mot · GR02N328 · 2003-10-07 00:00:00 — Ska fler välja att bo och verka på landsbygden, måste könsperspektivet ingå i samhällsplaneringen. Ett jämställt samhälle uppbyggt i enlighet med federalismens principer medför också att självbestämmande och livskvalitet ökar. anser att en nyckel till minskad social och regional klyvning är ett ökat företagande. Fler människor som vågar ta steget till att starta eget, eller fler som vill kombinera egen verksamhet med en anställning. Många företag börjar som deltidssysselsättningar eller en hobby vid sidan av det ordinarie jobbet. För att kunna starta ett eget företag krävs kapitalförsörjning för att kunna låna till investeringar och till rörelsekapital. Ett stort problem för landsbygdsföretagen är därför bristen på riskkapital. Bankernas utlåning till investering i maskiner och lösa inventarier samt till rörelsekapital är i regel mycket restriktiv (speciellt utanför tätorterna), och försämras dessutom i takt med centraliseringen inom bankerna. Detta förhållande uppmärksammades i den senaste regionalpolitiska utredningen där regeringen fick i uppdrag att utreda och lämna ett förslag till kreditgarantier främst riktade mot landets glesast bebyggda områden. Förutsättningarna för företagen att få lån har försämrats. Utredningen om kreditgarantier måste påskyndas , så att får ett förslag att behandla. Detta bör ges regeringen till känna. På samma sätt som kvinnors företagande osynliggörs eller refereras till som mindre viktigt, negligeras också invandrares företagande i . Detta trots att vart femte företag som startas i landet drivs av en person med invandrarbakgrund. Det innebär att företagsamheten bland nya svenskar är något högre än för dem som är födda och uppvuxna här. är ett väsentligt och välkommet tillskott till den svenska ekonomin. Invandrares villkor ur ett regionalpolitiskt perspektiv är en viktig fråga att analysera. vill inom ramen för vår satsning på regional utveckling använda för att utveckla invandrares företagande. anser att t.ex. bankers och myndigheters service till människor med invandrarbakgrund måste bli bättre, t.ex. genom ökad information på olika språk. Vidare kan det bli aktuellt med en vidgning av diskrimineringslagstiftningen, så att förbudet mot etnisk diskriminering också omfattar företag som drivs och ägs av personer med invandrarbakgrund. Vad som ovan anförs om vikten av att analysera invandrares villkor ur ett regionalpolitiskt perspektiv bör ges regeringen till känna. Att den statliga grundläggande servicen fungerar även i områden utanför tätorterna är en förutsättning för att människor ska slå ner sina bopålar. Att denna service brister, vilket den gör , är totalt oacceptabelt. Myndigheterna, vilkas service brister, får på sig för att komma fram till ett acceptabelt kompensationssystem, med på förhand givna ersättningsregler. Denna tid kan exempelvis vara 6 månader. Uppnås inte detta kompensationssystem, måste kompensationen regleras i lagstiftningen. Av uppställda mål måste efterföljas. Att myndigheter mer eller mindre struntar i att följa målen och riktlinjerna är skamligt. Det finns fall när mål av en eller annan orsak inte kan uppfyllas. Om den ansvariga myndigheten inte kan ge en tillfredsställande förklaring, ska myndigheten kunna direktförvaltas under respektive departement. Vårvintern 2001 drabbades stora delar av av ett elavbrott som varade i . Kort därefter, , införde Elnät en garanti som ger kunder i ersättning de är utan ström. De två andra stora nätbolagen, Nät och , följde efter med ett löfte om kompensation på . Vi föreslår en liknande kompensation när staten inte kan leva upp till den service den ska stå för. Det kan gälla oframkomliga vägar, utebliven post och telefonnät som inte fungerar. Landsbygdens glesa strukturer lockar många vid valet av bosättning. Gott om plats, närhet till skog, mark, hav, fjäll och sjöar är en fantastisk resurs som borde kunna framhållas mer till fördel för den regionala utvecklingen. Förutsättningar för boende varierar kraftigt inom landet. Det finns överhettade storstadsområden och platser på landsbygden där byggande försvåras på grund av svårigheten att få banklån till nybyggnation. Men bilden är mer nyanserad än så. Det som kan anses vara nationella regionala skillnader mellan överhettning/brist på etableringar, finns även inom enskilda kommuner och även inom mindre områden än så. I en kommun kan det t.ex. finnas kustområden där boendet är oerhört eftertraktat medan det är veritabelt omöjligt att få ett banklån till ett hus , inåt landet. Nedläggningen av bankkontor har gjort att avståndet mellan låntagare och långivare blivit längre, vilket lett till att den lokala kännedomen i många fall gått förlorad. finns skärgårdsområden med en oerhört stor efterfrågan på bostäder där boplikt efterfrågas för att söka lösningar mot fastighetsförsäljning till fritidshus och för att kunna dämpa boendekostnaderna och fastighetspriserna. finns det skärgårdsområden som redan har förlorat sin sista öbo eftersom kommunikationerna och servicen har försvunnit eller inte utvecklats. anser att (PBL) bör ändras så att kommunerna via detaljplaner kan göra lokala överväganden om vilka områden som vid nybyggnation bör avsättas endast för åretruntboende. bör besluta om en lagändring som möjliggör för kommunerna att styra via detaljplanerna så att områden vid nybyggnation kan destineras till åretruntboende. En viktig del i arbetet med att öka människors livskvalitet är möjligheten att skapa förutsättningar för ett attraktivt och billigt boende. Inte minst har närheten till vatten visat sig vara en viktig faktor för många människors val av bosättning. Dagens utformning av strandskyddsreglerna har berövat många människor attraktiva boendemiljöer. Detta har skett oavsett om trycket på dessa skyddade strandområden har varit stort eller inte. Strandskyddet innebär en restriktion på vad som får utföras inom den strandskyddade zonen, vilket vanligtvis sträcker sig från strandkanten. Det är länsstyrelserna som beslutar om dispens från strandskyddet, även om detta ibland har delegerats till kommunala nivåer. Vi ser ingen anledning varför staten indirekt ska fatta beslut om strandskydd. Det är medborgarna och politikerna i de berörda kommunerna som bäst fattar beslut om vad som är rimligt att bebygga eller bevara. I vår bostadsmotion yrkar vi på att ansvaret för strandskydd bör överlåtas till kommunerna som via gängse planeringsarbete kan inarbeta vad som rimligen bör omfattas av strandskydd. En av grundförutsättningarna för att kunna få livskraft i hela landet är väl fungerande kommunikationer och en väl utvecklad och underhållen infrastruktur. Utjämning av kostnader för person- och varutransporter till följd av långa avstånd är ett viktigt inslag i den resursfördelningen. Kommunikationer måste fungera bra med hänsyn till de lokala och regionala förutsättningarna för att människor ska kunna bo och verka i alla delar av landet. I vår motion om Framtidens transportsystem (c0xx) lägger vi både fram en vision för just framtidens transportsystem, samt flera konkreta förslag för att förbättra infrastrukturen och kommunikationerna i hela landet. Planeringen av infrastrukturen måste få en fördjupad demokratisk förankring. Fler aktörer måste komma in i processen på ett tidigt stadium. Våra förslag för att förstärka den lokala/regionala demokratin och inflytandet står tyvärr i skarp kontrast till regeringens synsätt. anser att satsningen på bärighet, tjälsäkring och rekonstruktion bör vara större och ingå i de regionala planerna. Även beslut rörande länsvägarna bör tas på regional nivå, där kunskapen om det lokala vägnätet är störst. Staten har dock det övergripande ansvaret för att finansiera infrastrukturen i hela landet. Att flytta besluten till den regionala nivån för att få väl avvägda och riktiga satsningar utifrån lokala och regionala behov. Detta bör ges regeringen till känna. Bra vägar i alla delar av landet är ett måste. Det handlar om något så enkelt som lika villkor. De dåliga vägarna kostar människor och företag stora summor pengar. Fordon körs sönder och måste repareras för stora summor, gods kommer inte fram vilket kostar företag pengar, vägar stängs och trafiksäkerheten försämras. I stora delar av landet är det inte främst nya vägar som är tillväxtskapande, utan att det befintliga vägnätet fungerar väl. Upprustningen av det nedslitna och hårt åtgångna vägnätet måste vara en prioriterad åtgärd för att kunna skapa livskraft i hela landet. har tidigare avvisat planerna på att göra om allmänna vägar med en låg trafikeringsgrad till enskilda vägar. Ta igen det eftersatta underhållet och garantera en underhållsnivå som inte tillåter nya eftersläpningar att uppstå. Genomför satsningar på tjälsäkring, bärighet och rekonstruktion. Bygg bort flaskhalsar i befintliga transportsystem och genomför redan planerade projekt. Genomför önskvärda nyanläggningar och nyinvesteringar. För att överhuvudtaget kunna genomföra nyinvesteringar förordar (se budgetmotionen) att alternativa lösningar ses över, t.ex. så kallade PPP-lösning. PPP står för Public-Private-Partnership och är en alternativ finansieringsmetod exempelvis vid utbyggnad av vägar och järnvägar. Erfarenheter av sådana lösningar finns från bland annat och . I är ett exempel på en PPP-lösning. Genom alternativa finansieringsformer skulle samhällsekonomiskt lönsamma och tillväxtfrämjande projekt kunna sjösättas; en satsning vi anser nödvändig. Det förutsätter givetvis noggranna uppföljningar av varje enskilt projekt för att inte kalkylerna ska spräckas. Ambitionen ska vara hög vad gäller fungerande och säker järnvägstrafik i hela landet, både i nordsydlig och i östvästlig riktning. Järnvägarna har på sina håll kapacitetsbrist och bristande underhåll. Detta leder till förseningar för både människor och gods, vilket i sin tur försämrar järnvägens konkurrenskraft. överger stora delar av landet vad gäller godstransporter, vilket visar att företaget inte tar något större samhällsansvar. Följden blir också svårigheter att nå de transportpolitiska målen. Regeringen bör ta konsekvenserna av ägardirektiven till och antingen sälja företaget eller ge direktiv som gör att företaget tar samhällsansvar. När flygbolag och gör neddragningar, står glesbygdens hopp till staten och kommunerna. Flertalet mindre flygplatser drivs i regi. Rikstrafiken - myndigheten som ska samordna långväga kollektivtrafik har fått i uppdrag av regeringen att upphandla ett flertal olönsamma flyglinjer. Privata flygbolag som uppfyller vissa villkor kan erhålla statligt stöd för att trafikera dessa linjer. Staten ska ansvara för ett nät av flygplatser över hela landet. Detta kan ske på olika sätt, såsom ägande, driftsbidrag till kommunalt och privat ägda flygplatser samt upphandling av flygtrafik på olönsamma linjer. Svensk sjöfart konkurrerar på en marknad med tuffa villkor. Den höga andelen export via sjöfart utgör betydande summor för ett land som är beroende av exporten för ett fortsatt välstånd. I ett sådant läge är det absolut nödvändigt att näringen får samma villkor som konkurrenterna. Införandet av en tonnageskatt skulle kunna vara ett steg i denna riktning. Sjöfarten på våra inre vattenvägar har en viktig roll i transportsystemet. Att gods transporteras på och istället för på lastbil är positivt ur miljösynpunkt. Kollektivtrafiken har en mycket betydande roll för omställningen till ett grönt transportsystem. Den är mer miljövänlig och trafiksäker än många alternativa färdmedel. Undersökningar har visat att kollektivtrafiken har större betydelse för kvinnors resande (speciellt till och från arbetet) än för mäns, varför ett tydligt jämställdhetsperspektiv bör tillämpas i forskningen kring transporter och kommunikationer. anser att det är av stor betydelse att kollektivtrafiken, även om beläggningen är låg, kan anpassas så att människor kan utnyttja den till både skol- och arbetsresor samt till att ta del av nöjen och aktiviteter och . har av regeringen efterlyst en djupare analys kring orsakerna till varför kollektivtrafikens marknadsandelar faller och förslag om hur den negativa utvecklingen ska kunna vändas. Dagens investeringsstöd omfattar endast spårbunden trafik. Stödet bör dock även gälla för bussar som drivs med alternativa drivmedel. Minskade statsbidrag i kombination med att staten kraftigt har höjt diesel- och fordonsskatterna är på väg att leda till en drastisk avveckling av kollektivtrafiken. Denna utveckling måste förhindras och avsätter därför till stöd för kollektivtrafiken i glesbygd. 8.4 IT och mobila kommunikationer i hela landet En heltäckande digital infrastruktur är ett sätt att skapa förutsättningar för tillväxt i hela landet. Regeringens patetiska IT-satsningar förvärrar den sociala och regionala klyvningen. Många kommuner har inte de ekonomiska möjligheterna att garantera en utbyggnad av bredband i hela kommunen. I sin tur leder detta till att kommunen blir ett mindre attraktivt område att bosätta sig i. Det blir naturligtvis även svårare för företag att starta och bedriva verksamhet om inte den digitala infrastrukturen kan garanteras. menar att den statliga politiken för digital infrastruktur bör utgå från tre tydliga kriterier: Att trygga konkurrensen på tjänste- och operatörssidan, som är den mer dynamiska delen av IT-sektorn, genom ett nät öppet på lika villkor för alla operatörer. Att garantera likvärdiga förbindelser i hela landet. Att ge förutsättningarna för en långsiktig planering, som gör att nätet blir skalbart i takt med att efterfrågan på kapacitet ökar. Yrkande i detta hänseende återfinns i IT-motion (c116). Det är nu viktigt att de operatörer som fått koncession på 3 G i lever upp till tidigare gjorda åtaganden, både vad gäller kapacitet i näten och täckning i hela landet. De problem som drabbat branschen får inte tas till intäkt för att svika löften till stora delar av landet om mobil datakommunikation. Staten bör noga följa utvecklingen och inte tveka att ingripa om löftena inte förverkligas. Det är dock viktigt att de äldre kommunikationssystemen inte tas bort innan de äldre nått fullgod täckning. Möjlighet med så kallad roaming mellan de nationella mobiltelefonnäten bör lösas för att ge bättre tillgänglighet i hela landet. Vad som ovan anförs om 3G-utbyggnaden samt möjlighet till sk. roaming bör ges regeringen till känna. 9 Utbildning genom hela livet Bra grundskola, gymnasieskola och högre utbildning ska finnas i hela landet. Den enskilda och gymnasieskolan har stor betydelse för att barnfamiljer ska finna ett boendeområde attraktivt detta gäller såväl i tätorten som på landsbygden. Lika rätt till bra utbildning innebär inte likadana skolor. Det viktiga är att skolorna håller lika hög kvalitet för att inte ytterligare bidra till en segregering av samhället. Lokala styrelser bestående av lärare, föräldrar och elever kan utveckla skolan till att möta de lokala behoven. I takt med att kunskaper ökar i betydelse, är det dock viktigt att det finns flera vägar för livslångt lärande i hela landet. Utbildningsinsatser behövs för alla branscher, inte minst för de mindre och medelstora företagens vidareutveckling. Ur tillväxtsynpunkt är det viktigt att flaskhalsar, som uppstår i företagande p g a brist på kompetens, åtgärdas så fort som möjligt. Den kvalificerade yrkesutbildningen har visat sig fylla ett stort behov, något som har framkommit . Enligt SCB har av studenterna fått arbete senast 6 månader efter avslutad utbildning. En nära arbetslivsanknuten utbildning med tydliga praktikinslag och med ett utbildningsinnehåll som svarar mot företagens behov av kompetens är därför oerhört betydelsefull. För att öka tillväxten och stimulera företagens utveckling krävs utbildningsinsatser av det slag som en kvalificerad yrkesutbildning ger. Regeringen avvaktar dock tyvärr med att fortsätta satsningen. För att tillgodose näringslivets efterfrågan på utbildad arbetskraft anser att vi inte kan vänta med att öka antalet utbildningsplatser. För att klara efterfrågan bör ytterligare 500 platser ställas till KY-utbildningens förfogande. Vid en ökning av antalet utbildningsplatser vill vi understryka vikten av att en hög kvalitet på utbildningarna bibehålls. Den lokala möjligheten att göra förändringar i inriktning och antal platser per utbildning också bör öka. Exempelvis ska det vara möjligt att bemöta varsel och uppsägningar lokalt med att erbjuda KY-utbildningar i syfte att utbilda till bristyrken. Alla elever har rätt till kunskaper oavsett bostadsort. Kvaliteten måste därför vara hög på alla skolor för att motverka sociala klyftor. Betydelsen av de små lands- och glesbygdsskolorna kan inte överskattas. De utgör en väsentlig del i kommundelens utvecklingskraft, på grund av den naturliga mötesplats som en skola på landsbygden utgör. bör ges ett särskilt uppdrag att tillhandahålla stöd i form av kunskaps- och kompetensutveckling för små skolor. I verkets regi bör arbete med att utveckla läromedel för distansutbildning också på grundskolenivå inledas och tillhandahållas alla skolor. Modern informationsteknik kan med fördel användas för att få tillgång till bibliotek eller andra resurser som inte finns fysiskt tillgängliga på orten. Vad som ovan anförts om att ge i uppdrag att finna former för kunskaps- och kompetensutveckling till de små skolorna ges regeringen till känna. Högskolor och universitet fyller viktiga funktioner inte bara som utbildningscentra, utan också som motor för hela regionen. Omgivande näringsliv och företag får lättare tillgång till välutbildad arbetskraft och till de senaste forskningsrönen. Den tredje uppgiften ger lärosätena i uppdrag att hålla bra kontakt med det omgivande samhället. I den kreativa och kunskapsintensiva miljön som bildas runt högskolor och universitet föds många idéer om nya affärsverksamheter. Möjligheterna till distansutbildning bör också ytterligare förstärkas. Det är viktigt att högskolornas verksamhet stämmer överens med såväl nationella mål som regionala förhållanden. Beslutsmakten över högskolorna bör i större utsträckning decentraliseras till regional nivå, vilket också ökar medborgarnas möjligheter att utkräva politiskt ansvar för verksamheten samt förmågan till anpassning efter regionala behov. Det är framförallt grundutbildning och allmän forskning som med fördel kan överlåtas till regional nivå. Spetsforskning bör även fortsättningsvis vara styrt av den nationella nivån. Vad som ovan anförs om att i större utsträckning decentralisera beslutsmakten över högskolorna till regional nivå bör ges regeringen till känna. Medvetna statliga och privata insatser i kombination med lokalt ansvar och inflytande är avgörande för en god regional utveckling. Det gäller att stimulera innovationer och nyföretagande i samverkan mellan högskolor och det omgivande samhället. Lokala och regionala aktörer, som högskolor, kommuner och lokalt näringsliv, bör stimuleras att i än högre grad samverka kring lokal utveckling. Regionala fonder och bolag i samverkan med universitet, högskolor och näringsliv har visat sig framgångsrika både i och t.ex. . Det behövs förbättrade möjligheter till delägarskap för dem som är inblandade i kommersialiseringen av forskningsresultat. Detta innebär även att forskare inom universitet och högskolor i högre grad måste vara beredda att avstå delar av rättigheterna till sina forskningsresultat till eller högskolan där forskningen bedrivits, om forskaren själv inte har intresse av att kommersialisera sina forskningsresultat. På detta sätt ökar incitamenten för såväl forskare som universitet och högskolor att kommersialisera forskningsresultaten. Fler högskolor borde tilldelas holdingbolag för att enklare kunna kommersialisera forskningsbolag. En ökad tillgång till såddkapital är ytterligare ett betydelsefullt steg i denna utveckling. Vad som ovan anförs om förbättrade möjligheter till kommersialisering av forskningsresultat bör ges regeringen till känna. är på många sätt ett rikt land. Brusande älvar, fridfulla skogar och vajande sädesfält ger inte bara landet viktiga inkomster i form av vattenkraft, skogsprodukter och livsmedel; de är också viktiga för människors livskvalitet. Naturen ger möjlighet till rekreation, jakt och fiske, vilket för många är stora fritidsintressen. Naturresurser är grunden, men det behövs fler resurser för att säkra välfärden. Om tillväxt och utveckling ska finnas i hela landet behövs ett antal reformer. 10.1 Makt över utvecklingsresurser Som tidigare anförts i motionen anser att de resurser som tillförs det regionala utvecklingsarbetet bör samlas i ett gemensamt anslag som regionerna själva får besluta om, utan inblandning från regering, myndigheter eller verk. Genom detta tydliggörs det regionala ansvaret för att utveckling måste ske på lokal och regional nivå och att utveckling inte kan kommenderas fram genom centrala beslut fattade av regering, riksdag eller generaldirektörer på statliga myndigheter eller verk. Direktvalda regionala organ är viktiga för den demokratiska förankringen. Regionerna bör ges än större frihet att styra sin egen utveckling. Det gäller både hur de regionala tillväxtprogrammen ska utformas och hur resultatet ska mätas. Ansvaret för att resurserna används på ett bra sätt ska utkrävas av väljarna och inte av regeringen eller av några institutioner. 10.1.1 Utveckling av naturresurser Jord- och skogsbruk tillsammans med fiskenäringen är viktiga nav vad gäller landsbygdens utveckling. En förutsättning för dessa näringars fortbestånd är ett starkt skydd för äganderätten och därtill kopplad förfoganderätt. Vi hänvisar till vår motion om äganderättsfrågor (cxxx) för yrkanden och djupare resonemang kring denna punkt. Lantbruksföretag inklusive familjeskogsbruk, förädlingsindustrier och servicenäringar, står för av den totala sysselsättningen och lokalt sett kan dessa företag vara ännu viktigare för arbetsmarknaden. Det är viktigt att det inte finns några hinder för dessa företagares innovationsförmåga och kreativitet utan att nya affärsidéer kan växa även inom denna sektor. Svenskt jordbruk producerar produkter av hög kvalitet och med stor miljömedvetenhet. Det finns ytterligare potential att utveckla jordbrukets produkter i form av småskalig livsmedelsproduktion. Intresset för lokalt producerade produkter växer. Det är viktigt att ser vad som händer i grossistledet så att dessa produkter inte förhindras att säljas till konsumenter på grund av stora detaljhandelskedjor. Ett medvetet arbete med att bygga lokala varumärken är en förutsättning även om det är tidsödande. Samordning av små producenter vad gäller effektiv logistik för att nå återförsäljare, restauranger och butiker är nödvändig. För att denna utveckling ska genomföras behövs forskningsinsatser för att öka kunskaperna. Det är viktigt att ett sådant program inte låses fast i myndighetsstrukturer utan att det civila samhället och de små aktörerna ges möjlighet att ta del av resurserna. Regeringen bör ta initiativ till ett samlat program för en ökad småskalig livsmedelsproduktion i samråd med företrädare från hushållningssällskap, lantbrukarnas organisationer och regionala företrädare. Detta bör ges regeringen till känna. har tidigare motionerat om möjligheterna till att förenkla och effektivisera den offentliga upphandlingen på ett sätt som skulle gynna små kommuner och kommundelar. Vi föreslår en uppdelning av regelverket för upphandling över respektive under tröskelvärdet på . Den möjligheten finns eftersom EG:s upphandlingsdirektiv enbart gäller för upphandlingar över tröskelvärdet, medan det är upp till varje nation att själv besluta om reglerna för de mindre omfattande upphandlingarna. Med ett regelverk för den direktivsstyrda upphandlingen och ett enklare regelverk för den ickedirektivsstyrda upphandlingen finns det stora möjligheter att göra den offentliga upphandlingen enklare och effektivare såväl för de offentliga upphandlarna som för företagen.