mot · GR02So345 · 2003-10-07 00:00:00 — Resultatet blir en ökad risk för att barn drabbas av fetalt alkoholsyndrom, FAS, och fetala alkoholeffekter, FAE, respektive skador av narkotiska medel. Då konsumtionen av alkohol och narkotika ökar, som är fallet, tycks också fler gravida kvinnor ha en högre konsumtion än tidigare enligt en pågående studie på Familjesociala avdelningen på . Studien visar att var tredje kvinna dricker alkohol under graviditeten och var tionde dricker en gång . Trots information konsumerar således många kvinnor alkohol och narkotika under graviditeten. Det väntade barnet riskerar vid moderns missbruk under graviditeten att få allvarliga skador, och möjligheten måste finnas att stoppa den gravida kvinnans missbruk genom att tvångsomhänderta henne. I har i tidigare beslut avsett att LVM ska ha denna funktion. Som bland annat framhölls i proposition 1987/88:147 föreligger inget hinder att vid ett omfattande missbruk under graviditeten tillämpa LVM om indikationerna för vård är uppfyllda. En gravid kvinna som inte förmår upphöra med sitt missbruk utsätter fostret för fara. Vid behandlingen av prop. 1981/82:8 skrev socialutskottet i sitt betänkande (1981/82: SoU 22): Att trots erhållen fullständig information om de risker för barnet som en omfattande alkoholkonsumtion innebär inte bry sig om konsekvenserna av ett fortsatt missbruk är knappast ett normalt beteende hos en gravid kvinna. Om inte hennes vägran att medverka kan tillskrivas annan psykisk störning, är det rimligt att anta att den beror på att missbruket och beroendet tagit en så allvarlig vändning att hon är i trängande behov av vård för att komma ifrån detta. Utskottet vill dessutom framhålla att det ofta måste anses föreligga en fara för att kvinnans egen psykiska hälsa kan skadas om hon genom att inte kunna hejda sitt missbruk själv blir orsak till att hennes barn föds med allvarliga och oåterkalleliga skador. Trots detta tycks praxis bli att LVM knappast används vid missbruk under graviditeten. I ett fall med missbruk under graviditeten där ansökt om tvångsvård mot moderns vilja enligt LVM sade förvaltningsdomstolen nej. Det är kvinnans vårdbehov rätten har att ta hänsyn till, och hon ansågs trots det destruktiva beteendet med missbruk under graviditeten inte uppfylla kriterierna för tvångsvård. Det verkar som om rättsutvecklingen när det gäller LVM har tagit vägar som inte ligger i linje med vad har avsett att uppnå med gällande lagstiftning. Om inte den kommande täcker området bör regeringen utreda vilken ändring av LVM som kan behövas för att tvångsvård av missbrukande gravida kvinnor ska kunna ske där så är nödvändigt för att bland annat förebygga fosterskador. har en ideell organisation, , bildats för att stödja familjer, informera om alkoholrelaterade fosterskador och förebygga att flera barn drabbas. Föreningen uppger att behovet av kunskap är stort. Kunskapen om dessa barngrupper är mycket begränsad på alla nivåer. Bland forskare finns några med specialkunskaper, men det är svårt att få ut deras arbete utanför institutionerna. Bland läkare i allmänhet är kunskapen inom området allmänt sett bristfällig. Tyvärr gäller detsamma även många barnläkare och personal på barnavårdscentraler. Flertalet skadade barn får inte korrekt diagnos. Inte heller bland personal inom socialtjänst, förskola och skola finns tillräcklig kunskap eller kompetens att hantera problematiken kring barn med skador av alkohol och narkotika. Till följd av denna brist på kunskap får flera föräldrar, både biologiska och fosterföräldrar, bristfällig eller felaktig information om barnens funktionshinder. Den vetenskapliga och medicinska kunskapen finns för svensk del hos ett fåtal personer, i huvudsak i Göteborgs- och Stockholmsregionerna. Men även där är det svårt för berörda familjer att få tillgång till stöd och hjälp. slussas de flesta barn runt till olika vårdinrättningar, där oftast kunskapen om denna grupp av barn är mycket begränsad. För att råda bot på detta behövs ett nationellt med bred kompetens som bör innehålla följande verksamheter: Diagnostisering av fetala skador av alkohol och narkotika hos barn och vuxna. Bedömning av mindre uttalade fall av alkohol- och narkotikarelaterade fosterskador. Psykologisk och psykiatrisk kompetens för såväl barn och vuxna med de aktuella skadorna som deras familjenätverk. Pedagogiskt stöd och handledning. Social- och ekonomisk vägledning. Syftet bör vara att barn med alkohol- och narkotikarelaterade fosterskador tidigt ska placeras i trygga stabila familjeförhållanden och att dessa barn identifieras och diagnostiseras , detta för att förebygga de många negativa konsekvenser i form av asocialt beteende, missbruk, kriminalitet m.m. som annars ofta blir följden av barnens funktionshinder. Vad som här anförts om ett nationellt för alkohol- och narkotikarelaterade fosterskador bör ges regeringen till känna. () Europaregion är den internationella organisation som mest aktivt tagit upp alkoholfrågan. WHO har antagit flera viktiga dokument: Den europeiska handlingsplanen för alkohol (European Alcohol Action Plan) antogs i sin första version 1992 och i en andra version 1999. Vid ministerkonferensen i antogs en alkoholpolitisk rättighetsförklaring (Charter on Alcohol) och vid ministerkonferensen i antogs en gemensam deklaration om ungdom och alkohol. Alla 51 medlemsstaterna i WHO:s Europaregion har ställt sig bakom dessa dokument, som baseras på aktuell forskning. De ger sammantaget ett gott stöd för den svenska alkoholpolitiken. Av flera skäl är det viktigt att arbete med alkoholfrågorna kan fortsätta och intensifieras. De krafter som arbetar för minskade alkoholskador i högkonsumentländerna, både i och i Öst- och , behöver stöd av ett expertorgan och en informationsbank, som kan tillhandahålla både statistik och aktuell forskning, och framför allt när det gäller de forna kommuniststaterna hjälpa till att ordna konferenser och utbildning och att utarbeta nationella handlingsplaner. Det är i hög grad ett intresse för de länder som har övergivit planekonomin och infört marknadsekonomi, att detta inte leder till ökad alkoholkonsumtion, fritt spelrum för hänsynslösa, ofta illegala ekonomiska aktörer och kraftigt ökade alkoholskador. Stora förändringar i denna riktning har tyvärr redan inträffat. Det är också ett intresse för att medverka till att vända denna utveckling, dels för att några av dessa länder är våra nära grannländer på andra sidan , dels för att ytterligare ett antal av dem som nya medlemmar i kommer att påverka våra möjligheter att föra en framgångsrik alkoholpolitik. Det är också ett intresse för att kan medverka med sin sakkunskap i arbete med att utforma en alkoholpolitisk strategi för EU, ett uppdrag som kommissionen fick av ministerrådet på svenskt initiativ under det svenska ordförandeskapet 2001. Vissa tecken tyder tyvärr på att detta arbete inte bedrivs med den energi som vore önskvärd. En alkoholpolitisk strategi för EU, baserad på modern forskning, skulle kunna öka förståelsen inom hela EU för krav på att ska utformas så att de länder som så önskar kan föra en aktiv alkoholpolitik. Det tycks också som om efter den kraftinsats som gjordes med ungdomskonferensen, med betydande och värdefullt svenskt stöd, nu kommer att avsätta avsevärt mindre resurser för arbetet med att föra ut den alkoholpolitiska handlingsplanen, om inte särskilda insatser görs från intresserade medlemsstater. Mot den bakgrunden har tidigare framfört att bör ge stöd till WHO som riktas speciellt till arbetet med att föra ut den alkoholpolitiska handlingsplanen och andra alkoholpolitiska dokument. Denna fråga är fortfarande olöst och då det gäller något som är ett starkt intresse för de nordiska staterna har en framställning till regeringarna i , , och gjorts av det Nordiska alkohol- och narkotikapolitiska samarbetet (NordAN) ett nordiskt nätverk av folkrörelser engagerade för en restriktiv politik i narkotika- och alkoholfrågor. I framställningen föreslås att de nordiska regeringarna ger ett ökat stöd till arbete med att föra ut den alkoholpolitiska handlingsplanen. Detta är ett område där en begränsad ekonomisk insats kan få stor betydelse för möjlighet att fortsatt föra en effektiv alkoholpolitik, som vi bidrar till att tränga tillbaka ett av de problem som utgör ett starkt hot mot social stabilitet och folkhälsa i de forna kommuniststaterna. Ett totalt bidrag om 300 , dvs. , skulle kunna ha avgörande betydelse för organisationens möjlighet att arbeta aktivt med alkoholfrågan. bör förklara sig berett att bidra med till arbete med att föra ut den alkoholpolitiska planen. Summan bör utan större olägenhet kunna tas ur anslaget 14:8 för alkohol- och narkotikapolitiska åtgärder. Det finns förmodligen få åtgärder inom detta konto som skulle kunna betyda mer än ett bidrag till , för att begränsa de svenska alkoholskadorna. Självklart är det önskvärt att även de andra nordiska länderna lämnar extra bidrag till arbete med alkoholfrågan. Det är dock ett så starkt svenskt intresse att snabbt förstärka detta arbete, att det inte bör vara ett villkor för en svensk insats. Vad som här anförts om användningen av anslaget 14:8 bör ges regeringen till känna. gör många och kraftfulla analyser av olika problem i medlemsländernas ekonomier och arbetar aktivt för att genom jämförelser mellan medlemsländerna ge underlag för reformarbete. insatser har kommit att omfatta många politikområden, men de ekonomiska aspekterna på folkhälsofrågorna har bara delvis behandlats. Här finns mer att göra. Det skulle exempelvis vara av stort värde om kunde ta på sig att beräkna de samhällsekonomiska kostnader som alkoholen vållar i medlemsländerna genom sjuklighet, annat bortfall av arbetskraft, sjukvårdskostnader med mera. Detta är ekonomiska förhållanden som det i många länder anses politiskt inopportunt att ta upp, men som har stor betydelse för möjligheterna att upprätthålla stabila välfärdssystem inom EU-området. Regeringen bör arbeta för att ska arbeta med dessa frågor. Det bör ge regeringen till känna.