jämfört med . I 21 av dessa länder har andelen hungrade människor ökat. I 14 av dem dör fler barn . I 12 av dem minskar antalet inskrivna i och i 34 länder har den förväntade livslängden minskat. Trots att antalet undernärda människor stadigt har minskat växer klyftorna mellan de rikaste och de fattigaste, både mellan och inom länder och mellan olika regioner och folkgrupper. Om Milleniemålen delas upp på regioner kommer söder om att uppnå fattigdomsmålet först . Den omvälvande IT-utvecklingen och den s.k. globaliseringen skapar enormt välstånd för vissa, medan de som hamnar utanför lever kvar i misär. Trots att utbildningsnivån har förbättrats och analfabetismen har halverats i , går 130 miljoner barn inte alls i skolan och är fler än 850 miljoner människor icke skriv- och läskunniga de flesta av dem är flickor. Trots att förbättringar för kvinnor skett på många håll i världen och att skillnaderna i jämlikhet mellan män och kvinnor minskar, är det till största delen kvinnor som är fattiga och kvinnornas andel av de fattiga ökar. En halv miljon kvinnor dör i samband med graviditet. Cirka en miljard människor saknar tillgång till rent vatten. Minst 1,2 miljarder människor lever på och runt 2,8 miljarder människor lever på . Listan över orättvisorna i vår värld kan göras oändligt lång. Vår värld står inför ständigt nya utmaningar såsom spridningen av hiv/aids, den alltmer synliga internationella terrorismen, den ökade gränsöverskridande brottsligheten samt krig och konflikter som leder till att mer än 20 miljoner människor i världen befinner sig på flykt. Att FN:s () tvingats till så omfattande besparingar att organisationen befinner sig i en ekonomisk kris förvärrar situationen ytterligare. I en värld full av kunskap, med avancerad teknologi och goda resursutvinningssystem finns det inget försvar för att fattigdomen inte utrotas. Vad som ytterst krävs är en ökad politisk vilja. Inte bara en vilja att ta itu med fattigdomen och utveckla ekonomiska reformer för stabilitet i utvecklingsländerna, utan framförallt att göra något åt de faktiska hinder ekonomiska och handelspolitiska som finns mellan nordsyd och som försvårar den ekonomiska och mänskliga utvecklingen i dessa länder. Det avgörande är om vi inom världssamfundet lyckas ta bort dessa underliggande orsaker till orättvisan. Här måste det ske mer djuplodande förändringar i tänkandet kring utveckling och bistånd för att man skall kunna nå målen i Milleniedeklarationen och riva ner tillväxthindren. Utvecklings- och biståndspolitiken måste genomföras i bättre samordning mellan de ekonomiska, handels- och miljöpolitiska områdena. Det internationella biståndet måste ses som en komponent i en sammanhållen global utrikespolitik till stöd för de fattiga ländernas utveckling och uppbyggnad av fungerande institutioner, för att de skall kunna utveckla socialt och miljömässigt hållbara tillväxtmetoder och höja utbildningsnivån. UNDP föreslår att bättre sätta press på västvärlden genom att införa s.k. basnivåer inom flera nyckelområden för utvecklingsländerna. Genom att komma upp till dessa nivåer inom t.ex. demokratisk samhällsstyrning, hälsa, utbildning osv. minskar risken för att länderna ska fastna i fattigdomsfällan. ställer sig positivt till en sådan handlingsplan. 3 En mer sammanhållen utvecklingspolitik Det fattigdomsbekämpande arbetet i svenskt bistånd har allt för ofta fokuserat på att enbart fördela resurser mellan rika och fattiga. Men biståndet måste framförallt bidra till att förutsättningar skapas som främjar långsiktig tillväxt för de allra fattigaste. Ekonomisk tillväxt riskerar att öka belastningen på miljön. Det internationella biståndet måste därför i högre utsträckning inriktas på att främja en ekologiskt hållbar utveckling. Allt för ofta överför det internationella biståndet industriländernas utvecklingsmetoder till de fattiga länderna trots att det globalt sett är ekologiskt ohållbart i längden. En ytterligare viktig aspekt i dagens internationella bistånd är att förstå kopplingen mellan ekonomisk och social utveckling och väpnade konflikter. Ekonomiska och sociala klyftor är en av huvudorsakerna till att krig bryter ut. Biståndet kan därför spela en avgörande roll i både konfliktförebyggande syfte och under fredsuppbyggande perioder. Om inte institutioner snabbt byggs upp och en försoningsprocess inleds är det risk att nya oroligheter bryter ut. Det framtida biståndet måste därför vara än mer anpassat för säkerhetsfrämjande och konfliktförebyggande åtgärder än . Det är viktigt att det finns en sammanhållen global politik till stöd för de fattigaste ländernas utveckling. Alltför ofta tar vi i industriländerna med ena handen, genom protektionistisk handelspolitik, som vi ger med den andra, via internationellt bistånd. Det håller inte i längden. Det behövs en betydligt bättre samordning mellan olika nationella och internationella biståndsgivare, icke-statliga organisationer och näringslivets företrädare. Dålig samordning leder till både dubbelarbete och ett dåligt strukturerat bistånd och utgångsläge för utvecklingsländerna. 3.1 Krav på ett effektivare bistånd Det svenska biståndet till utvecklingsländer har åstadkommit mycket gott . Men världen har genomgått enorma förändringar sedan huvud-dragen formulerades för svensk biståndspolitik för ett antal decennier sedan och detta ställer krav på anpassningar från svenskt håll. Högre krav måste ställas på hanteringen av det svenska biståndet. Både krav på och biståndshanterande myndigheter, men också på mottagarländer och samarbetsorganisationer. Skapandet av ett biståndsberoende hos mottagarländerna bör undvikas liksom att bistånd satsas i olämpliga projekt där medlen hamnar i fel händer. 3.2 Begränsat antal samarbetsländer För att värna om effektiviteten i biståndshanteringen föreslår att bör prioritera biståndsarbetet till ett begränsat antal samarbetsländer (förslagsvis ca 20), för att uppnå mer kontrollerade samarbetsformer med mottagarländerna, högre effektivitet och bättre revision och uppföljning. Ett sådant system med s.k. programländer gör det också lättare att arbeta fram tydliga strategier för när biståndet till ett land ska avslutas och när samarbetet ska övergå i mer normala former av ekonomiskt och politiskt samarbete. De länder som i så fall inte kommer att ingå i den prioriterade skaran av länder kan stödja genom mer kunskapsinriktat bistånd inom ramen för det internationella samarbetet. För att kunna genomföra en mer sammanhållen utvecklingspolitik som ska kunna genomsyra regeringens samtliga politikområden, såsom regeringen föreslagit i sin senaste utvecklingsproposition, och som är en utveckling som länge verkat för och välkomnar, krävs det emellertid tydligare instrument för styrning, genomförande och samordning av det svenska internationella biståndet. föreslår därför införandet av ett samordningskansli inom Statsrådsberedningen med ansvar för: En sammanställning av departementens respektive bidrag till politiken för global rättvisa. Återrapportering av den förda politiken. Framställning av bakgrundsanalyser. Initierande av interdepartementala arbetsgrupper. Identifiering av departementsöverskridande frågor inom området. Stödja och utveckla spetskompetensen i utvecklingsfrågor inom de olika departementen. För att nå en effektiv resultatstyrning och uppföljning av politiken krävs det dessutom en årlig redovisning inför över politikens genomförande och resultat genom en skriftlig resultatskrivelse från . 3.4 Forum för kunskapsutbyte krävs det ökat samarbete mellan olika fackaktörer och upprättandet av organisationsöverskridande arbetsgrupper för specifika frågor. vill också verka för inrättandet av ett s.k. där kunskap och erfarenheter kan utbytas på nationell nivå. Ett sådant forum skulle förslagsvis kunna ingå i ett större globalt nätverk där det civila samhället representeras i olika expert-/specialistgrupper med rådgivande funktion för de stora multilaterala biståndsorganisationerna. 3.5 Oberoende utvärdering ett måste En extern oberoende analys och utvärdering av det svenska biståndet är en nödvändighet för att säkerställa att biståndsresurserna används så effektivt och korrekt som möjligt och lever upp till högt ställda kvalitetskrav samt att revisionen verkligen påverkar framtida verksamhet. Det bör därför utföras oberoende utvärderingar på olika nivåer för att tillgodose såväl , regeringens som Sidas behov av analyser. Ett särskilt viktigt område är en oberoende utvärdering av Sidas upphandling av konsulter. För att få svensk och europeisk utvecklingspolitik att bli än mer effektiv och samordnad föreslår införandet av konsekvensbeskrivningar, eller s.k. solidariska nyckeltal. Dessa skall beskriva konsekvenserna av ett politiskt beslut på nationell nivå för utvecklingsländerna. eller EU exempelvis tullarna på ett livsmedel skall det redovisas vilka ekonomiska, och därmed välfärdsmässiga konsekvenser beslutet får. Verktyget kan jämföras med de gröna nyckeltal som finns i den svenska statsbudgeten. 3.7 Utredning av den internationella samordningen Utöver krav på en självständig funktion för utvärdering föreslår vi att , som historiskt betydande biståndsgivare och förespråkare för de fattiga i världen, tar initiativet och tillskapar en expertgrupp med huvuduppgift att utreda den internationella samordningen av bistånds- och utvecklingspolitiken. En sådan grupp skulle förslagsvis innehålla företrädare för , olika beröra organisationer, näringslivet samt forskare på utvecklings- och biståndsområdet. Syftet med arbetet i gruppen bör vara att studera samverkan med andra länder inom ramen för utvecklingsområdet och komma med förslag på ytterligare former för internationell samverkan och samstämmighet.