mot · GR02Fi239 · 2003-10-07 00:00:00 — I stället för en kraftfull politik för att öka arbetskraftsutbudet föreslår regeringen tillsammans med samarbetspartierna en arbetstidsförkortning, utökade försök med friår och så snart det är möjligt skall ersättningen i vissa socialförsäkringar förbättras. Detta är åtgärder som ledet till försämrat arbetskraftsutbud. Ett väl fungerande utbildningssystem är viktigt, inte i första hand för tillväxten, utan för att det är av grundläggande betydelse för människors möjligheter att växa. Att slå vakt om god utbildning för alla är att slå vakt om ett gott samhälle. är kunskapens betydelse för tillväxten oomtvistad. Kunskapsinnehållet i varor och tjänster blir allt större och viktigare. Flera av de sektorer av ekonomin som sannolikt kommer att expandera mest under de kommande decennierna är utpräglade kunskapsbranscher. Inte minst gäller detta sjukvården, IT-sektorn och utbildnings- och forskningssektorerna i sig själva. Den allmänna utbildningsnivån i är hög i förhållande till de flesta andra länder. En stor andel av befolkningen har eftergymnasial utbildning, dock inte med universitetsutbildning. Även när det gäller forskning är på många sätt en framstående nation. Antalet sökta patent i förhållande till befolkningen är stort, även om vi är dåliga på att utnyttja patenten i . Det allvarliga är att den relativa utbildningsnivån har fallit. Den åldersgrupp som snart lämnar arbetsmarknaden, de som är födda , har bättre utbildning än sina barn. De lägre åldersgrupperna har sämre utbildning än genomsnittet bland befolkningen i arbetsför ålder. Tydligast är detta när det gäller universitetsutbildningen. Universitetsutbildningen expanderade senare i än i många andra länder, men var vi ledande inom . Kring 1980 avstannade dock universitetsexpansionen i , men inte i övriga världen. Även om en viss ökning av universitetsutbildningen skett så förändras inte bilden nämnvärt. En särskild svaghet är att andelen personer med naturvetenskapliga examina i arbetskraften är låg för unga på arbetsmarknaden. Även när det gäller mer grundläggande färdigheter har utbildningsstandarden fallit. Internationella jämförelser av läskunnigheten i befolkningen som helhet visar att ligger i topp. Bland unga ligger också läskunnigheten högt vid internationella jämförelser, men den relativa positionen är sämre än för befolkningen som helhet. I tester av kunskaper i matematik och naturvetenskap är resultaten sämre än i många andra länder. Problemen inom utbildningssektorn i är med andra ord främst ett ungdomsproblem. En låg andel av befolkningen i åldersgruppen befinner sig i formell utbildning i förhållande till i andra länder. Orsaken är en lägre andel personer i universitetsutbildning. Det finns också betydande kvalitetsproblem både i skolan och inom den högre utbildningen. En alltför stor andel av eleverna uppnår inte godkända resultat i eller gymnasiet. Kunskapsbrister på tidigare nivåer i utbildningen måste hämtas igen senare, vilket gör att problemen i fortplantar sig. Allt fler lämnar utan tillräckliga kunskaper, vilket gör att kraven måste sänkas på gymnasiet, vilket i sin tur innebär att kraven på universitetsstudenterna måste sättas lägre. Antagningssystemet till högskolan tenderar dessutom att premiera taktikval av lätta ämnen, vilket ytterligare sänker standarden. I flera fall har universiteten sänkt kunskapskraven för att få tillräckligt många sökande. Antagningssystemet leder dessutom till att många studenter läser in kurser eller kompletterar sina betyg på komvux, istället för att skaffa sig nödvändig kompetens direkt på gymnasiet. Detta är kostsamt och leder till att studenterna tar examen . Även av andra skäl är genomströmningstakten i utbildningssektorn onödigt låg. av dem som börjar gymnasiet fullföljer inte sina studier . Genomsnittsåldern för dem som inleder sina universitetsstudier har stigit och examinationsfrekvensen har minskat. Den tid det tar från påbörjade studier till examen har ökat. Detta är ett problem både för den enskilde, som får för att göra karriär och bilda familj liksom för samhället i stort. Avkastningen på en investering i utbildning blir lägre ju den utnyttjas på arbetsmarknaden, både för den enskilde och för samhället. Bristen på utbildad arbetskraft förvärras av att vi har en nettoutflyttning av vissa grupper av akademiker, exempelvis ingenjörer. Gentemot andra EU-länder och övriga har vi även totalt sett en nettoutflyttning av akademiker. Problemet accentueras av att akademiker som flyttar till från länder utanför ofta har svårt att få arbeten där deras kompetens utnyttjas. Detta kan delvis förklaras med språksvårigheter och kulturella faktorer. Än viktigare torde dock vara att utländska examina värderas för lågt på arbetsmarknaden och att invandrare diskrimineras. En viktig orsak till bristerna inom utbildning och forskning i är återigen bristen på incitament. Den s.k. utbildningspremien, dvs. den lönemässiga vinsten av att utbilda sig, är mindre i än i de flesta jämförbara länder. Detta beror både på den sammanpressade lönestrukturen och på att kombinationen av höga skatter och höga bidrag ytterligare minskar skillnaderna. Detta betyder att den rent privatekonomiska drivkraften att skaffa en utbildning är relativt sett svag. Ett grundläggande problem är att målen för skolan är otydliga. De olika styrdokument som fastslår ramar och mål för skolan innehåller hundratals olika mål. Kunskaper och kvalitet i utbildningen är ofta satt på undantag. Ett relaterat problem är bristen på utvärdering och kunskapsuppföljning på alla nivåer i utbildningssystemet. Frånvaron av betyg före årskurs 8 gör att elever kan komma efter utan att någon slår larm. Det minskar lärarnas ansvar för sin undervisning och försvagar elevernas motivation. Bristen på kontroll och utvärdering av hur skolor och kommuner uppnår målen för skolväsendet gör att bristande kvalitet i undervisningen kan bestå. Skola och utbildning lider också av bristande individanpassning. Detta drabbar både dem som skulle behöva mer tid till att inhämta kunskap och dem som skulle vilja gå snabbare fram. Svensk skola präglas av en kombination av nedvärdering av praktiska kunskaper och rädsla för elitism. Bristerna inom utbildningssektorn är särskilt anmärkningsvärda mot bakgrund av att kostnaderna är förhållandevis höga, trots få lärartimmar och låga lärarlöner. Bristerna inom utbildningssektorn är inte främst orsakade av resursbrist, även om det kan behövas tillskott av medel. Däremot finns tecken som tyder på att resursfördelningen mellan olika typer av utbildning i skiljer sig från andra länder. Förhållandevis mycket resurser satsas på icke universitetsbunden vuxenutbildning. har också länge hört till de länder som satsar störst andel av BNP på forskning och utbildning (FoU). Vi skiljer oss dock från andra länder genom att en stor andel FoU sker inom företag, medan de statliga forskningsinsatserna är mer begränsade. När flera av våra mest forskningsintensiva företag dras ner, såsom , och , FoU-verksamhet och när många företag flyttar forskningen utomlands, är detta ett betydande problem. Även på detta område är det stor skillnad mellan olika åldersgrupper. Andelen personer som arbetar med forskning och utbildning är mindre bland de yngre i arbetskraften än de äldre. Skillnaden är t.o.m. större än när det gäller universitetsutbildning. Regeringen påstår sig genomföra stora satsningar på utbildning och forskning. I själva verket består dessa satsningar främst av att medel flyttas mellan olika anslag och av att olika planmål för t.ex. hur stor andel av befolkningen som skall genomgå högre utbildning. Insatser för att främja kvaliteten i undervisningen lyser med sin frånvaro. 5.5 Villkoren för företagande Företagande behövs för att skapa tillväxt. Företagare behövs för att skapa företagande. Därför är det ett stort problem att villkoren för företagare och företag brister på viktiga punkter. För tillväxten behövs både stora och små företag. För de stora företagen blir allt mindre viktigt. Stora företag med verksamhet i många länder kan lätt flytta huvudkontor och produktion dit villkoren är mest gynnsamma. Däremot behöver fortfarande de stora företagen. Att företag köper upp andra företag över nationsgränser är en naturlig följd av internationaliseringen och av den europeiska integrationen. Denna utveckling är i grunden sund eftersom den gynnar teknik- och kunskapsspridning, främjar konkurrensen och ökar möjligheterna att utnyttja skalfördelar. Därmed är internationaliseringen av stor betydelse för näringslivets konkurrenskraft och för vårt välstånd. Problemet för svenskt vidkommande är att utflyttningen av ägande från är större än motsvarande ström i andra riktningen. När ägandet flyttar utomlands följer ofta huvudkontoren med. Detta är bekymmersamt av flera skäl. Många viktiga funktioner, t.ex. forskning och utveckling och finansiella funktioner, är ofta knutna till huvudkontoren. När dessa funktioner flyttar betyder det att viktiga kunskapsintensiva arbetstillfällen också flyttar. När besluten fattas i eller i tas inte samma hänsyn till svenska intressen som när besluten fattas i eller . som ägandet av stora företag flyttar utomlands startas för få nya företag och för få små företag växer och blir större. Detta är allvarligt, dels för att framtidens stora företag finns bland dagens småföretag, dels för att de små företagen i sig är viktiga för sysselsättningen. har färre mindre företag i förhållande till vår befolkning än något annat land. Nyföretagandet har dessutom fallit . Regeringen hävdar i budgetpropositionen att antalet nystartade företag varit stabilt . Det är fel. Regeringen bygger sina slutsatser på statistik som inte är jämförbar över tiden beroende på att kriterierna för vad som betecknas som nyföretagande ändrats. Dessutom bortses i den statistik regeringen lutar sig mot från nya företag som startas inom jord, skog och fiske, som är en av största småföretagsgrupper. I själva verket har det skett en kraftig nedgång av nyföretagandet . Registreringsstatistiken från , som redovisas i diagrammet nedan, visar att det totala nyföretagandet fallit med en fjärdedel . Siffrorna pekar på en fortsatt fallande trend. I diagrammet redovisas både utvecklingen för egen firma, handelsbolag och kommanditbolag samt för aktiebolag Källa: PRV Bolag/. Det svaga nyföretagandet är sannolikt en viktig förklaring till de svenska problemen med att omsätta nya tekniska uppfinningar till växande företag. ligger väl till internationellt avseende nya patent, men kommersialiseringen av dessa patent fungerar dåligt. Det finns självfallet inte en enskild orsak till bristerna i det svenska företagsklimatet. Problemen på arbetsmarknaden och inom forsknings- och utbildningssektorerna, som diskuterats ovan, bidrar även till problem för företagen. Det kan helt enkelt vara svårt att hitta rätt person till rätt jobb. Utan tvekan är företagsbeskattningen av betydelse. Att vara företagare innebär att satsa betydande energi och engagemang och att ta risker för att förverkliga en idé. För att människor skall våga bli företagare måste de veta att de får behålla en rimlig del av avkastningen om satsningen blir framgångsrik. Därför är det samlade skattetrycket ett problem, men vissa skatter är mer skadliga för företagen än andra. Bolagsskatten är inte ett primärt problem. Den faktiska bolagskatten är lägre i än i samtliga övriga EU-länder, förutom . Problemen orsakas istället av kombinationen av höga skatter på arbete, förmögenhetsskatten, arvs- och gåvoskatten, särreglerna för fåmansbolag och dubbelbeskattningen av aktieavkastning. Det är skatten på företagare, inte företag, som är för hög. Dubbelbeskattningen av aktieutdelningar, dvs. att utdelningen av beskattade vinstmedel även beskattas som kapitalinkomst hos aktieägaren, är ett skäl till den snabba utförsäljningen av svenskt näringsliv. En utländsk ägare av aktier i ett svenskt företag drabbas inte av skatten på aktieutdelningen. Det betyder att den utländske ägaren kan betala mer för svenska aktier även om båda har samma krav på avkastningen efter skatt. Detta är allvarligt, dels eftersom utflyttning av ägandet kan ha negativa konsekvenser för svensk ekonomi, dels beroende på att den utländske ägaren kan betala ett högre pris för samma företag även om han är mindre effektiv. De höga skatterna på arbete innebär lägre sysselsättning. Inte minst inom arbetsintensiva servicenäringar innebär höga skatter på arbete att priset på de tjänster som företaget vill erbjuda blir orimligt högt. Tillsammans med förmögenhetsskatten hindrar arbetsbeskattningen dessutom den privata kapitalbildningen. I exempelvis är det vanligt att ett nystartat företag finansieras av egna besparingar. I har ytterst få ett tillräckligt kapital för att detta skall vara möjligt. Det betyder att många företag aldrig startas. Arvs- och gåvoskatten är ett problem vid arvskiften i familjeföretag. Konsekvensen av denna beskattning blir ofta att kontrollen över ett familjeföretag går förlorad i samband med arvskiften. Den positiva kraft som ett personligt engagemang av en ägarfamilj ofta kan innebära går förlorad. Företaget tas ofta över av ett större företag, ibland med negativa effekter på konkurrensen som följd. Fåmansbolagsbeskattningen, de s.k. 3:12-reglerna, finns till för att hindra personer som arbetar i företag där de också är stora ägare omvandlar löneinkomster till lägre beskattade kapitalinkomster. Företagaren kan ta ut en mycket låg lön, och istället ta ut en större del av avkastningen som aktieutdelning. Reglerna är snåriga och diskriminerar i praktiken dessa företag i förhållande till större företag. Företagandet hämmas också av en lång rad lagar och regler. Lagar och regler innebär en administrativ börda för företagen. Beräkningar av visar att den årliga kostnaden för företagen av det administrativa regelverket är . En tung administrativ börda innebär inte bara att existerande företag får svårare än nödvändigt. Den kan också göra att många företag inte ens kommer till. Den stora offentliga sektorn innebär i praktiken att en stor del av ekonomin är avlyst från privata företag. Även om kundvalssystem och entreprenadlösningar öppnat vissa möjligheter för det privata näringslivet är möjligheterna att bedriva företag inom exempelvis vård- och omsorgssektorerna begränsade. I finansplanen presenteras några förbättringar för företagen. Regeringen gör en marginell förbättring av 3:12-reglerna genom att höja den s.k. klyvningsräntan. Det betyder att ägare till fåmansbolag kan ta upp en större andel av sin utkomst från företaget som kapitalinkomst, vilket sänker skatten marginellt, med 30 miljoner 2005 och 60 miljoner 2006. Förändringen är otillräcklig. De grundläggande orättvisorna i systemet består. Vidare utlovas åtgärder på arvs- och gåvoskattens område. Regeringens regelförenklingsarbete tycks ha gått i stå. I finansplanen utlovas en handlingsplan för regelförenkling. Risken är dock stor att även detta blir mer plan än handling. Det finns en lång rad åtgärder som snabbt kan vidtas för att minska företagens administrativa börda, vilket föreslagit i andra motioner. 5.6 Kostnaden för utanförskapet 5.6.1 förlorar på utanförskapet Resultatet i folkomröstningen om den gemensamma europeiska valutan gör att går miste om de vinster som införandet av euron skulle ha inneburit. Den viktigaste ekonomiska vinsten av den gemensamma valutan vore den ökade handeln. Olika analyser av valutaunioners betydelse för handeln ger olika resultat, men en samstämmig slutsats är att effekterna är stora. På ett par, tre decenniers sikt skulle handeln ha ökat eller mer. Erfarenheterna från pekar på att denna bedömning är riktig: handeln både mellan och med andra länder har ökat betydligt, och mer än för de EU-länder som inte infört euron. Ökad handel leder till samhällsekonomiska vinster genom att konkurrensen ökar och genom att den större marknaden ökar utrymmet för specialisering. Därigenom ökar produktiviteten i näringslivet, vilket leder till högre tillväxt och högre reallöner. På hade ett euroinförande inneburit att priserna hade kunnat sänkas genom den ökade konkurrensen; hur mycket är dock osäkert. På kort sikt hade dock den allmänna prisnivån sjunkit med ett par procent om euron införts genom att de svenska priserna, som på flera områden ligger över snittet i euroområdet, hade sjunkit mot detta snitt. Dessutom hade införandet av euron inneburit att räntorna i genomsnitt hade varit något lägre. Kombinationen av risker för att kronan skall försvagas och historia av kraftig oro på ränte- och valutamarknaden vid oro i omvärlden gör att det sannolikt krävs en risk- och likviditetspremie för att placerare skall hålla tillgångar noterade i kronor. Förmodligen rör detta sig om några tiondels procentenheter. Den högre genomsnittliga räntan betyder att investeringar kostar mer för svenska företag och hushåll. En sammantagen bedömning av euroinförandet är att det hade inneburit några tiondelars procentenheter högre tillväxt . På bara handlar detta om ett antal tusenlappar i ökad köpkraft per person. 5.6.2 Utanförskapet har en kostnad Det vore fel att säga att de reformer som föreslår blir viktigare på grund av att valt utanförskapet. behov av reformer för ett högre arbetsutbud, bättre kunskapsuppbyggnad och bättre klimat för företagare och företag hade inte blivit mindre om euron införts. Däremot kommer de reformer som behöver nu bli smärtsammare att genomföra. Ett införande av euron hade inneburit något lägre räntor, något lägre priser och avsevärt högre tillväxt och högre reallöner. Detta hade gjort att de strukturreformer som är nödvändiga att genomföra lägre skatter och lägre bidrag, flexiblare arbetsmarknad, ökade satsningar på utbildning, rättsväsende, skola, vård och infrastruktur hade blivit lättare att genomföra. Skattesänkningar är lättare att genomföra ju snabbare skattebaserna växer. Sänkta bidrag svider mindre om reallönerna stiger en lägre procentandel av en högre lön blir helt enkelt mer pengar än om lönen inte stiger. I en växande ekonomi, där lönerna stiger och företagen kan och vill anställa fler, blir en flexiblare arbetsmarknad mer av ett löfte än ett hot. Viktiga utgiftssatsningar blir lättare att finansiera ju mer ekonomin växer. är det några uppgifter som blir mer angelägna efter folkomröstningsbeslutet att stå utanför eurosamarbetet. Inte minst är det angeläget att slå vakt om fortsatta oberoende. anser att oberoende bör stärkas ytterligare, främst genom att minska möjligheter att besluta om extra vinstutdelningar till staten. Sådana utdelningar har beslutats , av en knapp riksdagsmajoritet. Vi anser att ett system t.ex. med krav på kvalificerade riksdagsmajoriteter bör införas för att förhindra att på detta vis undergräver oberoende. De förbättringar av ramverket för budget- och finanspolitiken som föreslås i denna motion är också än viktigare på grund av utanförskapet. Folkomröstningsresultatet visar att oron för hur stabiliseringspolitiken skulle föras utan möjligheter att bedriva en egen penningpolitik var ett viktigt skäl till att det blev ett nej. Det är en fördel om ett nytt ramverk för finanspolitiken kan vara på plats och i funktion innan nästa folkomröstning blir aktuell. Det finns skäl att rikta skarp kritik mot regeringens förslag till riktlinjer för budgetpolitiken. Regeringens politik urholkar trovärdigheten för statsfinansernas långsiktiga uthållighet och minskar därmed de framtida möjligheterna att hantera en allvarlig lågkonjunktur. Regeringen lever inte upp till andan i budgetlagstiftningen. De antaganden som ligger till grund för bedömningen av utgiftsutvecklingen är för optimistiska. Stigande kostnader för transfereringssystemen, bl.a. till följd av fortsatt hög frånvaro från arbetslivet, leder till att det finansiella sparandet utvecklas sämre än regeringens beräkningar antyder. Regeringen och stödpartierna anger att den s.k. 121-punktsöverenskommelsen skall genomföras , vilket skulle försvaga de offentliga finanserna med . Den ekonomiska politik som presenteras i vårpropositionen utgör ett allvarligt avsteg från den ordning som styrt finanspolitiken . Budgetpropositionen medför att förtroendet för finanspolitiken undergrävs ytterligare. Målet för regeringens budgetpolitik har varit att det finansiella sparandet i den offentliga sektorn i genomsnitt skall motsvara av BNP ( prop. 2003/04:1, bil. 2, s. 70-82). Saldot för den offentliga sektorn bör tillåtas variera med konjunkturen och resursutnyttjandet. Om det strukturella finansiella sparandet, dvs. justerat för resursutnyttjandet, motsvarar kommer det faktiska sparandet i genomsnitt motsvara av BNP, även om betydande årliga avvikelser kan uppkomma. Det strukturella överskottet i de offentliga finanserna bör normalt ligga ( prop. 2003/04:1, bil. 2, s. 70). Regeringen har klargjort att om det uppkommer avvikelser från budgetmål är det rimligt att anpassningen sker gradvis så att onödigt stora variationer i pris- och efterfrågeutvecklingen kan undvikas (ibid). Regeringen avviker emellertid från ramverket på flera punkter. Till att börja med är det förväntade finansiella sparandet i den offentliga sektorn otillräckligt. Procentuell andel av BNP Offentlig sektor, totalt -2,2 -1,6 -1,0 -0,4 -0,1 -0,1 kommer det finansiella sparandet i genomsnitt att uppgå till av BNP. beräkningar av det strukturella sparandet visar att överskottet justerat för konjunkturutvecklingen kommer att motsvara och av BNP . För hela perioden 20022006 kommer det strukturella finansiella sparandet, enligt regeringen, i genomsnitt att motsvara av BNP. För att uppnå ett genomsnittligt strukturellt sparande på hade varaktiga budgetförstärkningar på varit nödvändiga. Konjunkturellt och strukturellt sparande i offentlig sektor Procentuell andel av BNP Regeringen gör därtill en uppskattning av resursutnyttjandet som avviker från andra beräkningar. Medan och gör bedömningen att de lediga resurserna motsvarar i storleksordningen av BNP antar ett produktionsgap på . motsvarar skillnaden i bedömningen av produktionsgapet ett behov av att förstärka budgeten med . Detta är också ungefär det belopp som ESV bedömer att utgiftstaket kommer att överskridas med 2004 om inga nya åtgärder vidtas (ESV 2003:2/3). anser inte att regeringen presenterar övertygande skäl för avvikelserna från budgetmålet. Regeringen anger att ett svagare strukturellt sparande kan accepteras eftersom budgetförstärkningar riskerar att påverka den väntade konjunkturuppgången negativt (prop. 2003/04, s. 71). delar inte denna bedömning. Till att börja med hade en budgetförstärkning kunnat genomföras på ett sätt som förbättrar ekonomins funktionssätt. Därmed hade efterfrågedämpningen motverkats. Därtill hade en stramare finanspolitik möjliggjort för att ytterligare justera ned styrräntan och lagt grunden för lägre marknadsräntor. Om regeringen upprätthållit ramverket för finanspolitiken hade det också bidragit till att förstärka hushållens och företagens långsiktiga tilltro till finanspolitiken, vilket skulle ha medfört högre investeringar och konsumtion. Även om regeringens bedömning, att det är nödvändigt att säkerställa konjunkturuppgången genom en svagare finanspolitik , för argumentationens skull, accepteras är den politik som presenteras klandervärd. Regeringen har möjligheter att nu föreslå budgetförstärkningar som träder i kraft eller 2006, då tillväxten åter bedöms ligga mer i linje med den långsiktigt uthålliga nivån. Det finns skäl att kritisera regeringens bedömning av utvecklingen av det finansiella sparandet i den konsoliderade offentliga sektorn. Vi känner en oro för att prognoser vilar på en orealistisk bedömning av den underliggande utgiftstrenden. Som framgår av diagram 6.1 har regeringen kraftigt tvingats revidera sina prognoser för de offentliga utgifterna . Regeringens prognoser för de offentliga utgifterna Den underliggande styrkan i statsfinanserna har sannolikt överskattats. En rad reformer som ökar det långsiktiga utgiftstrycket har genomförts.