mot · GR02K215 · 2003-10-07 00:00:00 — Hantering av EU-ärenden i begär att regeringen återkommer till med en beskrivning av hur man avser fördjupa samarbetet med i fråga om EU-ärenden. beslutar att upphäva 10 kap. 49 §§ riksdagsordningen. beslutar om sådan ändring av 10 kap. 3 § riksdagsordningen att regeringen skall samråda med respektive utskott i frågor som gäller Europeiska unionen. arbete med EU-frågor bör vidgas. särskilda bör läggas ned och samrådet med regeringen ske direkt med berörda utskott. Alltsedan inträde i Europeiska unionen har formerna för beslut rörande EU-frågor varit omdebatterade. Särskilt har debatten handlat om regeringens självständiga roll i förhållande till inför beslut i . Farhågorna har främst handlat om att regeringen kan komma att agera självsvåldigt och genom beslut i ministerrådet ställa inför tvånget att acceptera lagstiftning under hot om sanktioner från EU:s sida. Bristande parlamentarisk förankring, och därmed bristande öppenhet och insyn i beslutsprocesserna, bidrar med stor sannolikhet till den misstro mot EU och dess institutioner som finns i . Även regeringens agerande, då man medverkar till beslut i EU och därefter genomdriver dem i med hänvisning till EU-bestämmelser, verkar i denna riktning. Ett grundläggande krav alltsedan det svenska inträdet i EU har varit att och dess utskott ska engageras tidigare i beslutsprocessen. I stor utsträckning har sådana försök gjorts i , men ett framgångsrikt arbete förutsätter att också regeringen tar strävan att vara delaktig på allvar. Det är därför nu hög tid att tydligare formulera kraven på regeringen i fråga om hur förankringen av det svenska EU-arbetet ska ske. Vällovliga ambitioner till trots sker fortfarande mycket av arbetet dolt för svenska parlamentariker, i samarbete på tjänstemannanivå, utformningen av vitböcker etc. sker det avgörande samarbetet på denna nivå, långt innan frågan kommit på ministerrådets bord. Regeringen bör därför framgent lägga ökad vikt vid den tidiga förankringsprocessen, inklusive diskussioner med berörda utskott om vitböcker, samråd med om regeringstjänstemäns arbete i gemensamma arbetsgrupper etc. Regeringen bör återkomma till med en beskrivning av hur man avser fördjupa samarbetet med i fråga om EU-ärenden i enlighet med detta. Från sida framstår det som angeläget att självständigt ta en större roll i utformningen av EU-politik. Rimligen bör detta ske genom en översyn av förhållandet mellan riksdag och regering i beredningen av EU-ärenden. Normalt sett skulle naturligtvis en sådan översyn ske i regeringens regi, men då frågan rör just regeringens förhållande till , förefaller det motiverat att den överordnade institutionen självständigt utreder sin roll. I ett sådant arbete finns möjlighet att hämta inspiration från andra länder, där man har en tydligare parlamentarisk kontroll av det nationella EU-arbetet. Såväl Stora utskottet i , som EU-udvalget i har betydligt större möjligheter att kontrollera regeringsföreträdares agerande i ministerrådet än . I deltar EU-parlamentariker i den nationella beredningen av EU-ärenden. I jämförelse med många andra länder förefaller ha valt en väg som i stor utsträckning ger regeringen fria tyglar och minskar insynen för de nationella parlamentarikerna. En självklar utgångspunkt bör dock vara att utskott har ett avgörande och tidigt inflytande i utformningen av de nationella positionerna. I och med EU-medlemskap inrättades i en specifik vars ställning särskiljdes från de övriga utskottens. valde en annan lösning. Där ombildades Stora utskottet till ett EU-samordningsorgan. I är utskottens medverkan i parlamentets samrådsförfarande med regeringen inskriven i grundlagen och därmed en obligatorisk uppgift för utskotten. Enligt finländska grundlagen är utskotten ålagda att ta tag i frågorna på ett tidigt stadium i EU:s beslutsprocess, för att i ett senare skede kunna avge utlåtande i en viss fråga till Stora utskottet. beslutade om formerna för hur och regeringen skulle samverka i frågor som rör Europeiska unionen. Vissa tillägg gjordes till riksdagsordningen (RO). 10 kap. 4 § RO lyder: För samråd enligt 10 kap. 6 § regeringsformen skall inom sig för varje valperiod tillsätta en unionen (). skall bestå av ett udda antal ledamöter, lägst femton. är alltså ett organ för samråd med regeringen. I första hand handlar samrådet om hur förhandlingarna i ministerrådet ska läggas upp från svensk sida. I ska regeringen förankra sin EU-politik innan medlemsländernas regeringar fattar beslut i ministerrådet. inrättades för att skulle få insyn, inflytande och kontroll över den politik som regeringen driver i ministerrådet. anser att det inte längre går att göra någon åtskillnad mellan EU-frågor och nationell politik. Dessa kan inte och ska inte hanteras skilda från varandra. Att ha en särskild nämnd i som ska samråda med regeringen i dessa frågor ter sig ologiskt. Därför bör besluta att upphäva 10 kap. 49 §§ RO. De förslag som tar ställning till borde diskuteras och samrådas i respektive utskott där den samlade kompetensen på området finns. bör besluta om sådan ändring av 10 kap. 3 § RO att regeringen ska samråda med respektive utskott i frågor som gäller Europeiska unionen.