mot · GR02K271 · 2003-10-07 00:00:00 — Vi är beredda att pröva olika lösningar för att uppnå detta. Ett ökat personvalsinslag och ansvar gentemot den egna valkretsen skall förenas med ett proportionellt valsystem. Proportionaliteten får dock inte i sig leda till svaga regeringar, svåröverskådliga ansvarsförhållanden och ett oproportionerligt inflytande för små partier. Vi anser mot denna bakgrund att det är viktigt att diskutera hur valsystemet skall utformas för att ge på en gång ett tydligt personvalsinslag, tydliga ansvarsförhållanden och möjligheter för väljarna att genom sitt utslag få regeringsskiften till stånd. 8.1 Tätare val och skilda valdagar för kommunal- och landstingsval har gemensam valdag för kommunal- och riksdagsval . som gått sedan denna ordning infördes har kommunernas ställning och uppgifter förändrats väsentligt. Kommunerna bestämmer bl.a. över skolan, , barnomsorgen, hemsjukvården, natur- och stadsmiljön, väsentliga delar av infrastrukturen m.m. av hela den offentliga sektorn tas i anspråk av kommuner och landsting. En stor del av befolkningen betalar ingen eller bara en begränsad inkomstskatt till staten. I gengäld betalar man betydande belopp i landstings- och kommunalskatt. När den nya vallagen trädde i kraft överfördes ordningen med gemensam valdag per automatik. Med skilda valdagar för kommunal- och riksdagsval skulle viktiga kommunala frågeställningar få samma möjligheter som rikspolitiken att tydliggöras och debatteras. Med beaktande av den maktförskjutning som skett från stat till kommun finns det starka skäl som talar för att ändra nuvarande ordning med gemensam valdag för kommunal- och riksdagsval. Ett viktigt skäl till att valdagarna bör skiljas åt är att det härigenom kommer att anordnas allmänna val med tätare mellanrum än . Erfarenheten av de fyraåriga mandatperioderna är i allt väsentligt positiva men med den reservationen att avståndet mellan val blivit väl långt. Brevröstningen så som den tillämpats i valet bör nu permanentas. Blanka röster bör dessutom särredovisas från ogiltiga. 8.2 Tidpunkt för riksdagsval I samband med omläggningen av diskuterades också tidpunkten för valdagen. Samtliga partier som ingick i den s.k. , utom Socialdemokraterna, förordade att budgetårsreformen skulle kombineras med införandet av riksdagsval . Händelserna kring förra årets val illustrerar svårigheterna att förena höstval med den nuvarande budgetordningen. Efter valet hade regeringen på sig efter öppnande att presentera budgetpropositionen. Hade valet dessutom resulterat i ett regeringsskifte hade det blivit än mer hektiskt. Enligt riksdagsordningen skall budgetpropositionen då avlämnas senast efter det att den nya regeringen tillträtt, dock . På så kan en ny regering bara sätta en marginell prägel på sin första budget. Väljarna får i praktiken leva med en politik som de röstat bort därefter. Detta är långtifrån önskvärt ur demokratisk synvinkel. Den nya budgetprocessen och erfarenheterna därifrån aktualiserar på nytt frågan om att förlägga riksdagsvalen till en annan tid . En förläggning av riksdagsvalen skulle ge riksdagsarbetet en bättre rytm som en nytillträdd regering skulle få större möjligheter att förverkliga sin budgetpolitik redan under sitt första arbetsår. Ett alternativ till en fast valdag skulle kunna vara att låta tidpunkten för val avgöras av när det senaste valet hölls. Nytt val skall följaktligen hållas senast efter senaste val. 9 En väl fungerande riksdag har en i förhållande till landets folkmängd exceptionellt stor folkrepresentation om man jämför med andra demokratiska länder. I diskussionen om hur kan vitaliseras återkommer ofta frågeställningen om det finns skäl att överväga och närmare belysa konsekvenserna av att minska antalet ledamöter till 249. En synpunkt som har hävdats är att det krävs relativt många riksdagsledamöter för att alla delar av landet skall tillförsäkras en god representation i . I denna diskussion måste man emellertid också ta i beaktande det faktum att den moderna IT-utvecklingen och tillgången till Internet innebär nya möjligheter till kontakt oberoende av geografiskt avstånd mellan väljare och valda. Argumentet om vikten av att tillförsäkra alla delar av landet en god representation i har därmed förlorat en del av sin tyngd. Om antalet ledamöter minskade skulle detta inte endast medverka till att de folkvalda blev mer kända ute bland folket utan också till att förstärka förutsättningarna för den enskilde ledamotens arbetet och ge bättre möjligheter till en prioritering av de centrala politiska frågorna. Detta skulle i sin tur leda till en mer arbetsduglig riksdag. Vi förordar att en utveckling i denna riktning inleds. har allt oftare kommit att uppfattas som en svagare och mindre viktig institution framför allt jämfört med regeringen. Detta är en oroande utveckling som bör brytas . Ett sätt att återupprätta roll i det politiska arbetet kan vara att ge utskotten större möjligheter att själva besluta om sina arbetsformer. Bland annat skulle detta kunna inkludera en rätt för utskotten att, i större utsträckning än , öppna vissa av sina sammanträden för allmänheten. De möjligheter som den nya tekniken erbjuder, t.ex. IT och Internet, bör kunna innebära en ökad insyn i utskottens arbete. En försöksverksamhet i denna riktning bör kunna bidra till att vitalisera arbete, som medborgarnas insyn i och intresse för den politiska beslutsprocessen ökar. Det är viktigt att slå fast utskottens rätt till initiativ och deras möjlighet att själva lämna förslag till lagstiftning när regeringen inte efterkommer begäran om lagförslag inom ett område. måste kunna spela en aktiv roll som lagstiftare när regeringen av politiska skäl inte vill eller kan fullgöra ett uppdrag den har fått. Bestämmelserna om regeringsbildning finns i 6 kap. 14 §§ RF och infördes i samband med regeringsform. Om regeringen avgått föreskrivs att talmannen kallar företrädare för varje partigrupp i till samråd samt överlägger med vice talmännen för att komma fram till ett förslag till statsminister. Därefter avger talmannen sitt förslag till som , utan beredning i utskott, skall pröva talmannens förslag genom omröstning. Röstar mer än hälften av riksdagsledamöterna mot förslaget är det förkastat. I annat fall är det godkänt. Omröstningsreglerna vid val av statsminister är konstruerade på samma sätt som omröstningsreglerna vid yrkande om misstroendevotum. Införandet av denna konstruktion motiverades med att den bör kunna fungera smidigare i lägen där regeringen har ett svagt underlag i eftersom någon partigrupp kan tänkas tolerera regeringen men inte vilja stödja den uttryckligen. En sittande regering behöver emellertid inte avgå efter ett val ens om valresultatet inneburit en betydande mandatförlust. kan i sådana fall, om den inte tolererar regeringen, fälla den genom en misstroendeförklaring. De många turer som följde val aktualiserar frågan om inte reglerna för regeringsbildning borde ändras. Valresultatet innebar uppenbart att ett oklart parlamentariskt läge uppstod. Trots detta valde den socialdemokratiska regeringen att sitta kvar. Regeringens agerande blottar en brist i regeringsformens reglering av förhållandet mellan riksdag och regering i regeringsbildningsprocessen. Denna iakttagelse förstärks av det faktum att regeringsmaktens betydelse också har förstärkts. En anledning till att undvikit större konstitutionella problem i samband med regeringsbildningar är att valutslagen normalt har givit rimligt klara majoritetskonstellationer. De senaste två valen har emellertid givit långt ifrån tydliga majoriteter. Ändå har en minoritetsregering kunnat fortsätta att regera. Det är rimligt att reglerna för regeringsbildning ändras på så sätt att det i ett oklart parlamentariskt läge är talmannen som får i uppdrag att utse den statsministerkandidat som har störst möjlighet att bilda en regering som tolereras av en riksdagsmajoritet. Frågan kan lösas på flera sätt. Ett alternativ är t ex att regeringen upplöses automatiskt i samband med valet och att talmannen efter valet får i uppdrag att leda arbetet med regeringsbildning. Mot bakgrund av det ansvar en regering har finns det skäl för att omröstningsreglerna skall ändras så att regeringen måste ha ett aktivt stöd i parlamentet. Det senare skulle tydliggöra det politiska ansvaret för regeringsmaktens utövning. Mot bakgrund av vad som anförts bör regeringen ta initiativ till en översyn av reglerna för regeringsbildning.