mot · GR02Kr235 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen till bör föreslå att upptas på . I urminnes tider levde det många jättar i Vätterbygden. En av dem hette Vist och bodde i ett högt berg vid östra stranden av . Berget kallas än för Vistakulle. Så hände det sig , att Vist och (jättens gumma) blev inbjudna till bröllop hos sina släktingar på i . blev besvärlig för . Hon orkade inte såsom på ditvägen ta ett hopp över . Hennes omtänksamme man fann dock på råd. Han drog upp en grästorva ur marken och kastade i sjön. Sedan kunde kliva på grästorvan och torrskodd komma över till Vistakulle. Den plats, där Vist ryckte upp torvan vattenfylldes och där finns sjön . Jordtorvan ligger fortfarande kvar i och blev med tiden en mycket vacker ö . En staty av jätten med sin tuva står nu på östra stranden i och syns tydligt när man åker förbi på . , med sin bördiga jordmån och sitt ypperliga läge, har varit en attraktiv plats. Tidigt efter att inlandsisen dragit sig tillbaka och ön höjt sig över havsytan var en del av det väldiga som bildades när isen drog sig tillbaka steg de första människorna iland. På ön finns flera stora gravfält, som använts fram till vikingatidens slut. Fynd finns från såväl bronsåldern och från yngre järnåldern. Det finns flintyxor från äldre stenåldern och hällskistor från yngre stenåldern. De allra flesta fornlämningarna stammar emellertid från järnåldern. Det finns också spår efter ett långhus från tiden runt , d.v.s. förromersk järnålder. Det finns dessutom fornlämningar ifrån den yngre järnåldern, d.v.s. vikingatiden. De många fynden från den yngre järnåldern vittnar om att här fanns ett blomstrande ösamhälle, jämförbart med exempelvis och . borg på är äldsta kungaborg. uppfördes för att tjäna som ett ointagbart fäste under fejderna mellan de Sverkerska och Erikska ätterna. Här avled flera av de tidiga kungarna, bl.a. . omtalas t.o.m. i de isländska sagorna och dess ansenliga slott, där konungen förvarar sina dyrbarheter, är den starkaste punkten i riket. lagstadgades om ensamrätt för Kronan att disponera alla landets ekar. Man behövde ek för att bygga skepp. När rikets centrum flyttades till den nygrundade huvudstaden behöll Kronan stora jordegendomar på ön. Med dessa som grund bildades det Braheska grevskapet Visingsborg och som inledde öns nästa storhetstid. För att säkra tillgången på ekvirke till flottan gjordes den stora ekplanteringen på . Ekskog är största samlade ektillgång. Under tid hyste uppåt 2 000 krigsfångar, den större delen av dem var ryssar, många av dem avled under vistelsen av svält och umbäranden och begravdes på den s.k. rysskyrkogården in på ön. brann ned 1318 och finns delar av ruinen kvar. är numer en vacker ruin på ön. Kvar finns Brahekyrkan. Den är byggd på medeltida grund, men fick det utseende den har . Kyrkan var då slottskyrka till . Under Per d y:s tid fylldes kyrkan med konstföremål från olika delar av och blev slutligen en tidstypisk blandning av gudshus, släktminnestempel och konstmuseum. Den är också rikligt smyckad med målningar, silverföremål och träsniderier. har undertecknat konvention till skydd för världens natur- och kulturarv världsarvskonventionen. De två vanligaste kriterierna när ett objekt förs upp på är att det omfattar antingen viktiga kulturella eller biologiska värden. Objektet bör dessutom i någon mening vara avgränsat. är ett omistligt arv, inte bara av småländsk utan även av svensk kulturhistoria. Den rika förekomsten av både natur- och kulturobjekt kvalificerar ön till att föras upp på .