mot · GR02So413 · 2003-10-07 00:00:00 — I denna motion presenterar vi riktlinjer för en socialpolitik som bryter bidragsberoende och utanförskap. Vi talar om människor deras möjligheter att kunna klara sig själva och att kunna göra de egna livsvalen. Vi vill ge människor den möjligheten. Vi vill också kunna rikta fokus på dem som mest behöver sociala insatser och stöd i livet. Barn och ungdomar som far illa där ska omsorg och möjligheter till stöd finnas! Hundratusentals människor, som inget hellre önskar än att försörja sig själva och sin familj, är hänvisade till socialbidrag. Så är det därför att den politik som förs är inriktad på att behandla symtomen i stället för att angripa de egentliga problemen, inte minst när det gäller att ge alla möjlighet att arbeta. Utgångspunkten för den sociala politiken bör inte vara regler och nivåer för olika former av bidrag, utan i stället hur behovet av bidrag kan minska. Det är åtgärder för att reducera behovet av bidrag som måste vara det centrala i socialpolitiken. Dessutom måste vi sätta fokus på sambandet mellan arbete/företagsamhet och välfärd. finns det människor som inte ser sambandet mellan att går bra och vår gemensamma möjlighet att ha ett bra skyddsnät för de människor som behöver det. Mot regeringens politik med omhändertagande och bidragsberoende ställer vi en politik för arbete, framtidstro och egenmakt. Var och en som så önskar skall kunna få ett arbete. Resultatet av arbete skall trygga den egna försörjningen i stället för att försvinna i en rundgång av skatter och bidrag. Förutsättningar och stimulans skall finnas så att man genom utbildning kan förbättra sin situation. Socialpolitiken skall koncentreras på dem som behöver den bäst. Socialpolitiken skall anpassas för att trygga barnens uppväxt och framtid. Detta kan dock inte åstadkommas genom en politik inriktad på konstlade åtgärder. I stället krävs en politik som tar sig an de verkliga problemen och orkar genomföra de skattesänkningar, avregleringar och systemomläggningar som måste vidtas för att ökad sysselsättning skall bli verklighet och inte bara ett abstrakt mål. Framgång på dessa områden innebär att många av dem som sitter fast i bidragsfällan befrias. Uppgivenhet kan bytas mot framtidstro och trygghet d.v.s. den verkliga trygghet som bara den som själv råder över sitt liv kan känna. Men framgång på dessa områden möjliggör också att fokus hamnar på dem som behöver mer omfattande hjälp. Insatserna för dessa människor kan då ske snabbare, med större generositet och väl anpassade till de individuella förutsättningarna. Barn med problem bör ges stöd i samverkan med familjen när detta är möjligt. räcker inte det, utan det krävs andra åtgärder. Vi anvisar fler förslag för att ge familjerna en möjlighet att kunna finnas kvar som en enhet, men när det inte räcker till måste också andra åtgärder finnas. Socionomer bör legitimeras, precis som personal inom vården. Detta skulle vara en kvalitetssäkring för de medborgare som söker hjälp eller som känner sig utsatta från sida. Såväl myndighetsutövning som psykosocialt behandlingsarbete kräver stor kunskap och kompetens. Att vara den som både dömer och hjälper kräver extra mycket, och familjer som riskerar att barnen omhändertas eller liknande situationer har rätt till kvalificerade tjänstemän. Besvärsrätten bör återinföras och förvaltningsbeslut bör kunna överklagas genom förvaltningsbesvär. Detta bör följas av preciserade anvisningar inför domstolsprövningar. Lokala förhållanden bör vara utgångspunkten för prövningen. En fristående tillsynsmyndighet bör skapas som handhar tillsynen inom såväl som sjukvården. Verksamhet i privat och offentlig sektor bör vara föremål för tillsyn på lika villkor. sätter människor före siffror och statistik. Det är om människor den här motionen handlar om hur vi vill skapa möjligheter för dem och deras familjer att klara sig själva och göra de egna livsvalen. Icke desto mindre handlar den om hur vi vill rikta socialpolitikens fokus på dem som mest behöver sociala insatser för att klara sin livssituation. 3 Förslag till riksdagsbeslut 4 4.2 Arbetsmarknad ur funktion 6 4.3 Omhändertagande i stället för självhjälp 7 4.4 Skatterna stjälper i stället för att hjälpa 8 4.5 De nya svenskarna 8 5 En politik för fria och växande människor 9 5.1 De nära relationerna är grunden för individens trygghet och utveckling 9 5.3 Arbete i stället för bidrag 9 5.4 Ny politik för arbetslösa 10 6 Utanförskap och bidragsberoende kan brytas! 6.1 Avskaffa riksnormen 11 6.2 Lån kan i akuta lägen ersätta kortsiktiga bidrag 12 7 Barnen i 12 7.2 Barnfrågorna en del av familjepolitiken 13 7.3 26 § barnavårdslagen i förebyggande syfte 13 7.4 Vård och stöd till unga 14 7.4.2 Vilande LVU-dom 14 7.4.3 Vård efter vården 14 7.4.4 Om överlämnande av vård inom som påföljd för brott 15 8 Den som stöder och dömer 15 8.1 Informationsplikt i socialtjänstlagen 15 8.2 Legitimation av socionomer 15 8.3 Återinförande av besvärsrätt 16 8.4 Ett samlat tillsynsansvar 17 8.5 Behandling av personuppgifter inom 17 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att socialpolitiken skall vara ett instrument för att bryta utanförskap och bidragsberoende. begär att regeringen återkommer med förslag om kommunens skyldighet att utan dröjsmål erbjuda arbete eller kompletterande åtgärder som underlättar inträde i arbetslivet. begär att regeringen återkommer med förslag om den enskildes rättighet till och skyldighet att delta i kompletterande åtgärder som underlättar inträde i arbetslivet. begär att regeringen tillsätter en utredning med syfte att lägga förslag som stärker frivilligorganisationer och volontärer. beslutar att den s.k. riksnormen avvecklas till förmån för att skäliga bidragsnivåer fastställs av kommunerna. beslutar att i posten medlemskap i fackförening försörjningsstödet skall utgå. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att möjlighet för kommuner att ersätta kortvarigt socialbidrag med lån införs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stärka familjens egna resurser. beslutar att införa 4 kap. 26 § i den tidigare barnavårdslagen i socialtjänstlagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förändringar i socialtjänstlagen vad gäller övervakning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om översyn av lagen om vård av unga. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avskaffande av påföljden överlämnande till vård enligt för unga lagöverträdare.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förändringar i socialtjänstlagen vad gäller informationsplikt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om legitimation av socionomer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om återinförande av besvärsrätten för alla former av biståndsbeslut enligt socialtjänstlagen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om beviljat men ej verkställt beslut om bistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förstärkning och samordning av tillsynen av . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bestämmelser om behandling av personuppgifter bör beslutas av genom lag i stället för genom föreskrifter. 1Yrkande 12 hänvisat till JuU. har gått från att vara ett land där allas möjlighet att förbättra sin egen situation varit samhällets grund, till att vara ett land där allt fler sitter fast i utanförskap och beroende. Den värdighet som följer av att kunna försörja sig på sin egen inkomst har tagits ifrån ett stort antal människor. Antalet personer som är beroende av socialbidrag för sin försörjning var ungefär 470 000. Därtill skall läggas alla de som är beroende av andra inkomstrelaterade bidrag för sitt uppehälle. Bakom denna statistik finns lika många enskilda människor. Var och en av dem har sin egen unika historia. En av dessa är den ensamstående mamman . Hon har en 65-procentig tjänst som personlig assistent. För att komma upp i heltid arbetar hon extra som timanställd i vården. konstaterar att för varje timme hon arbetar extra förlorar hon lika mycket i bidrag. För sin son, som har diagnosen DAMP, får hon ett trekvarts vårdbidrag. Men eftersom detta delvis räknas som inkomst reduceras bostadsbidraget i samma utsträckning. Faktum är att hon inte längre törs ta emot bostadsbidrag eftersom hon i efterhand får betala tillbaka pengar som hon inte har. Fyllda försöker uppfylla sin dröm om att ta körkort. Hon har sparat länge bara för att ha råd till ett körkortstillstånd, men har inte gått till tandläkaren . Situationen är lika svår för , hans långtidssjukskrivna hustru och deras fyra barn. Han utbildade sig till busschaufför eftersom det sagts honom att det fanns en efterfrågan på just busschaufförer. sitter han hemma och väntar på att bli inringd. Han kan ställa upp på kort varsel och på vilken linje som helst. Men ingen ringer. Ingen berättar vad de vill ha av mig, vad jag ska klara för att de ska vilja ha mig. Jag blir bara puttad åt sidan, och det känns orättvist. För att klara de nödvändigaste utgifterna tvingas komplettera inkomsten med socialbidrag. Men han har hamnat i samma situation som . Varje gång han får möjlighet att jobba, minskar hans bidrag i samma utsträckning. Om han inte får möjlighet att försörja sig som busschaufför kan han tänka sig att utbilda sig vidare kanske till lokförare eller lastbilsförare. För han vill, som de flesta andra, inte vara beroende av bidrag. Liksom för är Amirs framtidshopp barnen. De lever genom dem och arbetar för att de skall bli självständiga och starka. Per, 52, är en av många som fått nog av att leva på bidrag. Situation har gett honom möjligheten att tjäna lite pengar. kan han klara sig hjälpligt och har möjlighet att betala de som kostar. Trots att Situation endast ger honom en minimal inkomst menar att egenvärdet ökar och viljan att förbli drogfri är stark. Per levde förr ett ordnat liv, men efter skilsmässa blev det mer alkohol som sedan avancerade till hasch- och amfetaminmissbruk. Trots detta skötte han sitt jobb som grafiker, men sades slutligen upp 1990. Per blev hemlös och levde på socialbidrag. Till en början var han tacksam för bidraget, men kände sig med tiden alltmer värdelös. Trots erfarenhet som grafiker tappade arbetsgivarna intresset för honom när det kom fram att han levde på bidrag. Per säger till (DN): Jag tror inte att någon person vill leva på socialbidrag utan att göra rätt för sig, men det får man inte. Man tar bara emot pengarna och förväntas inte göra någon motprestation och det är så passiviserande. En undersökning av forskare verksamma vid bland 2 000 socialbidragstagare i visar att åtta av tio socialbidragstagare har känslan av att folk ser ner på dem. Var tredje har nästan magont, huvudvärk eller sömnsvårigheter. Nio av tio har lånat pengar och var fjärde har fått sälja ägodelar för att klara ekonomin. Två av tre har avstått från tandläkarbesök . Att människor som inget högre önskar än att försörja sig på eget arbete och egna ansträngningar inte får göra det utan i stället hänvisas till diverse bidrag är en tragedi. I förlängningen riskerar det att uppstå en kultur där valet att ge upp och se de offentliga systemen som en naturlig bas för försörjning tar överhanden. En vidare konsekvens är att tvingas ägna stor del av sin tid och sina resurser på insatser som huvudsakligen beror på enskilda personers försörjningsproblem, som människor med svåra sociala problem inte får stöd och hjälp . Det gäller människor som hamnat i missbruk eller drogberoende, liksom barn och ungdomar som far illa, funktionshindrade som behöver extra insatser, personer som behöver ett extra stöd för att kunna tillgodogöra sig utbildning eller personer som behöver jämna ut oddsen för att kunna konkurrera på arbetsmarknaden. finns tydliga exempel på att systemet inte ens förmår att ge människor den hjälp de formellt blivit beviljade. 4.2 Arbetsmarknad ur funktion Att så många är beroende av socialbidrag är bl.a. ett tecken på att vi har en arbetsmarknad som inte fungerar. absolut största samhällsproblem är därför den klyfta som går mellan dem som med eget arbete kan försörja sig och sin familj och dem som för en marginaliserad bidragsberoende tillvaro. Och klyftan fortsätter att vidgas. Antalet långvariga bidragstagare är fortfarande mycket högt, som de som får bidrag får det under en allt . Sålunda har ca 150 000 personer haft ekonomiskt bistånd under sammanlagt 49 månader eller mer till en total kostnad av . Regeringen fortsätter att blunda för att en stor del av dem som saknar försörjning har tvingats bort från arbetsmarknaden genom de höga skatterna på arbete. I stället har betydande ansträngningar lagts på att bekämpa symtomen, nämligen arbetslösheten så som den kommer till uttryck i statistiken. I sin iver att minska den uppmätta öppna arbetslösheten har alla tänkbara åtgärder prövats. Denna typ av arbetsmarknadspolitik leder ofta till undanträngning av ordinarie jobb och till att långtidsarbetslösa låses fast i aktiviteter som inte leder till något nytt arbete. Problemlistan kan göras lång, men i grunden handlar den om två saker. För det första tar politiken inte hänsyn till den djupt rotade drivkraften människor har att klara sig själva och att det är möjligheterna till detta som ger en förutsägbar och trygg tillvaro. För det andra ser inte politiken som sin uppgift att skapa förutsättningar för människor att klara sig själva. Det är som resultat av detta har en osund arbetsmarknad med onödigt hög arbetslöshet och ett företagsklimat präglat av höga skatter, flaskhalsar och komplicerade regelverk. De människor som drabbas hamnar ofta i långvarig arbetslöshet och bidragsberoende. Inte bara deras ekonomiska förutsättningar urholkas, utan även deras möjligheter till den delaktighet i samhällslivet och det sociala livet som arbetet ofta är nyckeln till. Regeringens förslag om den tredje sjuklöneveckan kommer inte att ge personer som redan tidigare hade svårigheter att komma in på arbetsmarknaden större möjligheter att kunna klara sin egen försörjning. En samlad arbetsgivarkår, tillsammans med bekymrade handikapporganisationer, varnar för konsekvenserna för människor med olika slag av handikapp och problem. 4.3 Omhändertagande i stället för självhjälp Den socialdemokratiska välfärdsmodellen präglas i hög grad av en ambition att ta hand om människor i stället för att hjälpa till med att bygga upp, d.v.s. hjälp till självhjälp. Omhändertagandet var en välvillig reaktion på äldre tiders Fattigsverige, som saknade både resurser och ibland även vilja att bistå människor i akuta eller långvariga sociala problem. Alla har vi mött berättelser om hur arbetslösa familjeförsörjare, ensamstående mödrar, funktionshindrade eller missbrukare lämnades därhän, utan hjälp till försörjning, bostad, sociala insatser eller behandling. Detta är ett samhälle ingen vill ha tillbaka. Men en del av historien är också berättelserna om hur människor under mycket svåra omständigheter fått hjälp att komma på fötter, för att sedan starta en resa från social kris till ordnade förhållanden, eller t.o.m. mycket goda omständigheter och en ledande ställning i samhället. Inte sällan skedde detta genom en mobilisering av den lilla världens resurser. Mycket tyder på att det svenska välfärdssystemets stela strukturer motverkar en sådan social rörelse . Att människor med egen kraft och med omgivningens stöd förhindras att lyckas, skapar nya klyftor. Rapporter från bl.a. , , och har visat hur stödsystemen ofta medför att personer på grund av långstidsarbetslöshet drabbas av ekonomiska och psykologiska inlåsningseffekter. Det gäller särskilt personer med funktionshinder, invandrare och ungdomar utan yrkesutbildning. Man sitter fast i arbetslöshet och bidragsberoende och inte sällan fast rent geografiskt på grund av en icke fungerande bostadsmarknad. Dessa nya klyftor är resultatet av en politik som låser in människor, som tar ifrån dem den värdighet som följer av att kunna försörja sig på sin egen inkomst och som hindrar människor att förbättra sin situation av egen kraft. 4.4 Skatterna stjälper i stället för att hjälpa Skatten är låg- och medelinkomsttagarnas största utgiftspost. I dagens skapar skatterna sina egna sociala problem, som det sociala skyddssystem som skatterna skall betala inte motsvarar de krav människor har rätt att ställa. De höga skatterna är därför en av de viktigaste förklaringarna till att så många hushåll har en nettoinkomst som understiger för socialbidrag. Enligt är av dem som har socialbidrag löntagare. Av dem är långvarigt socialbidragsberoende (1012 månader). Med en lägre skatt hade de med stor sannolikhet sluppit gå till . Skattesystemet tar inte heller hänsyn till försörjningsbörda. Det höga skattetrycket stjälper ofta i stället för att hjälpa. Ett samhälle med en sådan skattepolitik blir varken dynamiskt eller tryggt. 4.5 De nya svenskarna Flyktingar och andra som invandrat till måste ges möjlighet att ta ansvar för sin egen livssituation. Många av dem som uppbär socialbidrag är flyktingar eller invandrare som i fortfarande inte fått fotfäste på arbetsmarknaden. Långa handläggningstider för uppehållstillstånd förvärrar kraftigt invandrande personers möjligheter. Att vänta ofta är en osäker och mycket påfrestande situation som tär på både psyke och självförtroende och urholkar kunskaper. Många välutbildade invandrare ges inte möjlighet att praktisera sina yrken i . Problemet är att social- och arbetsmarknadspolitikens traditioner påbjuder ett synsätt som gör invandrare till en ekonomisk och social belastning i stället för resurs. Det skapar en bild av flyktingar som en homogen grupp utan egna individuella kunskaper och förutsättningar. I stället för att tillfrågas om vad de kan eller skulle vilja kunna uppfattas de som svaga och hjälplösa individer i behov av bidrag. Människor som haft kraften och initiativförmågan att bryta upp från förföljelse, kris, krig och kaos i sina gamla hemländer har ofta kraft att stå på egna ben och inte sällan har de därtill en god utbildning. Många är sprungna ur en kultur av småföretagande och entreprenöranda. Det de i första hand behöver är hjälp och stöd att lära sig det nya språket, ledning och utbildning för att klara arbetslivets krav och tid för att lära sig det nya hemlandets regler och andra förhållanden. Handläggningstiden för uppehållstillstånd måste kortas och invandrare ges möjlighet till snabb etablering på arbetsmarknaden. Det skall vara möjligt att få ett arbete eller starta ett företag utan att drunkna i regelverk och byråkrati. Utländska utbildningar skall på ett flexibelt sätt kunna översättas till svenska examina. Språksvårigheter skall snabbt överbryggas genom utbildning i svenska av hög kvalitet. 5 En politik för fria och växande människor 5.1 De nära relationerna är grunden för individens trygghet och utveckling Den är i den lilla världen människors personlighet formas. Där kan var och en utvecklas i frihet till självständiga, ansvarstagande individer. Det är också där den första försvarslinjen mot utanförskap, segregation och social isolering går. Att bygga en trygg framtid för sig själv och sina nära, är i högsta grad ett privat projekt, som aldrig kan ersättas, utan endast kompletteras med offentliga insatser. Politiken måste därför på alla områden fungera så att medborgarna har möjlighet att forma sina liv genom egna prioriteringar och beslut. Det gäller också det som finansieras gemensamt, som barnomsorg och förskola, utbildning, vård, omsorg och olika former av sociala insatser. Rätten för den enskilde att välja innebär inte bara möjligheten att välja mellan olika alternativ, utan också möjligheten att göra annorlunda. Då blir också valfriheten ett medel att påverka verksamheternas innehåll och utformning. Moderat politik betonar den lilla världens betydelse för den sociala tryggheten. Ett sådant förhållningssätt är särskilt viktigt i ett samhälle som bygger på valfrihet och mångfald och som i växande grad präglas av olika kulturella och etniska inslag. Som en utökad del av den lilla världen finns en mängd människor i vårt land som ägnar sig åt frivilligt socialt arbete. Det kan handla om ett engagemang i brottsofferjourer, kvinnojourer, som kontaktperson eller kamratstödjare lika väl som ett åtagande för äldre eller sjuka eller som flyktingguide. Det arbete som utförs av frivilliga, volontärer, kan inte nog uppskattas. Men det handlar inte bara om att det finns ett par extra händer där det behövs, det handlar om en attityd till medborgarskapet, ett deltagande i samhället och ett ansvarstagande både för sig själv och för andra. Att ta ansvar, inte bara för sin egen familj, gör skillnad. Det gör att egenvärdet ökar som man känner att man gör något värdefullt och är delaktig. Det offentliga måste därför uppvärdera det arbete som utförs av frivilligorganisationer. En särskild utredning bör tillsättas som gör en genomgripande genomlysning av frivilligorganisationernas betydelse och lägger förslag till åtgärder som stärker både organisationerna och volontärerna. 5.3 Arbete i stället för bidrag I flera kommuner provas olika modeller där den som söker socialbidrag får kontakt med ett jobbcenter. I dessa kommuner, bl.a. och , minskade bidragsberoendet med hälften. Detta visar att man med ändrade arbetsformer och tydliga mål kan bryta utanförskap och bidragsberoende. För ungdomar mellan gäller att socialtjänstlagen ger socialnämnden rätt att kräva att den som har socialbidrag deltar i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet. Denna möjlighet för kommunen bör omfatta alla personer som har ett mer långsiktigt behov av ekonomiskt bistånd för sin försörjning. Varje kommun borde också åläggas att inom garantera alla arbetsföra personer tillgång till sysselsättning. Kan inte arbete erbjudas på den reguljära arbetsmarknaden skall sysselsättningen vara en kombination av praktik och kompetensutveckling för att underlätta övergången till den. Det kommer att stimulera till en mängd nya arbetsformer och ge möjlighet för många aktörer att ha tillfälle att erbjuda sina tjänster. Det ger en stor valmöjlighet för den enskilde och ökar träffsäkerheten i systemet. Redan med nuvarande lagstiftning kan mycket göras för att minska beroendet av socialbidrag. , och Ale kommuner har visat att detta är möjligt. Bidrag och andra former av ekonomiskt stöd skall vara utformade på sådant sätt att det stimulerar människor till att aktivt söka förbättra sin situation. Det måste vara värt något att göra en extra ansträngning. En ökad arbetsinsats eller andra åtgärder, t.ex. byte av bostad eller arbete, utbildning etc. som kan förbättra den enskildes sociala och ekonomiska situation får inte motverkas av bidragströsklar eller andra regressiva inslag i bidragssystemen såsom sker . Men i grunden är det systemet som behöver ändras, inte bidragsnormernas konstruktion. Det fyrkantiga regelsystemet kan göra att människor inte ser nyttan och värdet av att försöka förbättra sin situation. Som exempel kan nämnas en ungdom i en bidragsberoende familj som tar ett sommarjobb för att försöka spara ihop till moped eller körkort. Socialbidragsreglerna är i de flesta kommuner utformade så att den inkomsten skall räknas till familjens sammanlagda, och därmed minska socialbidraget. Bra för familjen att inte vara helt beroende av bidrag, men kanske förödande för en ung människa som inte förstår idén med att arbeta utan att få någonting ut av det. Den unge har troligen en klasskamrat som sommarjobbar men han får behålla sina hoparbetade pengar och kan börja ta det åtrådda körkortet! Det har blivit något fel i samhället när ungdomar som arbetar för att tjäna lite extra straffas för det. Självklart skall egna initiativ och eget arbete löna sig. Kommunernas möjlighet att ändra sina regler bör uppmärksammas. 5.4 Ny politik för arbetslösa