ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GR02N346 · 2003-10-07 00:00:00 — Också satsningar på sänkt diesel- och bensinskatt gynnar företagande i glesbygd. 12 Avveckla offentligt ägande om det finns en privat marknad Kommuner och myndigheter bedriver i hög utsträckning verksamhet på de små företagens konkurrensmarknader. Exempel på detta är tvätteritjänster, fastighetsskötsel, gym, städning och catering. Detta pågår trots att kommunallagen i princip förbjuder kommuner och landsting att konkurrera på företagens marknader. anser att kommunalt och statligt ägande bör avvecklas på marknader där privata företag konkurrerar, eller skulle kunna konkurrera, och där inte sociala eller hälsomässiga restriktioner motiverar ett offentligt ägande. 13 Avveckla snedvridande företagsstöd Många småföretag har problem med att offentligt stöd i olika former ges till deras konkurrenter. Det handlar om kommuner som bland annat gett penningbidrag, gratis eller subventionerad arbetskraft samt nedsatta lokalhyror. Sådana stöd är inte tillåtna enligt kommunallagen men förekommer ändå alltför ofta. Det är främst små företag som råkar illa ut. Det är mycket svårt att överklaga ett kommunalt beslut som innebär stöd till en konkurrent. Om företaget som drabbas inte är kommunmedlem i kommunallagens mening är det omöjligt. Om beslutet om stöd tagits av ett kommunalt bolag går det över huvud taget inte att överklaga. vill ändra kommunallagen så att det blir lättare för företag att överklaga kommunala beslut om stöd i olika former till företag. Med hänvisning till det som sagts ovan om näringsverksamhet och snedvridande företagsstöd anser vi att bör ges ett vidgat uppdrag att övervaka också kommunallagens efterlevnad. Om det framkommer att kommunen brutit mot lagen avseende otillbörlig näringsverksamhet bör någon form av marknadsstörningsavgift kunna dömas ut. 14 Små företag ska kunna delta i offentlig upphandling som det är angeläget att kommuner och landsting samordnar och effektiviserar sina upphandlingar och inköp måste också mindre företag kunna vara med och lägga anbud. När större volymer ska upphandlas bör därför dessa, om det är praktiskt möjligt och ekonomiskt försvarbart, delas upp i mindre delar så att fler företag kan lägga bud.
mot · GR02N350 · 2003-10-07 00:00:00 — begär att regeringen lägger fram förslag för att stärka äganderätten i samband med prospektering av . Marknadsekonomins civilrättsliga grund är frivilliga avtal mellan självständiga aktörer. Detta förutsätter privat äganderätt. I jämförelse med andra västeuropeiska länder har ett sämre lagligt skydd för äganderätten, särskilt när det gäller ersättning vid expropriation. anser att den enskilda äganderätten måste erkännas som fundamental princip och ges grundlagsskydd. Expropriation innebär att enskilds egendom mot viss ersättning, genom tvång, tas i anspråk för att tillgodose ett samhälleligt mål. Men rätten att expropriera och göra intrång tillkommer inte bara det allmänna utan även enskilda rättssubjekt, och för ändamål som syftar till ekonomisk avkastning. Exempel där äganderätten kommer i fokus är när bredbandsnäten och mobiltelenätet byggs ut. Med dagens ersättningsregler i expropriationslagen kan de markägare som tvingas avstå från mark få ersättningar som jämförelsevis framstår som obetydliga. anser att expropriationslagen i denna del är föråldrad. Lagens ersättningsregler är inte anpassade till dagens tvångsförvärv, som i många fall sker för att tillgodose, förutom allmänna intressen, även starka privatekonomiska intressen. Det är därför hög tid att se över och reformera ersättningsreglerna vid tvångsförvärv. föreslogs ändringar i SOU 2000:89 Minerallagen, markägarna och miljön. Äganderätten stärktes där genom förslag om att inga undersökningsarbeten får påbörjas på annans mark innan en överenskommelse uppnåtts mellan prospektör och markägare. Dessutom skulle en särskild ersättning utgå till markägaren vid större undersökningsarbeten. Utredare föreslog också att markägaren skulle få en årlig ersättning en bearbetningskoncession inte utnyttjades. En arbetsgrupp med tjänstemän från fem olika departement har tittat på utredningens förslag och lägger ändringsförslag stick i stäv med utredningen. Någon överenskommelse mellan prospektör och markägare ska inte behövas. Det ska räcka med att prospektören lämnar en arbetsplan för påseende. Om det blir tvist kring planen ska denna fastställas av bergmästaren. Arbetsgruppen säger också nej till särskild ersättning för de olägenheter som undersökningsarbetena skapar. Det ska räcka med den ersättningsskyldighet för skada och intrång som gäller . De avvisar också förslaget om dubbla ersättningar och menar att den skadeståndsmöjlighet som finns är tillräcklig. Det känns mycket oroande att arbetsgruppens förslag innebär försämringar på flera punkter gentemot vad utredningen föreslog. Det har gått utredningen kom och det är nu hög tid att regeringen lägger en proposition. De förslag som läggs till bör vara i enlighet med utredningens förslag för en stärkt äganderätt.
mot · GR02N356 · 2003-10-07 00:00:00 — Nya statliga verk och myndigheter tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om vikten av att förankra nya statliga verk och myndigheter i den svenska verkligheten. Enligt en aktuell utredning ska det nuvarande byta namn till . I stort sett föreslås verket även i fortsättningen arbeta på ett konventionellt sätt i enlighet med hur olika statliga verk brukar arbeta och organiseras. Med tanke på vad som händer i och med landets landsbygdsområden bör ett kommande få möjlighet att arbeta i delvis nya former med landsbygdens problem, behov och möjligheter. Det kommande bör inte begränsa sig till att arbeta med att ge departementen och andra statliga verk en aktuell bakgrundsbild av hur det ser ut i landsbygdsområdena. Man bör inte heller nöja sig med att sitta med i många olika statliga utredningar och föra fram glesbygdsperspektiven till övriga aktörer och hoppas att detta skapar nya lösningar och möjligheter. bör få en pådrivande och förändringsinriktad roll. Därför krävs en organisation, roll och arbetsinriktning som direkt tjänar landsbygdens aktuella och framtida intressen. Landsbygden är i hög grad beroende av ideella och andra lokala insatser för att leva och utvecklas. Kommunerna bör därutöver ha en stark ställning och i samverkan med andra aktörer och statliga organ bygga den plattform som framtiden skall formas utifrån. Det betyder att det nya bör samarbeta nära olika lokala aktörer. Verket behöver ha en genuin förankring på lokal nivå. En lokal förankring kan skapas på flera olika sätt. Ett sätt kan vara att en majoritet i styrelsen för kommer från kommuner och ideella organisationer som byarörelsen. En annan modell kan vara att förankra viktiga förslag inom via en löpande dialog med befolkningen i aktuella regioner. Seminarier, konferenser och andra möten kan vara den praktiska lösningen. Får vår del kan vi tänka oss en ny ordning för att förankra besluten i olika geografiska arenor med stor förankring i Folkrörelse- och Kommunsverige. Förutom huvudkontoret i skulle verket kunna ha fyra till sex lokala kontor i olika delar av landet. Vid varje enhet genomförs regelbundna möten med folkrörelse- och kommunföreträdare i omgivande region och lyssnar av problem och behov, testar nya utvecklingsprojekt och lösningar, diskuterar statliga och andra remisser samt följer upp och utvärderar beslut som har särskild betydelse för eller beröring med landsbygden och dess utveckling. Modellen kan ses som ett nytt inslag i den statliga administrationens framtida organisering, vilken behandlas av den nu sittande statliga . Det handlar om att skapa redskap för att stärka landsbygdens situation för att kunna ta hela landet i bruk. Alla landets regioner måste få förutsättningar för tillväxt och utveckling. Landsbygdens stora framtidspotential måste tas till vara på ett bättre sätt än .
mot · GR02N358 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öppna fjärrvärmenäten för konkurrens. Den miljövänliga och förhållandevis billiga fjärrvärmen är den vanligaste uppvärmningsformen. sattes priset på fjärrvärme enligt självkostnadsprincipen. råder fri prissättning, vilket hade varit utmärkt om fjärrvärmen hade varit konkurrensutsatt. Fjärrvärmen är emellertid inte konkurrensutsatt för dem som är anslutna. Kostnaderna för att byta uppvärmningsform är höga, vilket gör att konsumenterna hamnar i händerna på producenterna som i princip har monopol på leveranserna. I takt med att konkurrensen har skärpts för elproduktion har energibolagens intresse för att köpa och integrera fjärrvärmeverksamhet ökat avsevärt. Fjärrvärmemarknadens fria prissättning och brist på konkurrens är eftertraktad för att kunna genomföra så kallad korssubventionering, det vill säga att fördela kostnaderna mellan en hårt konkurrensutsatt del av ett bolag och en del där företaget självt i princip kan sätta priserna. Förvisso har de skattehöjningar, som den rödgröna majoriteten har drivit igenom, ökat energikostnaderna. Enbart skatteeffekterna räcker emellertid inte för att förklara de kraftiga prisökningarna. Mycket tyder på att fjärrvärmeföretag utnyttjar sin monopolställning. Många fjärrvärmeaktörer har ökat sina avkastningskrav och stora prisskillnader förekommer, i vissa fall ända . Enligt Fastighetsägarnas utredning, avseende priser och kostnadsläge i flerbostadshus i 46 sydsvenska kommuner till mitten av 2002, har prisökningarna för fjärrvärme i varit högre än i exempelvis och . I har fjärrvärmepriset stigit i genomsnitt, medan den genomsnittliga höjningen i och bara varit . har , enligt rapporten, höjt priset , i är höjningen och i . Fastighetsägarna är med rätta bekymrade över prisutvecklingen på fjärrvärme. Eftersom fastighetsägarna inte kan välja leverantör tvingas de att acceptera prishöjningarna. Det medför att alla kalkyler för drift och underhåll kan sättas ur spel över . Eftersom överföring av el på nätet och distribution av fjärrvärme utgör naturliga monopol krävs effektiv tillsyn av priserna för att energimarknaden skall fungera. Annars är risken uppenbar att monopolverksamheterna subventionerar den konkurrensutsatta elhandeln, vilket även har varnat för. Det är viktigt att uppmärksamma den situation som hundratusentals fjärrvärmekunder befinner sig i och snabbt få till stånd en lösning så att den dåliga konkurrensen kan avhjälpas. är det angeläget att försöka öppna fjärrvärmenäten för konkurrens.
mot · GR02N359 · 2003-10-07 00:00:00 — Projektet som en nationell angelägenhet tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om Grensetjänsten. mellan och är , och den angränsar till 21 svenska kommuner och 30 norska. Det uppskattas att ca 40 000 människor pendlar över gränsen för att arbeta. Grensetjänsten är ett projekt inom EU:s Interregprogram som har startats med huvudsyfte att underlätta integration mellan och men också för att identifiera och eliminera existerande gränshinder. Projektet är finansierat regionalt , men ger en service på nationell nivå både i och eftersom de har en ökande frekvens av kontakter utanför regionen. Detta sker utan att över huvud taget ha marknadsfört projektets existens nationellt. Målsättningen är att utveckla och utöka rollen som nationell resurs gällande hantering och handläggning av gränsfrågor och att vara en informationscentral dit människor vänder sig med frågor som rör allt från arbetspendling, flytt, företagsetableringar med mera. Grensetjänsten har en stor regionalpolitisk betydelse, och intresset växer i hela . Det bör därför vara en nationell angelägenhet att den verksamhet som bedrivs permanentas och garanteras finansiellt även .
mot · GR02N362 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om landsbygdens särskilda villkor. I den nya regionala utvecklingspolitiken med de lokala arbetsmarknaderna som sin geografiska indelningsgrund har landsbygdsdimensionen som tidigare fanns inom regionalpolitiken tonats ner. Detta är olyckligt. Det är förvisso sant att det finns ett ömsesidigt beroende mellan stad och land, men det betyder inte att villkoren för utveckling är desamma i landsbygd som i städerna. I själva verket har landsbygderna en i långa stycken betydligt mer bekymmersam utveckling och svårigheter att kunna erbjuda sina medborgare en tryggad välfärd. Därmed blir det också svårt att uppfylla det politiska målet om väl fungerande lokala arbetsmarknadsregioner med en god servicenivå i hela landet. Det finns förhållanden som är karakteristiska för landsbygden och som kräver insatser som riktar sig specifikt till landsbygden. Företagandets villkor, kommunikationers utveckling, svårigheter att bo kvar, flytta till eller bygga nytt i landsbygdsområden, restriktioner vad gäller strandnära boende, bostadskrediter är alla exempel på förhållanden som förhindrar en positiv regional utveckling. Landsbygden har ett inflyttningsöverskott av barnfamiljer, och fler än de som bor där önskar att de kunde flytta från städer till landsbygd. lider de flesta kommuner starkt av den befolkningsminskning som pågår främst på grund av det låga födelsetalet och en ökad ungdomsutflyttning till högskoleorter. En viktig insats för att motverka den negativa befolkningsutvecklingen är att underlätta för ökad inflyttning av barnfamiljer. För att underlätta en inflyttning till landsbygderna är det direkt nödvändigt att olika politikområden samverkar bättre. motverkar på ett olyckligt sätt den snäva sektorspolitiken och den förhärskande tätortsnormen de övergripande målen för den regionala utvecklingspolitiken. Landsbygden kommer att vara ett viktigt politikområde i den omvandling som sker av jordbrukspolitiken och strukturfonder i EU under i vart fall . behöver kunskap om landsbygdens förhållanden som underbygger regeringens och EU-politik. Av det skälet är det viktigt att ta ett större grepp på landsbygdsfrågorna än den snäva avgränsning som sker inom jordbrukspolitikens område. Landsbygden behöver precis som städerna lyftas fram så att det blir möjligt att beakta problem och skydda dess värden och ta till vara möjligheterna till förnyelse och modernisering. Landsbygdspolitiken ska ses som en komplettering inom den regionala utvecklingspolitiken.
mot · GR02N364 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen uppmärksammar glasindustrins problem och utvecklingsmöjligheter. Den svenska glasindustrin är väl känd och står för hög kvalitet. Vårt svenska glas har fått sitt goda rykte tack vare att man på glasbruken förstått att ta vara på den stora kunskap som finns hos de skickliga yrkesarbetare som hanterar glaset. Det är ett genuint hantverk som det tar att lära sig. Formgivare och glasblåsare arbetar nära tillsammans när de gör sina produkter. Branschen är personalintensiv och kräver stor erfarenhet och kunskap. Glasriket är ett etablerat namn med gott renommé. För är det ett ovärderligt inslag i och läns kultur, både som arbetsgivare, kulturinslag och för turism. Svenskt glas är en angelägenhet främst för hela men också för länen Glasriket ligger i. Det är mycket vanligt att svenskt glas används vid representation inom många svenska företag, men även utomlands. När det gäller design kan man konstatera att svenskt glas är världsledande. Glasindustrin är en förhållandevis liten bransch om man ser på den totala industri-sysselsättningen. är ca 1 000 personer sysselsatta inom glasindustrin och det är en halvering . Det är mycket oroande, eftersom branschen är känslig för konjunkturnedgångar. Det kan vi se på de många varsel som varit inom glasindustrin . Majoriteten av dessa industrier ligger i små tätorter i glesbygd, och på många platser är glasbruket den dominerande arbetsplatsen. Ägarbilden har förändrats och är av mer kortsiktig karaktär, med ekonomisk vinst som huvudintresse. Kravet är satt till hög avkastning, och även om glasbruken ger vinst så kan andra delar inom koncernen gå sämre, vilket slår mot glasbruken. Glafo, glasforskningsinstitutet, behöver en ökad säkerhet vad gäller ekonomin för att kunna utvecklas. Det är inte minst angeläget nu när verksamheten lokaliseras i anslutning till campusområdet vid . På grund av att det är en så liten bransch avsätts inte pengar för forskning i tillräckligt hög grad från ägarnas sida. För att svensk glasindustri ska kunna fortsätta att vara världsledande behövs det mer ekonomiskt stöd till glasforskningen. Sysselsättningen är viktig ur lokalt och regionalt perspektiv, eftersom glasbruken ligger i glesbygd. Turismen är en viktig del för Glasriket om glasbruken försvinner förlorar bygden även en stor inkomstkälla i form av turism. Kulturarvet, det svenska glaset, riskerar att flaggas ut och det kan sedan inte återskapas. Yrkeskunskapen försvinner, de som lärt till glasblåsare och designer försvinner med sin kompetens och sina erfarenheter. För att säkra framtiden för svenskt glas behövs komplettering med andra former av stöd än bara de som endast ger ekonomisk hjälp. Glasindustrin behöver utveckla forskningen och utbildningen för såväl glasblåsare som formgivare. Även fortbildningen inom industrin behöver förstärkas. Glaskulturen måste bevaras för eftervärlden.
mot · GR02N365 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statlig ägarpolitik. Det finns starka skäl för att utveckla en mer aktiv statlig ägarpolitik, som därmed kan ges möjlighet att ta ett större samhällsansvar. Ägarpolitiken ska drivas med inriktningen att verksamheterna ska vara effektiva och kundorienterade men framför allt ta till vara medborgarnas intressen. Det statliga ägandet borde bättre kunna användas för att även ta till vara arbetsmarknads-, närings- och regionalpolitiska intressen. Den miljö i vilken de statliga företagen verkar har dramatiskt förändrats . Internationaliseringen har inneburit en hårdare konkurrens, inte minst från andra länder. Monopol har brutits ner eller helt försvunnit. Den tekniska utvecklingen har tagit nya språng. Avregleringar och bolagiseringar av statlig verksamhet har i många fall inneburit att samhällsintressen har fått vika undan för vinstintressen. På många sätt är detta en olycklig utveckling. Det krävs en rejäl utvärdering av de förändringar som skett och hur de påverkat samhällsutvecklingen. Målet med den statliga ägarpolitiken beskrivs bland annat i de årliga verksamhetsberättelserna. I inledningen av årsberättelsen för företag med statligt ägande står följande: Statens ägarpolitik. Mål: att skapa värde. Det är en målbeskrivning som visserligen kan vara tillräcklig för något av de statliga företagen, men klart otillräcklig för andra. Det statliga ägandet kan t.ex. användas för att styra utvecklingen på vissa marknader eller på områden där marknadslösningar inte räcker till och där medborgarna kommer i kläm. Det är synnerligen tveksamt att företag som exempelvis Posten och SJ har värdeskapande som ett av de främsta målen för sin verksamhet. Det riskerar att tränga undan de samhällsuppgifter som dessa företag rimligen måste ha. ska kunna användas för att ta till vara arbetsmarknads-, närings- och regionalpolitiska intressen. har vi sett hur politiker och andra förtroendevalda plockats ut ur dessa styrelser för att de ska göras mer professionella. Inget tyder på att medborgarna anser att resultatet i detta fall blivit det väntade. Frågor som bör ställas och analyseras i en större utredning är bland andra: Är det möjligt att kombinera vinstintressen med ett större samhällsansvar och i vilka företag är detta möjligt? Kan rent företagsekonomiska mål kombineras med och balanseras av andra mål? Vilka åtgärder kan och bör staten som ägare vidta? Vilka statliga företag ska fortsätta drivas vidare i bolagsform och vilka är lämpliga att ha i myndighetsform? bör besluta om att stödja en utvärdering i enlighet med vad som
mot · GR02N366 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en inriktning inom turistpolitiken. I Framtisdprogrammet har turism- och resebranschen samt regeringen dragit upp strategier för tillväxten i den svenska rese- och turistindustrin. Tre prioriterade områden gäller: Privatresande med fokus på kommersiella produkter och varumärken. Jag inriktar mig på punkt 3 i Framtidsprogrammet. Framförallt handlar tillväxten om ekonomi och sysselsättning inte styrd turistpolitik utifrån regionalpolitiskt tänkande. Stora resurser läggs på områden där det främst gäller att hålla arbetslösheten nere, vilket är bra även om förhållandevis små intäkter ges. Under punkt tre står det: kan inte ses som ett etablerat resmål för massturism, utan måste fokusera sitt arbete till tydliga produkter och varumärken som är så starka att de på något sätt inom sitt område märks i internationell konkurrens. Då är det också viktigt att se på utifrån de olika marknadsförutsättningar som finns i de olika delarna av landet och inte bara bejaka dessa förutsättningar utan också förstärka samt använda dem affärsmässigt till gagn för landet. Exempelvis har i när det gäller kortresandet, en mycket intressant exportprodukt (den konsumeras här), med , och som närmarknader. Weekendresor med bil, buss eller tåg från , , m.fl. platser. Vad som erbjuds är t.ex. cykel- golf- eller gästgiveripaket. Stort utbud av matställen och kulturarrangemang med konsten i fokus. Långa stränder att även vandra på, pittoreska fiskelägen, blommande äppelodlingar samt ett hav av gula böljande rapsfält. Andra områden kan ha sina speciella upplevelseprodukter för sitt område. En rejäl satsning på kortresande från utländska närmarknader är positivt ur en affärsmässig synvinkel och ett sätt där kan öka sina exportinkomster.
mot · GR02N370 · 2003-10-07 00:00:00 — UO 19, Regional utveckling anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag anslagen under utgiftsområde 19 Regional utveckling enligt följande uppställning: Anslag (tkr) 33:1 Allmänna regionalpolitiska åtgärder Nytt anslag: Regionalt och lokalt utvecklingsarbete +100 000 +100 000 +100 000 +100 000 +100 000 +592 000 +592 000 +592 000 Den regionala utvecklingen är avhängig en omfördelning av makt. Makten över resurser och beslut. I enlighet med federalismens principer menar att lokala och regionala organ har ett betydligt bättre beslutsunderlag än centrala myndigheter, och kan uppnå större effektivitet, när det gäller att ta beslut rörande lokala och regionala frågor. Regionalpolitiken har traditionellt kännetecknats av omfattande program för omflyttningar av pengar, centralstyrda direktiv och massiva myndighetsstrukturer för att behandla processen. vill bryta ner ineffektiva myndighetsstrukturer, eliminera skadlig centralstryning och förenkla de regionala finansieringsprogrammen. Direktvalda regionala organ bör ansvara för de medel som anslås under 33:1 Allmänna regionalpolitiska åtgärder. Den satsning gör under anslag 33:1 à vill vi fördela enligt nedan: Program för utveckling av alternativa drivmedel ur spannmål och skogsråvara Program för utveckling av landsbygdsturism Program för utveckling av småskalig livsmedelsproduktion Program för utveckling av fiskerinäringen Resurscenter/affärsrådgivning specialinriktad för kvinnor Utvecklingsinsatser för invandrares företagande Majoriteten av den regionala utvecklingen skapas dock inom de tusentals frivilliga utvecklingsgrupper som finns i vårt land. För att frigöra medel för dessa utvecklingsgrupper vill tillföra ytterligare resurser till utvecklingsarbetet, fördelat i två delar en regional del och en del lokala utvecklingspengar. I ett första steg tillförs till det lokala utvecklingsarbetet (se nytt anslag i tabellen ovan). bör frigöras för detta. Dessa resurser ska delas upp i två delar: en regional pott, som betalas ut då regionala myndigheter, näringsliv och ideell sektor (t.ex. föreningsråd eller byalag) tecknat ett utvecklingsavtal som också reglerar hur resurserna ska användas. Dessutom behövs lokala utvecklingspengar, som betalas ut genom regionmyndigheter eller kommuner direkt till lokalt utvecklingsarbete, som byalag eller liknande. Utvecklingspengen kan även användas som medfinansiering i olika typer av EU-projekt som de lokala utvecklingsgrupperna initierar. En översyn av hur det regionalpolitiska stödet fungerar och betalas ut bör kunna leda till att rejäla resurser frigörs för regionala och lokala utvecklingsresurser.