mot · GR02So574 · 2003-10-07 00:00:00 — Förslag till riksdagsbeslut 2 Barn- och ungdoms psykiatri 5 Bemötande mötet med psykiatrin 6 Mötet med den slutna psykiatrin - kan bli en bättre upplevelse 8 Att få hjälp när man själv behöver det 8 Den enskilde ska få vård - Striden om kostnadsansvar får huvudmännen ta i efterhand. Biverkningar och överkänslighetsreaktioner 12 Mat, motion och goda relationer 12 Missbruk av alkohol och andra droger 13 Tillgång till en personlig kontakt och att kunna välja den 14 Behövliga förbättringar av LSS 14 Vitesavgifter för icke verkställda beslut 14 Rätt till daglig verksamhet 15 En behövs inom LSS m.m. 15 Behov av utökad diskrimineringslagstiftning 16 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett förebyggande arbetssätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om barn- och ungdomspsykiatri. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bemötande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om psykoterapi. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjlighet till terapeutiska samtal hos psykolog eller psykoterapeut till samma kostnad som till offentligt finansierad privatläkare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kommunala rådgivningsenheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utredning om bättre möjlighet och ökad tillgänglighet till psykoterapi och psykologisk behandling och stöd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av den fysiska miljöns utformning på slutenvårdsenheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att få hjälp när man själv behöver det. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en plan för att möta det totala vårdbehov som finns inom psykiatrin på ett tillgängligt sätt. begär att regeringen utreder möjligheten att införa ett system som garanterar att den enskilde får vård även om huvudmännen är oense om var kostnadsansvaret ligger enligt vad som föreslås i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av bra rättspsykiatriska enheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om uppsökande och flexibelt arbetssätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stöd till anhöriga och vikten av stödgrupper för vuxna och barn. begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i lagstiftningen så att rätten till tjänstledighet för vård av anhörig etableras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om allergiska reaktioner, biverkningar och överkänslighetsreaktioner. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda hur ett ersättningssystemen kan organiseras så att det stöder användning av friskvårdande insatser och terapi ställt mot läkemedelskostnader. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om funktionshindrade personers rätt till daglig verksamhet enligt LSS. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om diskriminering på grund av funktionshinder inom m.m.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en motsvarighet till socialtjänstlagens lex i LSS m.m. 1 Yrkandena 15 och 19 hänvisade till AU. Situationen för människor med psykiska problem och/eller psykisk sjukdom måste förbättras. Vi hör larmrapporter om människor som inte får vård, och det har även funnits flera våldsdåd där människor med psykisk störning utsatt andra människor för våld och stor fara. Bakom dessa mediala händelser finns en dov medvetenhet om att många människor mår psykiskt dåligt i vårt samhälle. Ohälsotalen slår alla rekord och en stort antal av dagens sjukskrivna är det av skäl som har med den psykiska hälsan att göra. Av dem som varit sjukskrivna har av de sjukskrivna psykiska problem, besvär med skelett och muskler, luftvägsproblem eller problem med hjärtat. Många av dessa är sjukskrivna med en utmattningsdiagnos som depression och utbrändhet. Vårt samhälle tycks skapa psykisk ohälsa, och när man väl fått en sådan är man dålig på att ge behövlig vård. Många av dem som söker vård får hjälp, och en del blir närmast chockade av det första mötet med psykiatrin. Som tur är finns det också bra hjälp att få, men det är alltför få förunnat, och handlar ofta om att med egna ekonomiska resurser kunna söka efter den hjälp som passar en själv. Socialminister har deklarerat att en särskild psykiatrisamordnare ska tillsättas. Denne ska löpande ge förslag till regeringen för att utveckla psykiatrins former, förbättra samverkan mellan kommuner, landsting och myndigheter samt pröva frågan om psykiatrins resurser. Samordnaren ska vid behov ge förslag till lagändringar och förtydliganden av gällande lagstiftning. Det är ett välbehövligt initiativ. delar till stora delar regeringens uppfattning om att det huvudsakliga problemet tycks vara tillämpningen och genomförandet av psykiatrireformen. Förbättrad samverkan mellan olika myndigheter, kommuner och landsting är nödvändig så att alla som har en psykisk störning och behov av vård får den i rätt tid. Det är dock också en resursfråga och en förmåga att ta långsiktiga beslut. Viktigast av allt är trots allt den fråga som handlar om synsätt. Egentligen är det enkelt. Vården bör organiseras så som vi alla själva skulle vilja ha den, så som vi själva skulle vilja bli emottagna den dag tillvaron rämnar, och så som vi skulle vilja att den såg ut om det gällde en anhörig. Den kunskapen och det konsumenttillvända förhållningssättet har man när det gäller en stor del av vården i övrigt. Det måste också gälla när sjukdomstillståndet eller symtomen har med vårt psyke att göra. Vårt psyke och vårt välbefinnande är det finaste vi har och det ska vi vara rädda om. Ett synsätt förändrar man inte i första taget. Det är därför viktigt att förstärka bl.a. rättighetslagstiftningen som leder till en förändring i synsätt. Psykiatri är i mångt och mycket en landstingskommunal fråga. Vi vill dock i denna motion framföra några infallsvinklar och förslag som vi tror är nödvändiga för en förändring i rätt riktning. Det finns förstås olika grader av psykisk ohälsa. Vilken psykisk ohälsa man än talar om är det dock viktigt att förebygga så mycket som möjligt. Och mycket kan göras på det området. Barn i mår allt sämre psykiskt och hjälp kan inte alltid fås så snart som den behövs. Väntetiderna är olika i olika län och det är landstingen som styr över det. För barn och ungdomar i är psykiska problem den största orsaken till ohälsa. Det kan man se på barn redan från , enligt . I samhället i stort är det viktigt att vi inte bygger system där vi inte har tid för varandra som människor. Viktigast är att vi orkar sköta om våra egna relationer och finnas för nära medmänniskor i tider när man kan må sämre. Det finns naturligtvis en gräns när det normala skyddsnätet inte orkar, men att omöjliggöra för skyddsnäten att fungera är illa, mycket illa när det gäller den psykiska hälsan. Det är av den anledningen vi driver en politik som går ut på att minska stressen i arbetslivet, förkortad arbetstid, friår, möjlighet att vara hemma med barn längre m.m. Det gäller också att stärka anhörigas situation på olika sätt. Det finns psykisk sjukdom som inte går att förebygga, åtminstone inte som man känner till. Sjukdomstillstånd kan komma gradvis, eller som en blixt från en klar himmel. Ett förebyggande synsätt när det gäller dessa patienter och dess nätverk är att så snabbt som möjligt ge professionell hjälp, och medicinering, för att inte sjukdomen ska få fäste i de fall detta kan förhindras. Det måste finnas tillräckligt med platser inom både öppen vård och slutenvård när det gäller den psykiatriska barn- o ungdomsvården. Ju tidigare barn kan få hjälp med psykisk problematik, desto bättre. Att tidigt få bra hjälp kan förebygga problem som vuxen. Det får inte finnas långa köer till BUP. Veckor och månader är långa perioder i en ung människas liv. Inriktningen måste vara att få hjälp snabbt, och att barn ska ha en vetskap om att vuxenvärlden erbjuder detta. Barn- och ungdomspsykiatrin är anpassad efter barns behov. Omhändertagandet är ett helt annat än inom vuxenpsykiatrin. går gränsen vid , vilket vi anser är alltför . Ofta uppstår kontinuitetsbrott i kontakt och arbetssätt. Vi anser att en flexibel åldersgräns är nödvändig för att förhindra onödiga avbrott och förflyttningar i känsliga perioder. Mer om barns ohälsa finns att läsa i motionen Barn och ungdomars ohälsa, 2003/04:Ub271. Bemötande mötet med psykiatrin Det måste bli enklare att söka hjälp för människor som mår dåligt. En kortare serie samtal kan vara tillräckligt för att få nya perspektiv på sin livssituation. Det kan leda till en omorientering i livet ibland som är nödvändig. leder till utveckling. Det krävs då att människor vet vart man ska vända sig, att man har möjlighet att få tid snabbt, att man blir väl emottagen, och att man har möjlighet att få professionell hjälp. Det behövs ibland en tydligare hjälp från olika mottagningar. Vilken hjälp finns att få? Vilken hjälp finns inte att få? Ungefär som den information som lämnar, klar och tydlig om olika fysiska åkommor, behövs liknande informationssatsning nationellt när det gäller psykisk ohälsa. På motsvarande sätt behöver man lokalt ta fram informationsmaterial så att människor vet vad de kan förvänta sig, vilka yrkeskategorier som arbetar på den givna mottagningen och vilka man kan remittera till. Det finns åtskilliga exempel på mottagningar där man arbetat i team, vilket kan vara ett bra arbetssätt om bara den enskilde vet vad som gäller. Det finns exempel på människor som haft den uppfattningen att man gått i terapi, och blivit upprörda när den kontaktperson man haft, och träffat regelbundet, egentligen var mentalskötare och mer såg det som ett stöd. För personer som har blivit akut psykiskt sjuka krävs tydlig och professionell hjälp. En gedigen insats där också stöd till de anhöriga ingår. Det är viktigt att psykiatrin inte har ett trött och uppgivet förhållningssätt, vilket ibland kan vara fallet. Känslan smittar inte särskilt troligt att du kan må bättre än så här. Utvecklingen har gått mot att det är svårare och svårare att få terapi eller stödsamtal när man mår psykiskt dåligt. Varje landsting beslutar själv om vilka medel som ska avsättas till psykoterapeutisk och psykologisk behandling. Det kan skilja sig stort i landet. Att gå hos en privatpraktiserande terapeut kostar stora summor och är en omöjlighet för de flesta, i synnerhet för dem som bäst behöver det. Det är bara om det är en psykiater som därmed också är läkare och automatiskt ansluten till som kostnaden motsvarar ett ordinärt läkarbesök, och högkostnadskortet gäller. vinnlade sig när socialtjänstlagen kom att påpeka att skulle vara till för alla. Det fanns en möjlighet att få psykoterapi bekostad av som ett sista skyddsnät, om läkarintyg fanns och personen inte hade resurser att själv bekosta terapi. Dessutom fanns också en viss pott av de s.k. Dagmarmedlen en uppgörelse mellan regering och landstingsförbundet vikta för psykoterapi fördelat mellan de olika landstingen. har slimmat sin verksamhet och gör ofta precis bara det dem anser sig vara tvungen till. Psykoterapi ska numer hänvisas till . har landstingen upphandlat egna terapeuter, men hindren är många och bedömningarna hårda innan man eventuellt kan få terapi. De flesta som mår dåligt orkar inte detta långa bedömningsförfarande. Det finns en rad undersökningar som visar på att terapi ger resultat. RSMH har samlat olika forskningsrapporter på området. En genomsnittlig psykoterapipatient klarar sig efter genomgången psykoterapi bättre än sina obehandlade medpatienter. är kombinationen psykoterapi och farmaka bäst. I är den psykiatriska vården, psykoterapeutiska behandlingar, inklusive psykoanalys kostnadsfri och lättillgänglig. I är vården begränsad och trots det är kostnaden för psykiatrisk vård per capita högre i p.g.a. fler inläggningar på klinik. I är det också möjligt att få psykoterapi på liknande villkor som övrig somatisk vård. RSMH har gjort en sammanställning av olika forskningsresultat och visar att kostnadsfri psykoterapi inte missbrukas. Även när psykoterapi är lättillgänglig och kostnadsfri för patienten, så efterfrågas den bara av av populationen, och den genomsnittliga behandlingslängden är 11 sessioner. Studier av höga egenavgifter visar att denna behandlingsform ställs utom räckhåll för de som behöver den mest. Vi i vill ha ett system där det inte ska kosta mer att gå till läkaren för en psykisk åkomma än en fysisk. Ett viktigt steg på vägen är att inom gängse sjukvårdssystem ha möjlighet till 10 terapeutiska samtal hos psykolog eller psykoterapeut till samma kostnad som hos offentligt finansierad privatläkare. Särskilt viktigt är detta för alla de sjukskrivna som inte får den rehabilitering de bör från . Det är vår uppfattning att detta är en rent lönsam åtgärd. Det ska också vara möjligt att få samtal till samma kostnad efter särskild bedömning. Vi anser också, i likhet med vad RSMH förespråkar, att kommunala rådgivningsenheter är otroligt viktiga. Många drar sig för att vända sig till psykiatrin, och väntar ofta tills problemen blivit mer komplicerade och djupgående. Om kommuner hade enheter för råd och stöd, och förslag på problemhantering skulle detta vara mycket värt. Jämför familjerådgivningen som vanligtvis genom tre samtal hjälpt många par, och indirekt barn. Till uppgifter hör att enligt 3 kap. 1 § 5 socialtjänstlagen svara för omsorg och service, upplysningar, råd, stöd och vård, ekonomisk hjälp och annat bistånd till familjer och enskilda som behöver det. Tyvärr stryker råd och stöd ofta på foten, och det blir enbart de människor som är i behov av insatser på annat sätt som får det. Detta är ett misstag, och det är viktigt att människor vet vart de kan vända sig, och på vilket sätt för att få råd och stöd. Det hjälper definitivt barn om deras förälder lätt kan söka råd och stöd för bekymmer. Bekymmer går ofta gå ut över barn även om det inte har med relationsproblematik att göra. Det bör framgå av socialtjänstlagen att varje kommun bör informera vart människor kan vända sig för råd och stöd. Vi anser, i likhet med RSMH, att en särskild utredning bör tillsättas som skall överväga och föreslå åtgärder för att skapa bättre möjligheter och öka tillgängligheten av psykoterapi och psykologisk behandling och/eller stöd i hälso- och sjukvården, i ett förebyggande perspektiv och som ett viktigt inslag i rehabilitering och habilitering. Mötet med den slutna psykiatrin kan bli en bättre upplevelse Att vara i det skick att man behöver läggas in på psykiatrisk klinik är dramatiskt för de flesta människor. Att betrakta sig som psykiskt sjuk, självmordsbenägen, eller av andra till och med farlig för sig själv är upprörande i sig. Mötet med själva kliniken, slutenvården, blir dock för många en chock. Det är upprivande att träffa så många andra som mår dåligt men miljön är det som sätter spår. Alltför ofta är dessa kliniker slitna, där begränsningar p.g.a. självmordsrisk gör att miljön är spartansk. Fönster kan inte öppnas, det finns inga attiraljer man kan skada sig med eller göra en snara av. Vi menar att otroligt mycket kan göras på detta område. Form och design på byggnad och rum vet man har en inverkan på hur människor mår, likaså färg. Det ska kännas varmt, finnas sköna filtar att kura under. Det behöver vara vackert helt enkelt. Om man är i ett skick att man orkar reagera över omgivningen över huvud taget så måste det vara av behag snarare än obehag. Det skickar också signalen du är värd detta i stället för motsatsen. Natur behöver finnas i närheten. Det är också något man vet att människor mår bättre av att vara i naturen eller nära naturen. En bild är bättre än ingenting. Förutom detta behöver man bli mänskligt omhändertagen. Att få känna sig eländig och veta att någon särskilt har uppmärksammat att man kommit in på kliniken och följer upp hur man mår kanske tycks självklart. Men det fungerar långt ifrån alltid så. Att få hjälp när man själv behöver det Det är inte många som tror att det är så, men det är svårt att få akut psykisk hjälp. På grund av platsbrist och en allmänt restriktiv hållning försöker man till varje pris undvika en inskrivning. Att inte tas emot att inte få hjälp när man själv anser att man behöver det är inte värdigt. Det är ett motande system som får konsekvensen att människor känner sig mer utstötta och desperata. Om motsatt situation rådde om man visste att man blir väl emottagen om man känner sig i behov av det har det en lugnande inverkan. Desperationen minskar, och kanske också behovet av att söka vård. Det är grundläggande psykologisk kunskap. Att inte den psykiatriska verksamheten är uppbyggd på så sätt är märkligt. Påtagligt är att de senaste allvarliga våldsdåden haft ett inslag av att personen i fråga sökt vård kort före eller kort efter, och att de inte kunde tas emot . Ett blödande sår är uppenbart för läkare o.s.v., men ett blödande inre sår och ser känner bara den enskilde. I bästa fall har läkaren tid och möjlighet att uppfatta allvaret och ge plats på avdelningen. Det är inte bara de som löper risk att utföra allvarligt våld på andra som ska få vård, även de som riskerar att ta sitt eget liv eller de som anser att de inte klarar sig själva utan den hjälpen ska få vård. Det är en mycket viktig princip. Vi måste få ett system som inte nekar människor vård. Patientens egen bedömning måste lyftas fram och vi måste nå till en punkt där man i princip inte säger nej alls. Ett sådant väl mottagandesystem tror vi skulle få oanat positiva konsekvenser. Naturligtvis kommer resurser att behövas, men en plan bör göras för att kunna uppnå detta. Den enskilde ska få vård Striden om kostnadsansvar får huvudmännen ta i efterhand En annan viktig princip är att en strid mellan huvudmän angående vilken huvudman som egentligen är ansvarig i ett fall inte får drabba den enskilde. Det kan handla om att kommun och landsting är oense om huruvida missbruk eller psykiska problem är huvudproblem för en person. Det kan få till följd att den enskilde inte får hjälp, utan bollas mellan huvudmännen. Vi anser att detta inte ska få ske. Personen måste få hjälp av den enhet där hon/han själv vill inleda, och så får fördelning av kostnader ske i efterhand mellan huvudmännen. Ett sådant system skulle få till följd att varje enhet försöker göra det den ska, av rädsla för att dem i efterhand får kostnader överlagda på sig som kanske är högre än vad de skulle behöva vara. Ett sådant system bör snabbutredas. Länspolismästaren i uttryckte i radio 030927 sin förtvivlan över situationen i . Poliserna vet inte vad de ska göra av de personer med mångproblematik som de träffar på stan. Deras förtvivlan beror också på att det är polisen som träffar dessa personer mest. De ser hur de går runt, runt i systemet och inte får hjälp. Ett ökat antal våldsbrott sker. Krafttag behövs och bättre samordning. En ökande andel av de människor som finns på våra fängelser har psykiska problem. Det är helt meningslöst att tro att människors psykiska problem skulle minska av sig själv medan de sitter inne. Situationen är snarare den motsatta. Vi anser att barriären inte får vara alltför hög för att få rättspsykiatrisk vård. Vi anser inte, vilket en utredning föreslagit, att alla ska sitta i fängelse och få vård inom den vanliga psykiatrin den period man behöver. Det är helt orealistiskt. I stället bör de rättspsykiatriska enheter vi har fungera så bra som möjligt. Rättspsykiatrin har hög kompetens som inte får monteras ned. Den har också möjlighet, om plats finns, att ta emot personer som är så svåra att den vanliga slutna psykiatrin inte har möjlighet att ge dem vård. Det är en viktig funktion. För människor som sitter i fängelse och har psykiska problem, men ansetts vara ansvariga för sina handlingar, är det ändå viktigt med möjlighet till bra psykiatrisk vård i anslutning till fängelset, alternativt att vissa fängelser har en sådan utökad kompetens. En bra och lyhörd psykiatrisk vård är betydligt värdefullare än förslag som kommit ut om tvångsmedicinering. Däremot kan naturligtvis medicinering vara ett krav för att vistas utanför enheten om detta görs upp i det enskilda fallet som det bästa. Det är inte lätt att vara anhörig till en person med psykiska problem. Inte minst är det svårt om personen i fråga inte tycker sig ha några problem och inte vill söka hjälp. Som anhörig ser man personen bli sämre, kanske har erfarenhet att personen blivit farlig både för sig själv och andra, eller helt enkelt verkar fara väldigt illa. Det är viktigt att den öppna psykiatrin ändrar sitt arbetssätt och dels har möjlighet att verkligen hjälpa anhöriga, dels visar mer engagemang även när individen drar sig undan. Det tycks som om man glömt innebörden av motivationsarbete. ligger otroligt mycket på den enskilde. Han/hon måste söka hjälp själv, ibland på vissa givna tider, och så snart hon/han inte hör av sig faller kontakten. Han/hon måste själv vara motiverad. Alla enheter jobbar inte så, men vi menar att man bör bli mer hjälpande helt enkelt, uppsökande och flexibel i sitt arbetssätt. När en person behöver medicinering brukar det gå bra, om det är en tydlig läkare som bryr sig om den enskilde och är envis i kontakten. Det finns dock situationer där personer vägrar ta medicin, vilket ofta hör till sjukdomsbilden man anser sig vara frisk. Anhöriga är ofta förtvivlade, och personen i fråga skärper till sig så pass när den träffar läkaren att läkaren inte bedömer situationen lika allvarlig som de anhöriga. Om läkaren då tar frustrationen hos anhöriga på allvar och hittar ett sätt att samarbeta är detta mycket värt. Det finns en del som förespråkar ökade möjligheter till tvång i öppenvård. Det finns mycket delade meningar om detta, och har t.ex. inte samma uppfattning. Om man väljer att se över ett sådant förslag måste detta ske ytterst noga, så att den utveckling som t.ex. RSMH är rädd för inte blir verklighet. Snarare får tvångsomhändertagande vara den yttersta möjligheten att inte överge en mycket sjuk patient som vägrar kontakt, när alla möjligheter till hjälp på frivillig väg är uttömda. Förutom stöd till anhöriga anser vi också att stödgrupper ska erbjudas, gärna för vuxna anhöriga till psykiskt sjuka, och väldigt viktigt är att det finns sådana stödgrupper för barn till psykiskt sjuka. Det kan vara det tillfälle när barn kan tala öppet om känslor de burit på och dolt för sin omgivning. De kan få förklaringar, hjälp att hitta strategier för särskilt besvärliga situationer, veta vilken hjälp de kan få etc. Detta är ett verkligt förebyggande arbete. vill för övrigt införa rätt till tjänstledighet för vård av anhörig. Det kan vara kortare tider, såsom rätten till ledighet för fackligt uppdrag, men också gälla . Det kan vara nödvändigt med medicinering i akuta skeden och ibland även fortsättningsvis. Vi vill dock framhålla hur viktigt det är att läkemedel inte slentrianmässigt skrivs ut. Den viktigaste komplementära metoden är samtal. Det skulle enligt vårt hållningssätt snarare vara primärt, enbart samtal eller med medicinering som komplement. Ofta finns friskvårdande alternativ och andra komplementära metoder som kan vara mycket verkningsfulla. Möjlighet till massage, bad etc. Även homeopatiska medel och naturmedicin måste kunna användas för de personer som vill det. Ändrade matvanor och fysiska vanor är också något som kan inverka på den fortsatta psykiska hälsan. Vid utredningar av personer som har psykiska symtom bör man i större utsträckning kontrollera överkänslighetsreaktioner, näringsstatus och eventuella förgiftningstillstånd. finns kunskaper och erfarenheter, även vetenskaplig dokumentation om kostens betydelse vid psykisk sjukdom. Vid förgiftningar, överkänslighetsreaktioner och bristtillstånd ses psykisk påverkan.