ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GR02MJ346 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om jordbruksstöd också . Dagens regelsystem inom jordbruksstödet innehåller bl a en åldersgräns för att kunna erhålla stöd för djurhållning. En mjölkbonde förlorar djurhållningsstödet men däremot kvarstår möjlighet till arealstöd. Detta innebär, i många fall, att mjölkproducenter är tvingade att sluta mot sin vilja. För många jordbrukare innebär det en för tidig avveckling av deras yrkesverksamma liv. Inom övriga arbetslivet i finns det konsensus om att vi måste vara yrkesverksamma allt längre för att klara av att möta kommande behov i välfärden. Då är det olyckligt att inte friska arbetsföra människor får möjlighet att fortsätta arbeta och bidra till samhällets finansiering och utveckling utan måste gå i pension mot sin vilja. Därmed bör jordbruksstödet, när så är möjligt, reformeras så att det inte hindrar jordbrukare att arbeta efter .
mot · GR02MJ347 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förväntade framtida omarronderingar i . På många ställen i kännetecknas fastigheterna av en omfattande ägosplittring. Skiftena är ofta små, smala och vitt utspridda. Dessutom förekommer ofta komplexa ägarförhållanden på grund av hög samägarfrekvens och rik förekomst av samfälligheter. pågående strukturrationaliseringar påbörjades . Under dessa har ca omarronderats. Kvarstår gör ca som är i stort behov av strukturförbättring. Största behovet finns i Siljansbygden och västra . Eftersom det tagit att genomföra strukturrationaliseringar i drygt en tredjedel av aktuella markområden så visar det på den långsiktighet som frågan har. Syftet med omarronderingsverksamheten är att förbättra fastighets- och ägarstrukturen i de ägosplittrade områdena och därigenom åstadkomma förhållanden som är likvärdiga med övriga delar av landet. Strukturförbättringarna tar dock inte enbart sikte på att tillgodose jord- och skogsbrukets behov. är även natur- och kulturmiljöfrågor ett viktigt inslag i förbättringsarbetet. I budgetpropositionen föreslås ett anslag på till jordbrukets rationalisering. Det vi vill lyfta fram är vikten av att omarronderingsverksamheten även fortsättningsvis skall kunna bedrivas i minst oförändrad omfattning. Detta med hänsyn till det stora behov som föreligger.
mot · GR02MJ348 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om behovet av ett regelverk som ger polisen ett bättre stöd för att kunna vidta åtgärder mot kamphundar. De s.k. kamphundarna har blivit väldigt populära hos vissa kriminella grupper och används ofta som ett vapen utav sin ägare. Ofta förekommer dessa hundar i städer och förorter. Antalet pitbull- och bullterrier, har ökat , och dessa hundar är ett mordvapen om de hamnar i fel ägares händer. Uppgifter förekommer om att dessa grupper tränar sina hundar på andra djur. När hundarna tränas på detta sätt blir de ett verkligt hot mot människor och andra djur. I 19 § djurskyddsförordningen finns följande: Det är förbjudet att inneha eller genom avel frambringa hundar som har extremt stor kamplust, blir lätt retade och biter, bara med svårighet kan förmås avbryta ett angrepp och har benägenhet att rikta sitt kampintresse mot människor eller andra hundar. Denna paragraf är i stort sett verkningslös. Många uppfödare kan korrekt hävda att de inte avlar fram kamphundar. Med motiveringen att denna typ av hund blir en kamphund först när ägaren gör den till en sådan genom felaktig behandling och genom träning. Det är väldigt svårt för polisen att avgöra om hunden omfattas utav 19 § eller om det är en tillfällighet att något har hänt. Polisen måste få en klarare lag till stöd om vad som ska gälla för ett omhändertagande av kamphundar. Polisen måste kunna beslagta dessa hundar om det visar sig att ägarna använder hunden till att skrämma och hota folk med eller om de låter hunden anfalla andra djur i rent träningssyfte.
mot · GR02MJ349 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av lokalt förankrade skötselplaner i samband med kommande reservatsbildningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utvärdering av nuvarande skyddsplaner. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att där skötselplan för reservat inte fullföljs skall den fulla förfoganderätten återgå till markägaren. Det pågår ett stort arbete för att säkra den biologiska mångfalden med nya avsättningar av olika typer av marker till nya reservatsbildningar. Målsättningen är vällovlig, men medlen att nå dessa mål tar mycket liten eller ingen hänsyn alls till all den frivilliga naturvårdshänsyn som sker inom jord- och skogsbruket. För vi måste alla ha i åtanke att det är den mark och den skog som enskilda markägare aktivt brukat som anses så rik och värdefull biologiskt att den just skall skyddas från den aktiva handling där människa och miljö på ett naturligt sätt vårdat och brukat. Detta ställer stora krav på de skyddsplaner som träder in istället för aktiv brukning. En allvarlig brist i beslutsunderlaget för reservatsbildningar är att hänsynen till behovet av framtida och långsiktiga skötselplaner inte finns med. Det handlar om stora kostnader, men framför allt om behovet av att lokalt förankra ekologiskt riktiga skötselplaner, där man med tänkta brukare formar långsiktigt hållbara lösningar. Om det dessutom inte innebär ett statligt markköp är det avgörande viktigt för reservatets naturvärden att det sker i en samverkan med bygdens befolkning. En sådan inriktning där skötselplanerna behandlas parallellt med volymkraven på de olika reservatsformerna är enligt vår mening grunden för att på lång sikt bevara den biologiska mångfalden. Detta ges regeringen till känna. Staten, via , lägger nu all kraft på att bilda nya reservat utan att befintliga reservats skötselplaner och deras förvaltning utvärderas. Det borde vara naturligt att genomföra utvärdering av nuvarande skyddsplaner för att kunna skapa bästa möjliga förutsättningar för kommande reservat. Detta bör ges regeringen till känna. En skötselplan som säger fri utveckling kan inte accepteras då reservatsbildningen bygger på att nuvarande brukares upparbetade värden vårdas. En lövskog som är aktuell för reservatsbildning är granskog i en fri utveckling. Därför borde reservatsbildningar villkoras med att om skötselplanen inte fullföljs skall den fulla förfoganderätten återgå till markägaren. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GR02MJ350 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen sin mening vad i motionen anförs om skyddsjakt på varg. De stora rovdjuren måste ha plats för att leva i . Men det är viktigt att rovdjursstammarna utvecklas på ett sådant sätt att inte människors rätt att bo och verka på landsbygden äventyras. Den oro som många människor känner inför den ökningen av vargstammen som sker i vårt land måste tas på allvar. Även om oron inte alltid är berättigad så räcker det med att många människor är oroliga. Det lokala engagemanget är en viktig betåndsdel för att få en acceptans för vargen bland befolkningen. Därför är det av stor vikt att medger skyddsjakt efter varg med stöd av 27 § JF i större utsträckning än . Skyddsjakt måste kunna tillämpas utifrån en regional förvaltningsplan när det uppstår stark koncentration i vissa regioner, även om det nationella etappmålet för varg inte är uppnått. bör vara beslutande instans.
mot · GR02MJ351 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att fiskevårdsavgift läggs på fiskeredskap. bedrivs fiskevård oftast av fiskevårdsområdena och samfällighetsföreningar. De verkar för att utveckla och anpassa fiskeregler till vattnens lokala förutsättningar, vidta åtgärder när det gäller avelsfiske, fiskutsättningar och restaurering av flottningsrensade vattendrag. Runt om i landet tillkommer nya småskaliga entreprenörer inom fisketurism. fiskevatten är attraktivt och är en växande turistnäring. För landsbygden främst finns goda förutsättningar att starta och utveckla verksamheter runt vår sjöar och älvar. Därför är det angeläget att vi har en god fiskevård. har kommit långt när det gäller fiskevården. Trots det finns det mycket kvar att göra. Ett problem är finansieringsfrågan. sker det delvis via anslag direkt ur statsbudgeten och delvis med medel från fiskekort inom de vatten där det finns fiskevårdsområden. Jag anser att alternativa finansieringar ska ses över. En lösning är att införa en fiskevårdsavgift som läggs direkt på fiskeredskap. Systemet finns redan i och fungerar väl. Inkomsterna från fiskevårdsavgiften fonderas och fiskevårdsområdena m fl kan ansöka medel från fonden till olika typer av fiskevård. På det sättet skapar vi ett hållbart fiske samt ett hållbart och utvecklande finansieringssystem.
mot · GR02MJ352 · 2003-10-07 00:00:00 — Statens vatten ovan odlingsgränsen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att statens vatten ovan odlingsgränsen som är delade med privat ägande bör kunna ingå i fiskevårdsområden. kan inte statens vatten ovan odlingsgränsen ingå i fiskevårdsområden. kommer regeringen att föreslå vissa lagändringar för genomförandet av och rådets direktiv /60EG om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område, det s.k. ramdirektivet för vatten. landområden och kustvattenområden delas in i vattendistrikt, vilka består av en eller flera avrinningsområden som följer vattnets naturliga flöden. Det som främst inom detta direktiv kommer att påverka fiskevårdsområdena är att man i direktivet har som målsättning att få en förvaltning av vatten på avrinningsnivå. Av denna anledning torde inte dagens regler kring bildande av fiskevattenområden med avseende på samebyarnas rättigheter i vatten delade mellan staten och privata ägare gagna vatten- och fiskevården eller vara särskilt kompatibelt med vattendirektivet. Detta hindrar att en adekvat vattenvård kan genomföras eftersom det bryter mot den enhetlighet som man ville eftersträva lag om fiskevårdsområden för att underlätta arbetet med fiskevård. Därför är det viktigt att dessa områden kan ingå i fiskevårdsområden för att uppnå en enhetlig förvaltning över hela vattenområden.
mot · GR02MJ353 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skogslänen skall få lättnader i strandskyddet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kommunerna bör få ansvaret för utformningen av strandskyddet. En viktig del av arbetet med att öka människors livskvalitet är möjligheten att skapa förutsättningar för ett attraktivt och billigt boende. Inte minst har närheten till vatten visat sig vara en viktig faktor för många människors val av bosättning. Dagens utformning av strandskyddsreglerna har undandragit många attraktiva boendemiljöer. Detta har skett oavsett om trycket på dessa skyddade strandområden har varit stort eller inte. Så som strandskyddet fungerar utgör det ett stort hinder för regional utveckling på många platser i vårt avlånga land. Den skärpning av regler som gjordes för strandskyddet är en angelägen fråga för glesbygdslänens utveckling. Det finns ett stort behov av att kunna tillåta bostadsbyggnader m.m. vid stränderna i de glesbefolkade områdena, för att kunna främja ny bebyggelse och kunna behålla samhällsservicen i de områdena. Regelverket bör vara mer tillåtande. I glesbygdslänen, som har så riklig tillgång på stränder, kan bevarande- och utvecklingsintressena integreras utan att det skall behöva uppstå några problem av betydelse. Det är därför angeläget att få lättnader till stånd i strandskyddshanteringen. Det är lämpligt att samtliga skogslän får utrymme för lättnader i strandskyddet. Självklart ska inte bebyggandet av stränderna leda till att värdefulla delar av växt- och djurlivet eller friluftslivet går förlorade. Det gäller att slå vakt om dessa värden, inte minst för att kunna utveckla turismen och besöksnäringen. Människor efterfrågar ett strandnära boende. Om ett sådant kan erbjudas i de mer glesbyggda delarna av landet kan det bidra till att vända den negativa befolkningsutvecklingen. Jag anser att det är kommunerna som ska besluta om var man ska få bygga eller inte. De känner till sin kommun och vet var de känsliga biotoperna finns och vad som är av allmänintresse för motion och rekreation för invånarna. Det är ett omyndigförklarande av kommunerna att se strandskyddet som ett statligt intresse. Eftersom kommunerna har ansvar för planering och byggande måste man ges full rätt att besluta även om strandskydd. Det är en viktig del i principen om det kommunala självstyret. Genom att kommunerna får ansvaret för utformning av strandskyddet kan fler attraktiva boendemiljöer skapas i många regioner av landet, vilket skulle öka aktiviteten i dessa områden. Alla gläds vi åt vacker natur och där ingår ofta vatten. är det dessvärre så att många strandkanter buskar igen eftersom ingen äger den marken, och därför finns det ingen som tar på sig ansvaret att hålla det öppet längs våra vattendrag. Med mer strandnära boende så innebär det också mer av öppna landskap i landet.
mot · GR02MJ354 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utveckla metoderna för säljakten. De stora sälstammarna utgör ett stort hot mot fisket, inte minst efter . Om inte sälstammarna kan minskas är det uppenbart att den sista spillran av yrkesfiskare som finns, kommer att utplånas. Traditionellt har man i norra delen av landet mest jagat säl på vårisarna och även om en omfattande jakt bedrevs även långt söderut i landet så togs det stora flertalet av sälarna just på isarna. Resultatet av den jakt som varit är ur de skadedrabbades synvinkel ett mindre lyckat resultat i förhållande till den tilldelning som beslutat om. kommer sannolikt jaktresultaten att bli bättre. Stora insatser har gjorts i ett sälprojekt i Kvarken samt av för att utbilda jägarna i etiskt riktig jakt med hög grad av tillvaratagande. Risken är dock att sälstammarna kommer upp i sådant stort antal att det i princip blir omöjligt att ens balansera stammen med konventionell jakt. Därför behövs en utveckling av säljakten, vilket här ges några exempel på. För ett lyckat jaktresultat är det självklart att det underlättar att ha tillgång till bra jaktplatser. Det finns ett antal platser där sälen inte får jagas. Detta bör omgående ses över av respektive länsstyrelse i samråd med berörda organisationer. Reservat och jaktbegränsningar kan ha varit befogade när sälen framför allt var hårt pressad av miljögifter. Om inte de behoven finns ska begränsningarna tas bort. För en trovärdig skyddspolitik måste även beslut kunna hävas när situationen förändrats. Det kan också konstateras att vissa Länsstyrelser har indelat länet i så splittrade områden att jakt i princip omöjliggjorts. Skyddsjakten har tillkommit för att ett begränsat antal sälar skall skjutas och det skall inte onödigt försvåras av omotiverade och till synes konstruerade begränsningar. I syfte att utveckla och underlätta jakten bör också länsstyrelserna åläggas att tillhandahålla användarvänligt kartmaterial över var jakten kan bedrivas. Lämpligheten att jaga säl från båt har i flera sammanhang diskuterats. Det finns flera aspekter på den frågan. Att sitta i en båt vid skottillfället gör att man är snabbt på plats och landningen av sälen kan därmed underlättas. måste dock konstateras att det är mycket svårt att med god precision skjuta från en båt i rörelse. Därför bör yrkesfiskare med tillstånd att jaga få möjlighet att jaga från båt i direkt anslutning till fiskeredskapen. Det kan sedan utvärderas tillsammans med andra delar av säljakten. En ytterligare del för att utveckla säljakten är att länsstyrelserna bör uppmuntra att fällfångst av säl blir tillåten. Det är en metod som använts i första hand på svensk sida och troligtvis för att fånga unga djur. Den jaktformen har mindre betydelse ur populationssynpunkt, men ger yrkesfiskarna, som skulle vara de som skulle sköta dessa fällor, en möjlighet att styra fångsten till önskvärda platser.
mot · GR02MJ356 · 2003-10-07 00:00:00 — Vildsvinsstammen i det svenska kulturlandskapet tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att begränsa vildsvinets ökningstakt i . Vildsvinsstammen i växer nu närmast ohämmat snabbt. finns uppskattningsvis 50 000 vildsvin i . var de ca 8 000. Om kan de, med samma ökningstakt, vara 300 000. Då har vi på grund av en allt för stark vilja att få in nytt skjutbart vilt i vår svenska fauna i det närmaste ödelagt möjligheterna att bedriva någon form av jordbruksproduktion i skogs- och mellanbygder. miljömål om biologisk mångfald i odlingslandskapet och ett rikt kulturlandskap är starkt hotade. Slåttervallar och potatisodlingar spolieras mycket snabbt av en flock hungriga vildsvin. Den totalskada som vildsvinen förorsakar täcks inte av några försäkringar eller statliga ersättningar då det rör sig om ett jaktbart vilt. Konsekvenserna blir att bonden själv får ta hela den ekonomiska förlusten som leder till att han tvingas ge upp att odla sin mark. Den ökning av vildsvinsstammen som sker kommer också att öka antalet trafikolyckor. En vildsvinsgalt väger drygt och ger en mycket kraftig kollision som kommer att få allvarliga följder. Vildsvinet utgör alltså ett dramatiskt ökat hot mot alla svenskars säkerhet. Det är nu hög tid att agerar med kraftfulla åtgärder så att den snabbt expanderande vildsvinsstammen begränsas på svensk mark. Det är nu vi fortfarande har möjlighet att hantera detta snabbt växande problem, har vi tappat greppet och därmed förlorat kontrollen över vårt odlingslandskap. Ända har politiken legat fast att vi skall kämpa emot att få in vilda svinstammar i . fattade 1980 ett beslut om utrotning av vildsvinsstammen. fattades ett nytt beslut, som innebar att vildsvinen skulle ses som en del av den svenska faunan. Detta beslut visar sig , med erfarenhet, vittna om ringa insikt i jordbrukets produktionsförutsättningar, kombinerat med bristande förmåga att hålla vildsvinsstammen på den nivå den hade 1988. I debatten lyfts ofta fram att jordbrukarna kan sätta upp stängsel för att skydda sina odlingsmarker. Javisst, men ett vanligt stängsel för tamboskap kostar ca per löpmeter i materialkostnad, ett vildsvinsstängsel kostar som ett vargstängsel ca per löpmeter. Vargstängsel betalas av staten, vildsvinsstängslet får bonden, som brukare av marken stå för själv. Och vad blir det av allemansrätten om vi hägnar in våra marker med eltrådar och heltäckande vid marken? Det bör också påtalas att vildsvinsjakt med fälla är förbjuden utan dispens och jägarnas breddkunskap om jakt efter vildsvin med vapen än så länge är tämligen begränsad. I är det att prioritera åtgärder som vårdar och utvecklar det svenska odlingslandskapet. Det är dags att med kraft begränsa den vildsvinsstam vi fått som nykomling i våra marker och som hotar slå ut stora delar av svenskt jordbruk.
mot · GR02MJ357 · 2003-10-07 00:00:00 — Nationellt ansvar för miljöövervakningen i tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att , i likhet med , och , bör omfattas av det nationella ansvaret för miljöövervakning. är landets fjärde största sjö och ingår i flera sammanhang i det nationella begreppet de fyra . har stor betydelse i flera avseenden: stort intresse för friluftslivet stor inverkan på vattenkvalitén i Fram till kring omfattades alla de fyra av ett nationellt ansvar för miljöövervakningen. Därefter lyftes bort från det nationella ansvaret med motiveringen att det fanns ett vattenvårdsförbund som svarade för samordnad recipientkontroll. finns vattenvårdsförbund även i de övriga tre . Den samordnade recipientkontrollen ersätter inte hela den vattenrelaterade miljöövervakningen. Eftersom recipientkontrollen finansieras av företag och kommuner som påverkar vattenmiljön genom utsläpp från punktkällor måste kontrollen också begränsas till sådana parametrar som påverkas av medlemmarnas verksamheter. I en sjö som finns dock ett stort behov av att göra andra studier av miljöförhållanden som inte påverkas av de större punktutsläppen i tillrinningsområdet. bör därför, i likhet med , och , omfattas av det nationella ansvaret för miljöövervakning.
mot · GR02MJ360 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ändra tidigare beslut om att förbjuda bly i jaktammunition . I ett tidigare beslut i har beslut tagits om att blyspets i jaktammunition skall förbjudas . Detta beslut måste hävas av följande skäl: jakten är en nödvändighet i naturvården och ett betydande inslag i företagandet inom skogsnäringen i svensk glesbygd. Ingen kan förneka jaktens ekonomiska utbyte för skogsägarna som jakt är en kunskap som många ägnar mycket av sin fritid åt för att utan ersättning bedriva naturvård. För avskjutning av större djur än fågel där hagel inte är användbart, finns inte i hela världen någon spets som kan mätas med blyspetsen. Inget annat land i världen än har tagit ett beslut som liknar det som riksdag har tagit i fråga om blyspets. Skälet för att upphäva beslutet, är att jaktens huvudprincip att avliva ett jaktbart vilt snabbt och effektivt urholkas, eftersom effekten i alla andra lösningar som provats visar mycket sämre anslagsenergi. Säkerheten i avlivningsprocessen får inte urholkas. Inga skadeskjutningar får förekomma på grund av felaktiga och eventuellt okunniga beslut i riksdag. Miljöeffekten av blyspets är mycket liten eftersom blykulan oftast finns kvar i det avlivade viltet. Låt oss ändra tidigare beslut och ge stöd åt industrin och jaktorganisationerna för att hitta fram till alternativa spetsar på jaktammunition.
mot · GR02MJ362 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kalkonuppfödarna i vårt land skall kunna konkurrera på lika villkor som i våra grannländer. Med stor besvikelse kan vi konstatera att de svenska kalkonuppfödarna inte kan fortsätta sin produktion av kalkoner i vårt land. Detta på grund av att kraven är betydligt strängare här i än i vårt grannland och detta innebär att priset här också då blir något högre Vår jordbruksminister, tillika konsumentminister, talar i olika sammanhang sig varm för vikten av billig mat. Men om vi i i de flesta fall har betydligt strängare krav på producenterna än vad man har i våra grannländer är det omöjligt att kúnna hålla samma låga pris. Vi har i färskt minne hur vi i förbjudit burhållning av höns och hur dessa burar som förbjudits här sålts till , och sedan har man importerat ägg ifrån , kanske producerade i förbjudna svenska burar men till ett lägre pris. Var finns moralen i detta handlande? När nu produktionen av kalkonkött läggs ner kommer våra butiker att fyllas av kalkonkött producerat i där man inte behöver lika stor yta per producerat kilo kött som det är krav på här i . Det kan inte vara rimligt att vi i den omfattning som sker, genom politiskt fattade beslut, undanröjer möjligheten att till rimlig kostnad producera livsmedel i vårt land. Våra konsumenter måste även kunna välja att köpa svenska livsmedel!
mot · GR02MJ363 · 2003-10-07 00:00:00 — Djurskyddsfrågor i mindre kommuner tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öppna möjligheten till att delegera beslutanderätt i djurskyddsfrågor till personal anställd i annan kommun. Djurskyddslagstiftningen förhindrar kommuner från att delegera beslutsrätt till inspektörer som är anställda i annan kommun. Detta är för många mindre kommuner ett stort problem, eftersom de inte alltid har underlag för en heltidstjänst inom djurskyddsfrågor i kommunen. Det är viktigt att de hinder som finns i djurskyddslagstiftningen förändras så att det öppnar möjligheten för kommuner att på ett smidigt sätt samarbeta inom djurskyddsområdet och att berörd kommun kan delegera beslutanderätt till djurskyddsinspektör utan att denne är anställd av den egna kommunen. Samarbete mellan olika kommuner blir allt vanligare och det finns många områden där man kan göra stora vinster genom samordning räddningstjänsten är ett sådant område. Detta kan lösas genom samverkansavtal mellan två kommuner eller med en gemensam nämnd med ledamöter ifrån de olika kommunerna som ingår i samarbetet.