mot · GR02Kr300 · 2003-10-07 00:00:00 — Det nationella kulturhistoriska industriarvet tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda det nationella ansvaret för de världsunika kulturhistoriska industriarven i . Det kulturhistoriska arvet i vårt land är rikt och mångskiftande. Här finns miljöer som är att se som hela nationens angelägenhet. Här finns rariteter av internationellt intresse. Hit hör delar av det industrihistoriska kulturarvet, som har sådan dignitet att gemensamt nationellt ansvar är nödvändigt. Det gamla industriområdet i , Koppardalen, rymmer två kulturhistoriskt värdefulla industriarv, som båda om än inte i formella bemärkelse är att betrakta som världsarv. Industriarvet är i kommuns ägo och ambitionen är att göra hela området, som bär spår från fyra sekel av industriverksamhet, till en lärorik och spännande besöksmiljö, tillgänglig och intressant för alla generationer. I Koppardalen i finns fundament och andra lämningar från första och länge enda storindustri i modern mening: 1600-talets kopparverk och tillhörande industrier. präglades i stort sett alla rikets kopparmynt i , och kopparplåt från var en stor svensk exportprodukt. Kopparindustrierna i hade ett direkt samband med och stormaktstidens strävanden att stärka roll, inte endast i internationell politik, utan även ekonomiskt. Hyttanläggning från den storskaliga industrialismens genombrott När den långa eran av kopparverksamhet var till ända i stod inför genombrottet för storskalig industrialism. De tekniska sprången var enorma och ekonomin började bli internationell. I anlades ett av landets första storjärnverk. Hyttanläggningen byggdes av skimrande slagg i vacker, katedralslik arkitektur. togs den första masugnen i drift, startades valsverk för grovplåt, 1876 tillkom en andra masugn och 1887 martinugn för smidbart järn och ett helt nytt tunnplåtverk. Hyttan drevs , lämnades nästan intakt och är en unik skatt för kunskap om ett avgörande och mycket optimistiskt skede i industriella och ekonomiska utveckling. Professor , KTH, har skrivit följande: I och för järn- och stålindustrin finns inte många bevarandeobjekt som kan jämföras med hytta. För många kulturintresserade är hyttan en välkänd och uppskattad konsthall, där äger rum. Art, som arrangeras av kommun, visar samtidskonst i samspel med hyttans skimrande slagg, mäktiga ugnar och rostiga järnformationer. Art är ett lyckat exempel på hur vård av kulturhistoriskt industriarv kan ske som lokalerna används för nya och nyskapande verksamheter. Det kulturhistoriska industriarvet i är i kommuns ägo. Kommunen genomför, med stora egeninsatser men även med stöd av bl.a. statliga medel för kulturmiljövård, en varsam restaurering av området. Kommunens ambition är, som redan har nämnts, att göra hela området till en lärorik och spännande besöksmiljö, tillgänglig för allmänheten. industriarv besöktes av kulturutskott. Miljön är också uppmärksammad av såväl som . Kommunens insats för vård och levandegörande av detta världsunika industrihistoriska kulturarv är mycket stor. Också den nationella nivån i form av svenska staten har ett ansvar för att dessa unika miljöer kan tryggas och förvaltas . Området är klassat som kulturmiljö av riksintresse. Det är rimligt att ett statligt engagemang kan utvecklas för de unika industriarv som är belägna i , och jag föreslår därför att formerna för detta nu utreds. Med anledning av ovanstående föreslår jag att det nationella ansvaret för de världsunika kulturhistoriska industriarven i utreds.