mot · GR02Ub292 · 2003-10-07 00:00:00 — Vi är av den uppfattningen att en betygsfri grundskola skulle gynna både elever och lärare. Betygen har spelat ut sin roll när det gäller antagningen till gymnasieskolan. förespråkar en betygsfri intagning till gymnasieskolan och välkomnar därför förslag som innebär att alla elever ska komma in på den sektor de önskar. Ett arbete bör därför inledas med att utveckla ett bedömningssystem som är anpassat till den nya gymnasieskolan. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En viktig fråga i detta sammanhang är barns och ungas behov av vägledning och vägledarnas betydelse för deras hälsa och välbefinnande. Att valfrihet har två sidor har de flesta av oss upplevt. Det är positivt att göra egna val, men det är svårt och upplevs ibland som omöjligt. Tillgång till kvalificerad vägledning är ett måste för barn och unga, speciellt märks detta i samband med val till gymnasieskolan och i gymnasieskolan. Behovet kommer att öka inom gymnasieskolan när den nya gymnasiereformen genomförs, vilket, enligt budgetpropositionen 2004, är planerat till 2007. vill därför betona betydelsen av tillgången till vägledare i grundskola såväl som gymnasieskola. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Elever i behov av stimulans och stöd Alla barn och unga behöver stöd för sin utveckling och lärande, men även i en god arbetsmiljö där barn och de unga har möjligheter att lära sig om hälsa finns det de som är i behov av särskilt stöd och stimulans. För dessa måste skolan tillhandahålla det stöd och den stimulans den enskilde eleven behöver. Detta stöd och stimulans kan ta sig många former. En positiv erfarenhet som borde spridas härrör från projektet Näktergalen möten mellan skolbarn och högskolestudenter som drivits vid i . Mentorerna, som rekryteras i första hand bland de lärarstuderande, har till uppgift att vara en positiv förebild för barnet och ge det uppmärksamhet och stöd. De barn som ingår i projektet lever under sådana förhållanden att de saknar goda möjligheter att utvecklas socialt och kunskapsmässigt. Utvärderingen av projektet visar att projektet haft stor betydelse för barnen främst i två avseenden. De har fått nya upplevelser och erfarenheter, fått se nya miljöer och deltagit i aktiviteter som de tidigare inte varit med om. De har fått ha en vuxen för sig själv, någon som lyssnar, någon de fått ha en nära relation till och känna gemenskap med. För mentorernas del kan mentorskapet vara en viktig del i att få kunskap om barns olika uppväxtvillkor och om de utsatta miljöer som är många barns vardag. Regeringen bör därför utreda hur erfarenheterna från mentorsprojektet kan spridas och utvecklas vid flera universitet och högskolor, samt om mentorskapet ska kunna tillgodoräknas som en del av utbildningen för lärarstuderande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En annan viktig fråga rör fritidshemsverksamheten. Det är viktigt att kommunerna har välfungerande fritidshem, inte bara för de yngsta barnen utan också för tio till tolvåringarna. De senaste reformerna har löst en del problem men just för den nämnda åldersgruppen tar inte kommunerna sitt ansvar och erbjuder en meningsfull fritid och det stöd för barnens utveckling som en sådan utgör. Ur ett likvärdighetsperspektiv är det viktigt att se över utnyttjandet av fritidshemsverksamhet och där råder stora skillnader utifrån t.ex. föräldrarnas utbildningsnivå. menar att man måste se över möjligheterna att införa rätt till fritidshem för alla barn . Regeringen bör återkomma med förslag till ändringar i skollagen så att det klart framgår att även barn i åldersgruppen har rätt till fritidshemsplats och att detta ska gälla även barn till arbetslösa och föräldralediga. Samverkan med barn och ungdomspsykiatrin En verkligt alarmerande utveckling när det gäller barns och ungas hälsa är ökningen av psykiska problem såsom stress, depression, koncentrationssvårigheter, motoriska störningar och psykosomatiska problem. Ett uttryck för denna ökning är ett ökat föreskrivande av antidepressiva medel. Ökningen märks särskilt i gruppen unga kvinnor, en grupp inom vilken de självdestruktiva skadorna också ökar mest. Till kommer två tre flickor per dag som tillfogat sig så stora skador att de inte kan åtgärda skadorna själva. Skolhälsovårdens utveckling speglar i mycket hälsoutvecklingen i landet. Det är därför rimligt att utgå ifrån att det ökande antalet barn och unga med psykiska problem kommer att medföra anpassning av det vi talar om som elevhälsa. Satsningarna på ökad personaltäthet i skola och förskola som pågår eller skall påbörjas borde ge utrymme för att förstärka skolans elevhälsoarbete genom att skolsköterskor, skolkuratorer och skolpsykologer anställs. Denna grupp utgör en sorts primärvård för barn och unga, vilka inom skolans ram kan ta hand om många barn och unga. Den utgör också en självklar samarbetspartner till barn- och ungdomspsykiatrin. Ett utvecklingsarbete bör initieras vad gäller detta samarbete. I elevhälsaarbetet ingår ett antal fysiska hälsokontroller. Med tanke på utvecklingen i ohälsan bör dessa hälsoundersökningar utvidgas till att innefatta någon form av lägesbeskrivning av den psykosociala hälsan. Det är ett arbete som egentligen borde påbörjas redan inom mödravårdscentralerna eller åtminstone barnavårdscentralerna. Det är av barnen som föds in i miljöer som av olika skäl ej kan ge dem det stöd som de behöver. Om dessa fångas upp på detta tidiga stadium och åtgärder sätts in för att stötta dessa barn i sina familjemiljöer, kan insatserna stävja att senare ohälsa utvecklas. bör överlämnandet mellan barnavårdscentraler och elevhälsoorganisation utvecklas. Myndigheten för skolutveckling bör ges direktiv att följa, initiera och verka för ökat samarbete mellan den kommunala organisationen för elevhälsa och barn- och ungdomspsykiatrin och för utvecklat samarbete vid överlämnandet från barnavårdscentraler till elevhälsa. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.