mot · GR02A263 · 2003-10-07 00:00:00 — 1.1 Punkter för en bättre arbetsmarknadspolitik och bör kraftigt reformeras och minskas. Decentralisera beslut och resurser till länsarbetsnämnder, arbetsförmedlingar och ytterst till varje person. Utvärdera regelverk för och organisation av arbetsförmedlingsnämnderna med utgångspunkt att arbetsmarknadspolitiken skall förankras lokalt. Inrätta en omställningspeng som gör det möjligt för arbetslösa att själva välja bland olika åtgärdsprogram. Skapa övergångsarbetsmarknader för långtidsarbetslösa där arbetsgivaren får nedsättning av arbetsgivaravgiften om den tar emot en arbetslös. Tydliggör arbetslösas rättigheter och skyldigheter. Individanpassa arbetsmarknadspolitiken ännu mer. Tillåta fler olika aktörer att erbjuda arbetsmarknadsåtgärder. Tidsbegränsa aktivitetsgarantin till samt inför möjligheten för arbetslösa att erhålla anställning med lönebidrag Skapa bättre förutsättningar för den enskilde att vidareutbilda och omutbilda sig under hela sitt yrkesverksamma liv. Lagstadgad rätt att delta i gymnasial vuxenutbildning. Slopa den övre åldersgränsen för rekryteringsbidraget. Förändra arbetsmarknadspolitiken från stora utbildningsprogram till att alltmer kunna erbjuda kvalificerade yrkesutbildningar. Bemöta varsel och uppsägningar med att erbjuda KY-utbildningar för att utbilda till bristyrken. Inför individuellt kompetenssparande. EU:s diskrimineringslagstiftning gällande arbetslivet bör implementeras i svensk lagstiftning. Inför en sammanhållen diskrimineringslagstiftning. Förtydliga reglerna kring rätten att erhålla ersättning från arbetslöshetsförsäkringen som den sökandes engagemang inom den sociala ekonomin kan fortsätta. Minska arbetslöshet bland personer med funktionshinder. Gör arbetslivet mer tillgängligt för personer med funktionshinder. Se även våra motioner om arbetsmiljö, allmän utbildning samt arbetskraftsinvandring. 1.1 Punkter för en bättre arbetsmarknadspolitik 1 3 Förslag till riksdagsbeslut 4 4 Arbete inte bara för att tjäna pengar 6 4.1.1 AMS om framtiden 7 4.2 Regeringens bild av arbetsmarknadsläget 7 4.3 Arbetsmarknaden är inte som den varit därför behövs det förändringar 8 4.4 Från centralstyrning till lokal makt 9 4.4.1 Ur rapporten 9 4.6 Övergångsarbetsmarknader för långtidsarbetslösa 11 4.6.1 Arbetslösas rättigheter och skyldigheter 11 4.6.2 Arbetsmarknadspolitiken mer individinriktad 12 4.7 Åtgärder och aktörer 12 4.11 Utbildning för minskad arbetslöshet och för att tillgodose behovet av utbildad arbetskraft 14 4.11.1 Rätt till grundläggande utbildning gymnasierätt 15 4.11.3 Kvalificerade yrkesutbildningar 15 4.11.4 Invandrare och utländsk utbildning 16 4.11.5 Individuellt kompetenssparande 16 4.14 Åldersdiskriminering i arbetslivet 19 4.15 Social ekonomi 19 4.17 Kunskapsspridning och forskning 20 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att flytta fler beslut från statlig och regional nivå till lokal nivå. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om en reformering av Abetsmarknadsstyrelsen samt . tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om utvärdering av regelverk för och organisation av arbetsförmedlingsnämnderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att utreda hur den arbetssökandes självbestämmande kan ökas med inriktning mot att införa en omställningspeng. begär att regeringen återkommer till med förslag om övergångsarbetsmarknader. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att tydliggöra arbetslösas rättigheter och skyldigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om en mer individinriktad arbetsmarknadspolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att införa auktoriserade aktörer inom arbetsmarknadsområdet. begär att regeringen återkommer till med förslag om att tidsbegränsa aktivitetsgarantin till och i stället införa möjligheten för arbetslösa att erhålla anställning med lönebidrag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en lagstiftning som gör det möjligt för arbetsmarknadsnämnderna att i samråd med kommuner och landsting införa anställningsstöd såsom offentligt skyddat arbete och offentligt tillfälligt arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om rätt till utbildning motsvarande gymnasienivå. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om justeringar av systemet för individuellt kompetenssparande. begär att regeringen lägger fram förslag för att minska arbetslöshet bland personer med funktionshinder. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att öka arbetslivets tillgänglighet för personer med funktionshinder. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att verksamhetsmål skall gå före lönsamhetsmål. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den bidragsgrundande lönekostnaden, vid nyanställningar och när lönebidragen omförhandlas höjs från dagens till . begär att regeringen återkommer med förslag till hur EU:s diskrimineringslagstiftning gällande arbetslivet kan implementeras i svensk lagstiftning inom alla områden som rör det svenska arbetslivet. tillkännager före regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en sammanhållen diskrimineringslagstiftning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att framtidens välfärd kan, genom den sociala ekonomin, utvecklas utifrån ett underifrånperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förtydliga reglerna kring rätten att erhålla ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. begär att regeringen låter utreda förutsättningarna för att ge ett lärosäte ett nationellt uppdrag att forska om social ekonomi. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökad forskning om personalkooperativ och deras inverkan på arbetslivet. 4 Arbete inte bara för att tjäna pengar Svenskt arbetsliv befinner sig i en djupare och allvarligare kris än vi i allmänhet föreställer oss. Det finns uppenbara tendenser till en tudelning i insiders och outsiders i arbetslivet det råder en stor osäkerhet om problemens orsaker och hur de skall hanteras. (professor i sociologi) Att ha ett arbete är viktigt inte bara för att ha en inkomst det är minst lika viktigt för människors självbestämmande, upplevelsen av livskvalitet och delaktighet. Det handlar både om att klara sin egen försörjning och om känslan att vara behövd. Att inte ha ett arbete att gå till innebär för många människor ett stort lidande såväl ekonomiskt som psykiskt. Oavsett om människor arbetar i privat, offentlig eller kooperativ regi så är arbetet en stor del av människors liv. Vikten av en väl fungerande arbetsmarknad kan inte nog understrykas. På grund av arbetets stora betydelse både för individen och samhället i stort är det viktigt att vi ger förutsättningar för en väl fungerande arbetsmarknad. Hänsyn måste tas till lokala och regionala behov och förutsättningar. Och vi måste, ännu tydligare , skapa förutsättningar för fler människor att vidareutbilda sig för att på så sätt öka möjligheterna för fler att komma tillbaks till arbetslivet. Men också för att tillgodose behovet av utbildad arbetskraft som är nödvändig för att företag skall kunna behålla eller öka produktionen. Människor måste ges ökad makt över eget arbete och egen tid. Både kvinnor och män ska kunna förena arbete med ansvaret för familj och barn. Det handlar om lagar och regler med också om att förändra attityder och synsätt för att ge människor möjlighet att påverka sin vardag och skapa helhet och balans i livet. har situationen på arbetsmarknaden påverkats av både strukturella och konjunkturella faktorer. Regionalt har arbetsmarknadsläget varierat kraftigt. Storstadsregionerna och vissa andra tillväxtregioner har brottats med en svår arbetskraftsbrist och låg arbetslöshet, andra regioner har tvärtom haft en hög öppen arbetslöshet med många personer i konjunkturberoende program som följd. var 195 000 personer inskrivna som arbetslösa vid landets arbetsförmedlingar, vilket motsvarar av arbetskraften i åldern . Det är en ökning med 41 000 personer jämfört med , då siffran låg på . Sammanlagt är närmare 288 000 personer arbetslösa eller sysselsatta i program 11 000 fler jämfört med . Ungdomsarbetslösheten har nästan fördubblats med ungefär 4 000 fler till runt 10 000. Till viss del beror det på att regeringen själv dragit in resurser från . betalade arbetslöshetskassorna ut i arbetslöshetsersättning till 251 000 ersättningstagare. Jämfört med maj månad föregående år är det en ökning med och 30 000 ersättningstagare. har totalt betalats ut. Det är mer än . Utbetalningarna av arbetslöshetsersättning har ökat framför allt eftersom ersättningstaken i arbetslöshetsförsäkringen höjdes och eftersom antalet arbetslösa har stigit. 4.1.1 AMS om framtiden AMS spår att den svenska arbetslösheten förväntas bli och minska till . beräknas sysselsättningen minska med 9 000 personer och med 5 000 . Den ökade arbetslösheten beror främst på ett ökat utbud av arbetskraft på grund av neddragningar av den kommunala vuxenutbildningen och på att färre deltar i arbetsmarknadspolitiska program. De senare beräknas minska till i genomsnitt 96 000 personer 2003 och till 91 000 personer 2004. Detta ger dock endast en tillfällig utbudsökning, eftersom allt fler förtidspensionerade lämnar arbetskraften och fler unga väljer högskoleutbildning. Sammantaget blir det ett minskat utbud av arbetskraft . Det stora problemet för och svensk ekonomi är de fortsatt höga sjukskrivningstalen och den dramatiska ökningen av antalet förtidspensionärer. Om vi inte lyckas med att få bukt med den negativa utvecklingen ökar risken för växande arbetskraftsbrist, löneökningar, högre inflation och stigande räntor, enligt AMS. AMS menar att vi får med en sådan negativ utveckling också svårigheter att attackera den kortsiktiga arbetslöshetsökning som vi nu ser. Skall vi klara att långsiktigt få ner arbetslösheten måste vi få bukt med både sjukskrivningarna och förtidspensioneringarna. 4.2 Regeringens bild av arbetsmarknadsläget Trots fakta och statistik intalar regeringen sig själv att dess förda arbetsmarknadspolitik är bra. Jag vill påstå att vår arbetsmarknadspolitik trots många hårda prövningar och trots hård kritik varit mycket lyckosam. Citat från arbetslivsministerns anförande i . Tyvärr stämmer inte regeringens bild av arbetsmarknadsläget riktigt överens med verkligheten. Statstik från talar sitt tydliga språk. Visst har regeringen gjort vissa förändringar för att komma tillrätta med arbetslösheten men insatserna är långt ifrån tillräckliga. Regeringens arbetsmarknadspolitik har mer handlat om sifferexercis än om att skapa förutsättningar för fler att komma ut i riktiga arbeten. Det är alltför många människor som är arbetslösa, i arbetsmarknadsåtgärder, sjukskrivna eller förtidspensionerade än vad vi kan acceptera. I flera rapporter har () konstaterat att många arbetsmarknadspolitiska åtgärder har haft en mycket begränsad betydelse för arbetslösas möjligheter att få arbete. Tyvärr verkar regeringen vara mer intresserad av att försvara gamla lösningar i stället för att satsa på reformer för framtiden. I stället för att släppa fram lokal makt och nya idéer väljer man att bygga vidare på en politik som redan befunnits otillräcklig. Med stöd av aktuell statistik kan vi bara konstatera att regeringens förda arbetsmarknadspolitik är ett misslyckande. Det som behövs nu är ett nytänkande och en reformering av arbetsmarknadspolitiken. 4.3 Arbetsmarknaden är inte som den varit därför behövs det förändringar Regeringen fortsätter att lappa och laga i arbetsmarknadspolitiken istället för att göra det enda rätta ompröva den i grunden. Arbetsmarknadspolitiken skall ses i ett helhetsperspektiv. Det behövs inte bara en åtgärd för att komma tillrätta med den ökade arbetslösheten utan en rad olika. Det är allt från att lämna den centraliserade arbetsmarknadspolitiken till förmån för mer lokal makt, ett reformerat utbildningssystem med en rätt till kunskaper som förbättrar människors möjligheter för livslångt lärande, men också att införa ett förändrat inkomstskattesystem. En lägre skatt för personer med låga och normala inkomster ökar incitamenten för att ta ett arbete som det leder till minskade marginaleffekter. När fler människor går från bidrag till att försörja sig själva, minskar samhällets kostnader som skatteintäkterna ökar. Många människors arbete lägger grunden för en väl utbyggd välfärd. Den svenska arbetsmarknaden har genomgått stora förändringar. Ökad rörlighet och individualisering präglar arbetsmarknaden. Livslånga anställningar blir mer ovanliga och de stora kollektiva organisationerna får mindre betydelse. Det ställer ökade krav på arbetsgivaren att vara rädd om sina anställda och låta dem ta del av utvecklingen. Och det ställer krav på politiken att forma goda spelregler så att det nya arbetslivet och arbetsmiljön formas utifrån människors skiftande förutsättningar. En majoritet av tillsättningen av lediga tjänster på arbetsmarknaden sker genom informella informationskanaler, vilket visar att det behövs en stark lokal kännedom om efterfrågan på arbetsmarknaden. Ytterligare en förändring av arbetsmarknaden är det faktum att bemanningsföretagen ger allt fler människor möjlighet till att komma ut på arbetsmarknaden och erbjudas fast anställning. Reformerna för arbetsmarknaden ska anpassas efter de nya förutsättningarna på arbetsmarknaden och bygga på lärdomar från det gångna decenniet. Framtidens arbetsmarknadspolitik måste syfta till att göra människor redo att möta de förändringar som skett och inte skapa inlåsningseffekter. Den ska också sätta ramarna för en fungerande arbetsmarknad, med balans inom och mellan olika regioner, med rimliga maktförhållanden mellan arbetsgivare och arbetstagare, som förhandlingsfriheten värnas. Arbetsmiljön måste förbättras och förebyggande insatser stimuleras för att minska sjukskrivningarna och sänka kostnaderna för företagen och samhället. En bra fysisk och psykisk arbetsmiljö ökar arbetstillfredsställelsen och kreativiteten. I vår motion om arbetsmiljö utvecklar vi våra förslag på området. 4.4 Från centralstyrning till lokal makt Som vi tidigare i texten beskrivit har den svenska arbetsmarknaden genomgått stora förändringar . Svensk arbetsmarknadspolitik behöver inte mer av centralisering utan tvärtom behöver makt och resurser alltmer decentraliseras till länsarbetsnämnder, arbetsförmedlingar och ytterst till varje person som är arbetslös. Ett viktigt steg för att reformera arbetsmarknadspolitiken är att minska och till förmån för ett mer decentraliserat system. Beslut och resurser ska läggas där kunskapen om de lokala förhållandena finns. revisorer har granskat styrningen av AMS och länsarbetsnämnderna. Syftet har varit att analysera hur styrningen och uppföljningen fungerar inom det arbetsmarknadspolitiska området. Granskningen visar med all tydlighet att AMS har stora brister i sin verksamhet. Den kritik som har riktat mot den centraliserade arbetsmarknadspolitiken, som dagens system utgör, blir till stora delar bekräftad i revisorernas rapport. Det sägs bland annat i rapporten: Det saknas en ordentlig analys av problemen på arbetsmarknaden. Det finns inga analyser av t ex arbetslöshetens bakgrund, hur arbetsmarknaden fungerar etc. Det saknas en ordentlig koppling till arbetsmarknadsprognoserna. Detta gäller framför allt på den regionala nivån. I huvudsak fundamentalt olika system används inom samma organisationer för att fördela mål. Det kan därför ifrågasättas om dessa mål längre kan betraktas som styrinstrument. Verksamhetsplaneringen inom AMV förknippas med mycket stora brister som gör att resultatstyrningens intentioner riskerar att undermineras. Trots att det nu har påbörjats ett utvecklingsarbete med ny ledningsform och ett fempunktsprogram, som kan beskrivas som en arbets- och utvecklingsplan för hela verket, anser revisorerna inte detta vara tillräckligt. ... Revisorerna har svårt att förstå vad som tidigare förhindrat AMS att t ex fördela verksamhetsmål och resurser på ett effektivt sätt. Det är således inte helt uppenbart för revisorerna hur den nya ledningsformen och fempunktsprogrammet ska få några direkta effekter på dessa områden. För detta krävs en förstärkning av kompetens och en vilja att förändra och utveckla modellerna i en riktning som innebär en effektivare styrning. Även om välkomnar revisorernas förslag och anser att det är ett steg i rätt riktning anser vi att det finns skäl att sträcka sig längre än vad revisorerna gjort i sina förslag. I arbetsmarknadsutskottets betänkande 2002/03:AU1 framhåller också utskottet vikten av att ha en regional och lokal förankring och samverkan i arbetsmarknadspolitiken som den arbetsmarknadspolitiska verksamheten anpassas till skilda förutsättningar och behov i olika delar av landet. I betänkandet beskriver också , , i en studie av Effekter av ett ökat lokalt inflytande i arbetsmarknadspolitiken, att ett ökat lokalt inflytande lett till ökad effektivitet i den aktiva arbetsmarknadspolitiken eftersom kunskap om lokala förhållanden kan utnyttjas fullt ut. En lyckad matchning av arbetskraft och företags behov av personal bygger på nära och långsiktiga relationer mellan förmedlare och arbetsgivare. Insatser måste också bygga på hänsyn till lokala förhållanden. Då kan också samordning och samarbete mellan exempelvis hälso- och sjukvård, socialförsäkring och socialbidrag lättare ske. Centrala regleringar kan verka hämmande och i stället bör arbetsförmedlare tillåtas att arbeta på ett friare sätt efter de förutsättningar som finns i närområdet. Vad som ovan anförts om att fler beslut ska flyttas från statlig och regional nivå till lokal nivå bör ges regeringen till känna. och bör kraftigt reformeras och minskas. Det behövs en central myndighet för att bland annat samla in statistik, göra kvalitetsbedömningar, ha tillsynsansvar, förmedla omställningspengar och auktorisera aktörer, men i övrigt bör så mycket som möjligt beslutas på en lägre nivå. Vad som ovan anförts om en reformering av AMS/AMV bör ges regeringen till känna. För att arbetsmarknadspolitiken skall bli mer dynamisk behövs lokal förankring och idéer från alla parter. finns lokala arbetsförmedlingsnämnder där kommunerna nominerat representanter, som utgör majoriteten i nämnderna. Därutöver innehåller nämnderna företrädare för näringslivet, fackföreningsrörelsen, arbetsförmedlingarna och länsarbetsnämnderna. Genom denna ordning skulle fler engageras och bli delaktiga i den lokala arbetsmarknadspolitiken. De nya arbetsförmedlingsnämnderna har dock inte haft makten över resurserna, vilket gjort att nämnderna till stor del inneburit ett spel för gallerierna. Eftersom arbetsmarknadspolitiken behöver förankras lokalt hos de människor som arbetar och berörs av den lokala arbetsmarknaden, bör regelverk för och organisation av arbetsförmedlingsnämnderna utvärderas. Detta bör ges regeringen till känna. Enligt AMS:s statistik förmedlar en arbetsförmedlare ett jobb . Detta kan delvis förklaras med att arbetsförmedlingarna får ge service till de som har svårast att få en ny anställning. Det visar dock på att det finns flera förändringar som behövs för att arbetsförmedlingen ska kunna bli mer effektiv. Det är viktigt att stärka de arbetslösas självbestämmande över åtgärder och utbildningar. En mångfald av olika åtgärder att välja mellan och olika aktörer som erbjuder dessa ökar den enskildes valfrihet. Ökat självbestämmande skulle kunna åstadkommas genom att införa ett pengsystem, en omställningspeng. Varje person som riskerar att vara arbetslös tilldelas då en viss omställningspeng för att sedan själv kunna välja bland olika åtgärdsprogram. Arbetsförmedlingen ska erbjuda god service och stöd för att hjälpa till i detta beslut. Den centrala myndigheten utvärderar utbildningar/åtgärder för att ge arbetssökande ett bra beslutsunderlag vad gäller kvaliteten på olika verksamheter. Bedömningen av omställningspengens storlek kan göras utifrån behovet och kriterier såsom ålder, utbildning och arbetslivserfarenhet. Resurserna ska kunna användas till att köpa tjänster från auktoriserade aktörer. Vad som ovan anförts om att utreda hur den enskildes självbestämmande kan öka med inriktning mot en omställningspeng bör ges regeringen till känna. 4.6 Övergångsarbetsmarknader för långtidsarbetslösa Det är viktigt att sätta in extra insatser för de personer som riskerar att bli långtidsarbetslösa. Den som går utan arbete riskerar att tappa kontakten med arbetsmarknaden och blir därför mindre anställningsbar som självförtroende och självkänsla sjunker till botten. Det är viktigt att dessa får extra hjälp att återigen komma ut på arbetsmarknaden. Därför bör anställningsstöd, så kallade övergångsarbetsmarknader, utformas. Långtidsarbetslösa kan då få kontakt med arbetsmarknaden vilket ökar chanserna för att kunna få ett nytt jobb. Förslaget innebär att arbetsgivarna bildar regionala partnerskap där den arbetslöse kan få gå runt och prova på olika arbeten på olika arbetsplatser. Arbetsgivaren kan i sin tur få en nedsättning av arbetsgivaravgiften för en anställd för att man tar emot en arbetslös. Man får då en personlig kontakt med den arbetslöse och kan se vilka kompetenser denne har vilket ökar chanserna för att bli anställd. Vad som ovan anförts om att inrätta övergångsarbetsmarknader bör ges regeringen till känna. 4.6.1 Arbetslösas rättigheter och skyldigheter Enskilda som hamnat i arbetslöshet har alla olika behov och förutsättningar. Öppenhet och rörlighet på arbetsmarknaden är positivt. Arbetslinjen ska stödjas fullt ut. En framgångsrik arbetsmarknadspolitik måste fokusera på de arbetslösa. Att vara utan ett arbete kan för många tära hårt på självförtroendet. I denna utsatta situation är det än viktigare att rättssäkerheten kan garanteras. Alla ska få hjälp med kostnadsfri arbetsförmedling, man ska själv få välja arbetsförmedling och där kunna räkna med att bli behandlad med respekt och hänsynsfullhet. Arbetslösa har inte bara rättigheter utan också skyldigheter. Personer som utnyttjar systemen för egen skull drar ner trovärdigheten för hela systemet. Arbetslösas rättigheter och skyldigheter måste tydliggöras. Detta bör ges regeringen till känna. 4.6.2 Arbetsmarknadspolitiken mer individinriktad Det behövs en större flexibilitet för att kunna ta hänsyn till människors olika behov, bakgrund, intressen och förutsättningar. Varje person är bäst lämpad för att fatta beslut om sin framtid. Förmedlare ska stödja och ge förutsättningar för att den arbetslöse att så långt som möjligt själv fatta beslut om åtgärder och utbildningar. Arbetsmarknadspolitiken måste förändras till att bli mer individinriktad. Detta bör ges regeringen till känna. 4.7 Åtgärder och aktörer Genom att erbjuda flera olika aktörer som utförare av arbetsmarknadsåtgärder så ökar den arbetslöses valfrihet. Arbetslösa ska själva välja aktör och kan därmed ställa krav på utbildningens kvalitet. Aktörerna ska vara auktoriserade för att få erbjuda sina tjänster till arbetslösa men därutöver ska det vara stor frihet att etablera sig oavsett associationsform eller vilka tjänster man vill erbjuda. En mångfald av olika företag, föreningar eller organisationer utbildningsföretag, rekryteringsfirmor, ideella organisationer, bemanningsföretag etc. leder också till att utbudet av olika former av åtgärder ökar. Ytterst är det statens ansvar att det finns program och åtgärder på orter där det eventuellt inte etableras några andra aktörer. Konkurrens och mångfald bland aktörer ökar kvaliteten och valfriheten för den arbetslöse.