ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GQ02U6 · 2003-03-28 00:00:00 — med anledning av skr. 2002/03:83 i tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i kraftfullt skall verka för ett avskaffande av vetorätten i säkerhetsrådet. Avskaffa vetorätten för FN:s överlevnad I föreliggande skrivelse anför regeringen bland annat att FN:s medlemmar har ett gemensamt ansvar att tillförsäkra världsorganisationen den ställning och de resurser som krävs för att FN skall kunna upprätthålla det övergripande ansvaret för internationell fred och säkerhet i en ny tid. Regeringen anser att FN måste stärkas för att kunna möta de utmaningar världen står inför och att en viktig del av reformarbetet är att reformera säkerhetsrådet. Regeringens mål är ökad öppenhet och effektivitet i rådets arbete och en medlemskrets som bättre avspeglar dagens värld. I skrivelsen framhåller regeringen också: De ständiga medlemmarna i säkerhetsrådet har ett särskilt ansvar för rådets förmåga att agera. De bör så långt som möjligt avstå från att använda vetorätten eller att hota med detta. Jag delar helt och hållet dessa bedömningar av nödvändigheten av att reformera FN. Jag vill till detta lägga att de senaste veckornas och månadernas verksamhet i med all önskvärd tydlighet visar att reformbehov föreligger. I en ny världsordning är det inte längre rimligt att världsorganisationen arbete i så hög grad är uppbyggt utifrån de styrkeförhållanden som uppstod i världen efter slut. De större segrarmakterna i detta krig gavs tolkningsföreträde i en rad olika avseenden. Dessutom gavs de ett exceptionellt inflytande i FN genom den vetorätt de fortfarande har i . Staterna på förlorarsidan 1945, till exempel , och , står utan detta starka inflytande och ansvar i . Det är högst rimligt att organisationen av FN och av det inre arbetet i FN anpassas till den värld vi nu lever i . De sista resterna av fördelar och nackdelar i form av inflytande och anseende för segrarmakter och förlorarmakter från måste tas bort. En världsorganisation som skall fungera i dagens värld måste moderniseras för att överleva. Därför måste mycket klara hållning i det pågående reformarbetet inom FN vara att kraftfullt verka för ett avskaffande av vetorätten i säkerhetsrådet.
mot · GQ02A10 · 2003-04-04 00:00:00 — med anledning av prop. 2002/03:65 Ett utvidgat skydd mot diskriminering tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om uppdrag. Enligt direktiven för den så kallade , som tillsattes av regeringen , ska kommittén överväga en gemensam lagstiftning mot diskriminering som omfattar alla eller flertalet diskrimineringsgrunder och samhällsområden. drev klart och tydligt frågan om en sammanhållen diskrimineringslagstiftning. Den föreslagna lagstiftningen är ett led i genomförandet av EG-direktivet 2000/43/EG om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung samt av EG-direktivet 2000/78/EG om inrättandet av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet. Med bättre framförhållning från regeringens sida hade vi kunnat undvika att hamna i en situation där EG-direktiv ska inlemmas i svensk lag som en utredning ser över hela lagstiftningen på området. Vi accepterar föreslagen lagstiftning med förbehållet att de lagar som stiftas samt direktiven som dessa lagar bygger på inlemmas i uppdrag. Det är viktigt att översyn gäller all lagstiftning mot diskriminering på alla samhällsområden. Då har vi också störst möjligheter att få en sammanhållen diskrimineringslagstiftning som är . Det är av stor vikt för såväl arbetsgivare och myndigheter som fackliga organisationer och enskilda personer som har att förhålla sig till lagstiftningen. Den enkelhet som en sammanhållen lagstiftning kan bidraga till är viktig för att lagen ska bli allmänt accepterad. Av samma anledning är det viktigt att lagstiftningen blir .
mot · GQ02Bo9 · 2003-04-03 00:00:00 — med anledning av prop. 2002/03:98 Åtgärder för att främja byggande av mindre hyresbostäder och studentbostäder tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att lokala arbetsmarknadsområden skall vara kriterium för investeringsstöd och inte tillväxtregioner. Ska det vidsträckta hållas samman och de sociala och regionala klyftorna minskas är det fel att bostadspolitiskt enbart ge investeringsstimulans till de regioner som betraktas som tillväxtregioner. Det ger fel signaler till såväl kommuner som finansmarknaden för bostadssektorn. Måttet för att få ta del av de riktade stöden för bostadsbyggande måste vara att det finns en samlad bedömning om att det föreligger bostadsbrist. Varje region måste, utifrån sina egna unika förutsättningar, ges möjlighet att växa. Därigenom låter vi hela leva. Det finns många olika orsaker till bostadsbrist. I vissa kommuner har man, på mindre orter, varit tvungen att riva hyresfastigheter på grund av utflyttning, nedläggning av arbetsplatser samt för låga födelsetal. kan det i centralorten eller den mindre staden finnas en inflyttning från lands- och glesbygden. Kommunen, tätorten eller staden betraktas kanske inte som en tillväxtregion på grund av att man, totalt sett, har en minskad befolkningsutveckling. Det kan också vara så att man har fel typ av bostäder, att det är inte de bostäder som finns i kommunen som efterfrågas. Anledningen till detta kan vara antingen en åldrande befolkning eller att det är alltfler unga som efterfrågar en annan typ av bostäder och bostadsstandard. Kriteriet för att ta del av investeringspengarna borde vara kopplat till de lokala arbetsmarknadsområden, som finns kopplade till tillväxtavtalen/programmen, istället för till tillväxtregioner. I de lokala arbetsmarknadsområdena finns en helhetsyn på befolkningsunderlag, in- och utpendling samt kännedom om den lokala och regionala arbetsmarknaden, vilket ger ett gediget underlag till efterfrågan på bostäder.
mot · GQ02Fö3 · 2003-04-17 00:00:00 — med anledning av förs. 2002/03:RR13 revisorers förslag angående radiokommunikation för trygghet och säkerhet tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skyndsamt införa ett gemensamt radiokommunikationssystem för samhällets trygghet och säkerhet. säkerhets- och försvarspolitik är i omvandling. Vi lever i av olika gråzoner. Skillnaden mellan krig och fred, nationell och internationell säkerhet, väpnat och icke väpnat angrepp, det civila och det militära blir allt svårare att särskilja. Kravet på handlingsfrihet kommer i fokus. Det svenska samhället måste kunna möta angrepp utförda av andra aktörer än stater som använder avancerade metoder och vapen, inklusive icke-konventionella vapen. Det är alla överens om, men det kräver i sin tur ökad samverkansförmåga mellan olika myndigheter. Det är många aktörer som har ansvar för säkerheten. Polisen, hälso- och sjukvården, , , aktörer inom el- och vattenförsörjning samt Försvarsmakten, för att nämna några, vilka samarbetar med de civila myndigheterna i fredstid. Här finns huvudmän som stat, landsting och kommun inblandade. För att de samlade insatserna för hela befolkningens skydd skall bli effektiva och för att vi i vårt moderna men sårbara samhälle skall ha en god beredskap, krävs det nu att den utdragna frågan om ett gemensamt modernt radiokommunikationssystem kommer till en snar lösning. Ett antal utredningar samt en revisionsrapport visar på att goda kommunikationer såväl inom en organisation som mellan de samverkande organisationerna är av avgörande betydelse för en framgångsrik insats. Ytterst handlar det om människors säkerhet och ett enhetligt nationellt system kommer att öka möjligheten till att rädda liv. Det nya kommunikationssystemet bör också ta sikte på att kunna utnyttjas internationellt inte minst inom gränsområden. Genom samordning mellan länder kan såväl ekonomiska som funktionella fördelar vinnas.
mot · GQ02K6 · 2003-04-02 00:00:00 — med anledning av skr. 2002/03:75 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regeringens uppfyllande av mål. I skrivelsen redogör regeringen för de beslut som regeringen fattat med anledning av de riksdagsbeslut som meddelats i skrivelser till regeringen. Av skrivelsen framgår att regeringen under den senaste mandatperioden underlåtit att efterkomma beslut i ett stort antal ärenden. Att regeringen inte efterkommer mål i tekniskt komplicerade ärenden är förståeligt, men när det är fråga om att inte bereda lagstiftning som är relativt lätt att genomföra eller att inte tillsätta en utredning är det fråga om politiskt trots som inte är acceptabelt. Det är viktigt att regeringen uppfyller de mål sätter upp och som det finns en politisk majoritet för, så att inte allmänhetens tilltro till det politiska systemet urholkas. När regeringen inte efterkommer mål leder det till att tvingas agera på egen hand genom t.ex. utskottsinitiativ. Detta är olyckligt från beredningssynpunkt eftersom utskottskanslierna inte är dimensionerade för att förbereda lagstiftning. Det kan i längden leda till sämre kvalitet på lagstiftningen. skall heller inte ständigt behöva påpeka regeringens dröjsmål i olika ärenden. Sammantaget riskerar regeringens agerande att medföra att allmänhetens förtroende för de politiska institutionerna minskar. Mot bakgrund av vad som anförts bör ge regeringen tillkänna sina synpunkter vad gäller regeringens uppfyllande av, av satta mål.
mot · GQ02Kr10 · 2003-04-17 00:00:00 — med anledning av förs. 2002/03:RR11 revisorers förslag angående arkeologi på uppdrag tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kostnader vid arkeologiska utgrävningar. Kostnader för arkeologiska utgrävningar vid byggande revisorer behandlar i sin rapport /03:RR11 den uppdragsarkeologiska verksamheten och pekar på ett antal problem och oklarheter. Vi vill i den här motionen ta upp ett stort problem som vi anser att regeringen måste uppmärksamma. Det gäller kostnadsansvaret vid arkeologiska utgrävningar. Kulturminneslagen 2 kap. 11 § är oerhört viktig för att rädda de kulturvärden som tidigare riskerade att åsidosättas vid samhällsutbyggnad. När kulturminneslagen kom baserade den sig på den dåvarande fornminnesinventeringen. En ny inventering har därför genomförts i stora delar av . Den har medfört att andelen fornlämningar har ökat kraftigt. Det har också tillkommit ett stort antal nya objekt som klassas som fornlämning, t.ex. gammal , gamla och nyare stengärdesgårdar m.m. Detta medför att omfattande utredningar och oftast utgrävning krävs innan en byggnation kan starta. Eftersom det är markägaren som skall bekosta utredningar och eventuella grävningar blir detta avgörande för exploatören, som då oftast väljer att avstå från att bygga. finns viss möjlighet att få ersättning om det har varit svårt att förutse att det skulle finnas kulturminnen på fastigheten. Men det räcker inte. Regeringen bör överväga att ändra fördelningen av kostnadsansvaret mellan staten och exploatören. I annat fall är risken uppenbar att en del av det bostadsbyggande som är så angeläget i många av landets kommuner aldrig kommer till stånd.
mot · GQ02Kr4 · 2003-04-04 00:00:00 — med anledning av prop. 2002/03:64 Kapitaltillskott till avslår regeringens proposition om kapitaltillskott till . tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att skall privatiseras. Kasta inte bra pengar efter dåliga Det finns ett talesätt som säger att man inte ska kasta bra pengar efter dåliga. Regeringens tiggeri om mer pengar till verkar bli en återkommande följetong i . handlade det om en kreditgaranti på , nu handlar det om ett kapitaltillskott på som återbetalas som de finansiella målen för företaget uppnåtts. Den tidpunkten lär dröja, med tanke på regeringens digital-TV-politik. Det finns inga som helst garantier för att detta kapitaltillskott är det sista och att därefter ska kunna stå på egna ben. Propositionen bygger på att ska börja generera vinst . I propositionen sägs: Regeringen anser att ett otillräckligt finansiellt tillskott medför att ägaren kan tvingas ge bolaget ett ytterligare kapitaltillskott samt att bolagets förmåga att agera på sina definierade marknader undergrävs. I detta ligger att regeringen lovar att detta är det sista kapitaltillskottet. Det kan starkt betvivlas, inte minst mot bakgrund av att regeringen i en tidigare proposition (1996/97:67) utlovat att de digitala TV-sändningarna inte ska finansieras med statsbudgetmedel. Det är de statliga digital-TV-subventionerna som är orsaken till finansiella kris. Regeringen lyckas inte förklara varför markdistribution av digitala signaler är bättre än t.ex. satellit- eller kabeldistribution eller varför staten över huvud taget ska engagera sig i just detta teknikskifte. är en bra teknik, men tillverkare och konsumenter bör själva få avgöra om, när och hur de vill gå över till den. Eftersom inte anser att staten ska stå för distribution av TV, blir en konsekvens att kan privatiseras. Genom att kapitaltillskottet ska ske genom upplåning försöker regeringen än en gång hitta metoder att undvika, och därmed undergräva tilltron till, det statliga utgiftstaket. Regeringens resonemang om att kapitaltillskottet är förenligt med EG-fördragets regler om statligt stöd är inte heller övertygande. Regeringen lyckas inte övertyga om att situationen är den som beskrivs i propositionen: En sådan investerare (dvs. en som har en mer långsiktig syn på lönsamhet, vår anmärkning) kan således satsa kapital för att säkra överlevnaden för ett företag som drabbas av tillfälliga svårigheter men som beräknas bli lönsamt igen. Regeringens förslag bör avslås. Den politiskt drivna lanseringen av digital marksänd TV måste avbrytas. utvecklar sina tankegångar kring detta i årets motion om digitala TV-sändningar. Fjolårets folkpartimotion om regeringens förra Teracom-proposition är dessvärre också fortfarande aktuell. Axel Darvik (fp)
mot · GQ02Kr8 · 2003-04-17 00:00:00 — med anledning av förs. 2002/03:RR11 revisorers förslag angående arkeologi på uppdrag begär att regeringen återkommer till med förslag till hur auktorisation av arkeologer kan ske. har , i partimotion om kultur, påtalat behovet av att särskilja arkeologiska uppdragsverksamhet med dess roll som tillsynsmyndighet. Från kulturutskottets sida har också påtalats behov om översyn. har sagt att det pågår en översyn, men så sent som detta år har inga resultat av någon översyn redovisats. menar att det krävs en tydlig skillnad mellan myndighetsutövning och uppdragsverksamhet för att ämbetets trovärdighet ska kunna bibehållas vad gäller uppföljning, normgivning och tillsyn. Många kommuner upplever spår av vår kulturhistoria i den fysiska miljön mer som ett problem än en tillgång. Det är länsstyrelserna som ansvarar för uppföljning och utvärdering. Att drygt 3 000 arkeologiska undersökningar ännu inte har slutredovisats, trots att en del är flera decennier gamla, bekräftar att den kunskap som erhålls genom utgrävning aldrig når fram till vare sig politiker eller allmänhet. har tidigare betonat att forskning måste få ett sådant inflytande över uppdragsarkeologin att den främjar utbildning vid universitet och högskola och långsiktig kunskapsuppbyggnad. Då är det också nödvändigt att högskolor och universitet aktivt medverkar i uppdragsarkeologin. När det gäller själva upphandlingen av tjänst behövs flera klargöranden i enlighet med revisorernas förslag. påtalar att berörda myndigheter kan sätta konkurrensen ur spel utan risk för påföljd. Det måste separeras ut vad som kan upphandlas i öppen beslutsprocess så att rättssäker behandling vid anbudsgivning säkerställs. Revisorerna påtalar att undersökare ibland utses slentrianmässigt utan särskild prövning. Krav på regional kompetens tycks överskugga andra meriter, vilket kan anses vara ett väl begränsat urvalsförfarande. Vi delar revisorernas synpunkt att det finns skäl att klargöra vilka krav som bör ställas på arkeologer och på de undersökande organisationerna. Det bör även beaktas att det kan finnas vissa svårigheter med nationell auktorisation ur ett europeiskt perspektiv. Frågan är mycket viktig och behöver redas ut.
mot · GQ02Kr9 · 2003-04-17 00:00:00 — med anledning av förs. 2002/03:RR11 revisorers förslag angående arkeologi på uppdrag tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en utredning bör tillsättas med uppgift att se över den uppdragsarkeologiska verksamheten. revisorer behandlar i sin rapport /03:RR11 den uppdragsarkeologiska verksamheten och lyfter fram ett antal problem och frågeställningar, bland annat vikten av tydlighet i myndighetsuppgifterna. De pekar på den otydlighet som följer av att () genom avdelningen för arkeologiska undersökningar (UV) är den största uppdragsgivaren inom uppdragsarkeologin som man har myndighetsuppgifter och tillsynsansvar. Revisorerna föreslår att regeringen tillsätter en utredning. Med anledning av de förslag som revisorer lagt fram anser vi att det finns skäl att regeringen tillsätter en utredning för att göra en översyn av den uppdragsarkeologiska verksamheten. Utredningen bör analysera förutsättningarna för att skilja UV från . Det finns även anledning att närmare studera länsstyrelsernas behov av kompetens samt behovet av auktorisation av arkeologer. Vi delar alltså revisorernas uppfattning att det finns skäl att se över denna verksamhet genom att en utredning tillsätts och anser att detta bör ges regeringen tillkänna.
mot · GQ02L16 · 2003-04-02 00:00:00 — med anledning av prop. 2002/03:71 Registrering av hyresförmedlare avslår proposition 2002/03:71 i den del som gäller undantag från kravet på registrering enligt den föreslagna 5 § andra stycket 1 och 2. avslår proposition 2002/03:71 i den del som gäller förordningsreglerad taxa vid yrkesmässig bostadsförmedling i enlighet med vad i motionen anförs. liberalerna delar regeringens uppfattning om att det finns ett behov av en reglering av hyresförmedlingsverksamheten. Skälet härför kan dock inte vara som regeringen anför att etablera någon form av insyn i och samhällskontroll av verksamheten. I stället är det ytterligare skäl som regeringen nämner, nämligen att åstadkomma ett bättre konsumentskydd, som talar för ett genomförande av lagförslaget. Den föreslagna registreringen kan också vara till nytta för den seriöst bedrivna hyresförmedlingsverksamheten. Såväl den lagtekniska utformningen att inarbeta de föreslagna reglerna i fastighetsmäklarlagen som utformningen av reglerna om registrering och tillsyn m.m. är välmotiverad. liberalerna instämmer i förslaget om undantag beträffande hyresrätter för fritidsändamål, för lokaler och för rum där hyrestiden uppgår (även om den sistnämnda tiden kan tyckas väl kort). liberalerna delar däremot inte regeringens förslag vad gäller undantag från kravet på registrering för den kommunala hyresförmedlingsverksamheten. Sett ur konsumentens perspektiv är det ingen skillnad om hyresförmedlingen utövas av privata företag eller kommunala hyresförmedlingar. Kraven att verksamheten drivs seriöst är lika. Det är inte heller någon skillnad gentemot verksamhet som bedrivs utan att betalning uppbäres av den bostadssökande. Utformningen att undantaget skall kopplas till den bostadssökande förefaller opraktiskt och kan innebära svåra tillämpningsproblem. liberalerna menar således att förmedling av hyresrätter och vederlagsfri förmedling av hyresrätter till personer inskrivna vid ett universitet eller en högskola icke skall vara undantagna från kravet på registrering. liberalerna yrkar därför att avslår propositionen i den del som gäller undantag från kravet på registrering enligt den föreslagna 5 § andra stycket 1 och 2. liberalerna delar inte regeringens uppfattning att nivån på den ersättning som får tas ut vid yrkesmässig bostadsförmedling även i fortsättningen skall fastställas av en statlig myndighet. Enligt förslaget skall det vara regeringen som genom förordningsändringar kan höja eller sänka den taxa som får tas ut vid yrkesmässig förmedling av hyresrätter. liberalerna förordar, liksom ett flertal remissinstanser, att det i stället skall införas fri prissättning och yrkar därför att avslår propositionen i den del som gäller förordningsreglerad taxa vid yrkesmässig bostadsförmedling.
mot · GQ02MJ20 · 2003-04-17 00:00:00 — med anledning av förs. 2002/03:RR12 revisorers förslag angående villkoren för veterinär verksamhet tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den föreslagna utredningen om veterinärorganisation beaktar behovet av en tydlig organisation för insatser vid utbrott av smittsam sjukdom. har en efter internationella förhållanden bra djurtillsyn och en utmärkt livsmedelssäkerhet. Detta beror bland annat på att den veterinära verksamheten haft hög kvalité och täckt hela landet. Att bibehålla standarden måste vara utgångspunkten i kommande förslag. Det är ett övergripande samhällsintresse att upprätthålla djurhälsa och livsmedelssäkerhet över hela landet. Det är däremot inte med nödvändighet skäl för att ha kvar nuvarande distriktsveterinärorganisation. Som revisorerna uppmärksammat har ett missnöje med nuvarande organisation funnits , vilket är svårt att undvika när staten genom en och samma myndighet är övervakare och utförare på en konkurrensutsatt marknad. Flera av de övriga konfliktpunkter som uppmärksammas hade uppenbarligen inte varit ifrågasatta om inte staten varit en konkurrent på marknaden. En linje i utredningen bör därför vara att pröva hur veterinärförsörjningen skall gå att lösa utan statligt huvudmannaskap. Även bristerna i rapporteringen av djursjukdata hänger till del samman med det statliga huvudmannaskapet. Således skulle även detta problem bli mindre om det statliga huvudmannaskapet upphörde. Staten kan emellertid inte frånsäga sig ansvaret för ett fungerande veterinärväsende. Hit hör också ansvaret för att det finns tillräckligt många veterinärer för att klara jordbrukets behov. Därför är det bra att revisorerna föreslår en utredning med ett öppet mandat att föreslå olika förbättringar. Vi förutsätter också att utredningen observerar vikten av en tydlig organisation för att snabbt kunna rycka in i händelse av att en smittsam sjukdom som mul- och klövsjuka bryter ut. Vi tillstyrker revisorernas förslag i alla delar och föreslår att regeringen ges i uppdrag att tillsätta de föreslagna utredningarna.
mot · GQ02Sk12 · 2003-04-30 00:00:00 — med anledning av prop. 2002/03:79 Direktavdrag för lantmäteriförrättningsutgifter vid omarrondering tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs när det gäller ersättningar för naturvårdsavtal. I propositionen föreslås att utgifter för lantmäteriförrättningar i samband med omarronderingar som är ett led i jordbrukets eller skogsbrukets yttre rationalisering skall medges direktavdrag. Dessutom behandlas frågan huruvida ersättningar för naturvårdsavtal eller allframtidsupplåtelser för naturvårdsändamål skall kunna sättas in på skogskonto. Det anförs skäl både för och emot möjligheten att kunna sätta in ersättningar för ovan nämnda upplåtelser på skogskonto. Emellertid har Regeringsrätten i en nyligen meddelad dom fastställt ett förhandsbesked från skatterättsnämnden, där nämnden funnit att en engångsersättning i anledning av ett nyttjanderättsavtal som löper över flera (25) år skall periodiseras och intäktsredovisas linjärt under avtalets löptid. Enligt regeringens bedömning bör samma synsätt kunna anläggas på ersättning som erhålls vid tecknande av naturvårdsavtal. Eftersom ersättningen således kan periodiseras och redovisas linjärt under avtalets löptid kan det enligt regeringens mening inte anses motiverat att införa en möjlighet att använda skogskontot för ersättningen. Hur en sådan periodisering ska se ut vid ersättningar för allframtidupplåtelse framgår inte. Det framgår inte heller hur skattemyndigheten ska kunna kontrollera att perodiseringen verkligen sker vid långa avtal. Det är därför av yttersta vikt att regeringen följer upp den ändrade praxisen på detta område och återkommer till med förslag om ändrad lagstiftning om det inte fungerar. En enkel åtgärd vore då att tillåta att ersättningar av denna art ska kunna sättas in på skogskonto. Då finns ett etablerat regelverk för återföring till beskattning under maximalt . Vad som ovan anförts om uppföljning av den ändrade praxisen och eventuella lagändringar bör ges regeringen till känna.