mot · GR02K444 · 2003-10-07 00:00:00 — Fria och oberoende media 2 Förslag till riksdagsbeslut 2 3 Medier skall stå fria från staten 3 4 Nya medier bidrar till ökad frihet 4 5 Pressfrihetens ideal skall prägla mediers utveckling 5 6 Statens roll för oberoende och fria etermedier 7 7 Public service-uppdraget 8 8 Fristående TV-kanalers förutsättningar 9 9 Fristående radio 10 10 Utvecklingen av digital-TV 10 10.1 Dyrare sändningar, begränsat frekvensutrymme och sämre täckningsgrad 11 11 Tidpunkt för nedsläckning 12 11.1 Konsumenterna måste avgöra digitaliseringens framtid 13 12 Den digitala radion 14 13 Fördelning av koncessioner 14 14 Statens roll för pressfriheten 15 2 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om från staten oberoende medier. beslutar att delar av , och Utbildningsradion privatiseras i enlighet med vad som i motionen anförs.1 beslutar att licensavgiften avskaffas i enlighet med vad som i motionen anförs.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tryck-, yttrande- respektive etableringsfrihet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om public services framtida roll.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om formerna för fördelning av sändningstillstånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statens roll i mediepolitiken.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avskaffande av EU:s TV-direktiv. beslutar att det skall finnas två självständiga nyhetsredaktioner inom SVT så länge SVT förfogar över dagens kanaler.1 beslutar att koncessionsavgiften för avvecklas i enlighet med vad som anförs i motionen. beslutar att begränsa must carry-skyldigheten i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regionala koncessioner. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om koncessioner för fria nationella radiokanaler samt möjligheten till lokala radiostationers nationella samverkan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om övergången från analog till digital TV. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tidpunkt för släckning av det analoga marknätet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statens roll vid teknikskiften inom medierna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en utvärdering av misslyckandet med DAB. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fördelning av koncessioner för digitalradion. beslutar att avskaffa presstödet i enlighet med vad som anförs i motionen. 1 Yrkandena 2, 3, 5, 7 och 9 hänvisade till KrU. 3 Medier skall stå fria från staten Yttrandefriheten och tryckfriheten är centrala värden i fria och demokratiska samhällen. Tankefrihet och informationsfrihet är fundamentala för bevarandet av ett fritt och öppet samhälle. En fri åsiktsbildning och fritt utbyte av kunskap, värderingar, idéer och erfarenheter av allt från forskning till granskning av makten bidrar till den dynamik som är grunden för mänsklig utveckling och samhällelig civilisation. Av grundläggande vikt i detta sammanhang är att medier är fria från statlig styrning. Fria medier är en förutsättning för att t.ex. informations- och pressfriheten skall kunna fungera som uttrycksmedel för människors tankar och samhällsengagemang och som kontroll av den offentliga maktutövningen. I ett fritt och demokratiskt samhälle skall det råda frihet att ge ut och distribuera medieprodukter samt att fritt pröva deras ekonomiska bärkraft. Inom ramen för de tekniska begränsningarna för medier skall det vara läsarna, lyssnarna, tittarna och användarna som genom sina fria val avgör vilka medier som får egen bärkraft. Politiskt grundat godtycke och den offentliga maktens uppfattningar får inte avgöra förutsättningarna för mediernas utveckling och växtkraft. En politik som syftar till att garantera mediernas oberoende ställning kommer att leda till att tekniken utvecklas utifrån de enskilda medborgarnas behov och intressen, och inte utifrån de politiska beslutsfattarnas önskemål. Utvecklingen innebär att gränserna mellan olika medier luckras upp, vilket skärper kraven på en lagstiftning som garanterar att frihet skall gälla också för de nya medierna. skall vara ett land där denna utveckling är naturlig och internationellt ledande. Den svenska mediepolitiken skall syfta till mångfald, kulturell vitalitet och en öppenhet gentemot framväxten av nya medier i . Medier skall stå fria från staten, vilket innebär att staten måste agera för att garantera deras oberoende. En huvuduppgift för statens åtaganden på medieområdet måste därför vara att säkerställa en etableringsfrihet för nya kanaler utan att reglera deras programverksamhet. Den redaktionella självständigheten är grundläggande. Vägledande skall vara ansvaret gentemot publiken. Där utrymmet är begränsat skall koncessioner fördelas på motsvarande sätt som gjordes enligt den privata lokalradions ursprungliga regelverk, d.v.s. genom ett auktionsförfarande. I övrigt skall etableringsfrihet gälla. Vi eftersträvar ett modernt public service-tänkande, där public service i stället för att ses som något konkurrerande skall betraktas som en del i det samlade programutbudet. Utgångspunkterna för vilken programverksamhet som skall finansieras med offentliga medel bör formuleras på följande sätt: Public service-uppdragets kärna är att underlätta demokratins arbete genom att bidra till goda förutsättningar för en allsidig samhällsdebatt. Offentlig finansiering skall användas för program och verksamheter som kompletterar och bidrar till att utveckla programutbudet i dess helhet, både innehållsmässigt och kvalitetsmässigt. Public service-programmen skall komma alla till del. Offentligt finansierade program måste präglas av högsta kvalitet. Den redaktionella självständigheten och mångfalden är grundläggande. Kärnuppdraget bör även omfatta en spegling av hela landet och dess kulturliv. Om delar av (), () och Utbildningsradion (UR) får ett privat ägande ges dessa enheter bättre förutsättningar att agera på den förändrade mediemarknaden. Därigenom öppnas möjligheterna att konkurrera på likvärdiga villkor som andra medieföretag utan den tvångströja med definierad finansiering och fastställt uppdrag som dagens statliga ägande innebär. skapas bättre förutsättningar i den renodlade public service-verksamheten för en koncentration på kvalitet och ett bredare utbud av program. Vid en privatisering skall ett spritt folkligt ägande eftersträvas. Nya finansieringsformer, nya distributionsformer, möjlighet till betaltjänster och allianser med andra mediebolag bäst genom ett breddat ägande. Ett engagerat, kunnigt och intresserat ägande skulle stärka företagen avsevärt. Med en modern definition av public service upphör motiven för en särskild TV-avgift. Avgiftsfinansieringen bör därför avskaffas och public service-verksamheten finansieras gemensamt av skattemedel på samma sätt som annan verksamhet vilken befinns omistlig för allmänheten. 4 Nya medier bidrar till ökad frihet Den tekniska utvecklingen har inneburit och kommer att innebära stora förändringar i mediesamhället. Utvecklingen av den nya tekniken leder till nya möjligheter att värna och utveckla mediernas självständighet. Övergången från analog till digital teknik leder till stora omställningar i fråga om produktion, distribution och lagring. I takt med att bredbandsnät byggs ut kommer allt fler att kunna se TV via bredband. Med Internet-tekniken blir hundratals, kanske tusentals, kanaler tillgängliga för dem som har bra uppkopplingsmöjligheter. Övergången till digital teknik innebär att TV- och datatjänster kan växa ihop. Det blir möjligt att med behållning se TV på datorn respektive utnyttja TV-apparaten som PC. Med Internet-tekniken främjas uppbyggnaden av tillgängliga programarkiv hos kanalerna. Det innebär att människor själva kan välja vilka program och tjänster de vill hämta hem från de olika kanalerna, när de vill titta på dem och om de vill se dem på datorskärmen eller i TV-rutan. Teknikskifte och nya distributionsformer leder till en kraftig individualisering av tittandet. Utvecklingen går från Prime Time till . I stället för att välja mellan kanaler kommer publiken i ännu högre grad än att välja mellan program. Kanaler och deras profil och kvalitet kommer att betyda mindre medan programmens profil och kvalitet kommer att betyda allt mer. Ny teknik och nya distributionsformer förändrar också affärslogiken. handlade det mest om vad som var tekniskt möjligt. handlar det mer om vad publiken eller delar av publiken vill ha och är beredd att betala för. Detta bör också förändra politikens roll. Politikens roll skall vara att i största möjliga utsträckning värna den möjlighet till mångfald som följer med den nya tekniken. Utbyggnaden av det digitala marknätet är ett tydligt exempel på hur politiken i stället för att värna den möjlighet till mångfald som följer av den tekniska utvecklingen försöker motverka och kontrollera publikens valmöjligheter. Den tekniska utvecklingen ändrar också mediernas kommersiella villkor. Parallellt med framväxten av ny teknik ägnar människor mer och mer tid åt medier i sina dagliga liv. Den totala mediekonsumtionen ökar, vilket leder till ökade möjligheter till kommunikation och information. En ökad mediekonsumtion i kombination med nya distributionsformer och ny teknik ökar också intresset för olika finansieringsformer med tyngdpunkten på publikens och användarnas varierande behov och önskemål. 5 Pressfrihetens ideal skall prägla mediers utveckling Tryck- och yttrandefriheten är hörnstenar i det demokratiska samhället. I garanteras dessa principer i grundlagen genom bestämmelser i regeringsformen (RF), i tryckfrihetsförordningen (TF) samt i yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). I 1 kap. 1 § andra stycket TF anges t.ex. att det skall, för en allmän tryckfrihet och till säkerställande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning, stå varje medborgare fritt att, med iakttagande av de bestämmelser som i TF är meddelade till skydd för enskild rätt och allmän säkerhet, i tryckt skrift meddela sina tankar och åsikter i vart ämne som helst. I 1 kap. 2 § första stycket TF respektive 1 kap. 3 § första stycket YGL finns dessutom vissa regler om frihet från censur och i 3 kap. 4 § YGL finns vissa bestämmelser om redaktionell självständighet. Informationsfriheten är central för det demokratiska samhället. I regeringsformen och tryckfrihetsförordningen garanteras varje medborgare informationsfrihet i form av frihet att inhämta och mottaga upplysningar samt att i övrigt taga del av andras yttranden. I ett demokratiskt samhälle måste staten också slå vakt om etableringsfriheten för medier. Detta är grunden för den fria pressen och skall också i största möjliga mån gälla medier överhuvudtaget. Detta kan åstadkommas genom en lagstiftning som förhindrar restriktioner mot fri etableringsrätt som inte är betingade av tekniska begränsningar. Därigenom kan en mångfald på publikens och avsändarnas villkor uppnås. En mångfald av medier leder till en snabbare spridning av information. En snabb och väl fungerande informationsspridning är A och O i ett öppet och modernt samhälle. För ett vitalt kultursamhälle är det av stor vikt att det finns så många fora för skapande som möjligt, så många kanaler för att nå publiken som tekniken medger och så många alternativ att välja mellan som möjligt för den som vill kommunicera och vidarebefordra tankar, idéer, kultur, kunskap och åsikter. Avsändarens möjligheter står i förhållande till mottagarnas valfrihet. Med den nya tekniken erbjuds nya möjligheter att förbättra tillgängligheten i kulturen till en lägre kostnad. Möjligheterna att skapa och nå en intresserad publik ökar med antalet befintliga kanaler för distribution och kommunikation. Publikens möjligheter att nå kontakt med kulturyttringar av många olika slag ökar med mångfalden. Kulturlivet får fler plattformar för skapande och exponering. För den enskilde medborgaren öppnar den nya tekniken det geografiska rummet och upphäver avståndets betydelse. Möjligheten att ta del av hela landets kultur- och samhällsliv ökar. En föreställning eller vernissage i kan bli tillgängliga för den som lever i eller i . En teateruppsättning i kan vidaresändas till den intresserade i . Nya medier kommer att ge det befintliga kulturlivet allt bättre villkor och förutsättningar, som förutsättningarna för att skapa nytt och att därmed förnya det svenska kulturlivet ökar i takt med möjligheterna att nå en ny publik. Radio och TV är de scener för drama och musik som har största möjliga publik. I det svenska kultursamhället finns inga scener som har bättre förutsättningar att nå så många och att erbjuda kulturskapare så goda villkor än de som public service erbjuder. Med våra utgångspunkter om från staten fria och oberoende medier är det viktigt att klargöra att statens roll som aktör i mediesamhället måste präglas av återhållsamhet och begränsning för att inte stå i konflikt med mediernas frihet. Vi anser däremot att det finns motiv för att se på public service i en bredare bemärkelse så som vi ser på nationalscener inom kulturen. Public service-kanalerna skall därför inte bara ses som delar av mediesamhället utan också som viktiga institutioner i kultursamhället. Det motiverar utifrån våra utgångspunkter varför staten skall ha ett engagemang i dessa företag. Ett exempel på vikten av etableringsfrihet för nya medier är frågan om övergången till digital-TV. Att regeringen låst sig vid en övergång till marksänd digital-TV begränsar yttrandefrihetens förutsättningar i och med att det marksända alternativet har ett mer begränsat frekvensutrymme än övriga alternativ. Regeringens låsning vid marknätet riskerar också att leda till dubbla sändningskostnader, till följd av parallellsändning såväl i det analoga som i det digitala systemet, för public service-företagen , utan att andelen tittare i det digitala marknätet ökar nämnvärt. Det faktum att det markbundna nätet är sämre, mer begränsat och dyrare än andra digitala alternativ innebär också att regeringens satsning på det leder till att man motverkar de krav som måste ställas på mediepolitiken, nämligen att verka för största möjliga utrymme för yttrandefrihet och informationsfrihet. Färre kanaler ger sämre förutsättningar för nya aktörer som färre aktörer ges möjlighet att uttrycka sig. På samma gång leder det begränsade kanalutrymmet i det marksända nätet till att fördelningen av frekvenser blir en politisk maktutövning med det hot mot kanalernas och mediernas oberoende från stat och politik som detta innebär. Under vissa förutsättningar kan det dock även i ett fritt och demokratiskt samhälle vara nödvändigt att ha en lagstiftning som inskränker etableringsfriheten. För att YGL skall tillåta en lagstiftning som innebär en begränsning i etableringsfriheten i form av tillstånd och villkor för att sända program måste det finnas ett behov av att på något sätt ordna användningen av frekvenserna för TV och radio om utrymmet är begränsat. I de fall då det är acceptabelt med sändningstillstånd bör dessa fördelas på ett sätt som minimerar statens möjlighet att styra och reglera programinnehållet. Ett auktionsförfarande utestänger ingen från möjlighet att delta och gynnar dem som har ett utbud som kan förväntas nå en bred publik. Sändningstillstånden bör vara långa med goda möjligheter till förlängning för att säkra självständighet och oberoende samt för att medge långsiktiga investeringar i såväl teknik som programinnehåll. 6 Statens roll för oberoende och fria etermedier Moderata samlingspartiet anser att statens överordnade uppgift i mediepolitiken är att se till att det finns en lagstiftning som slår vakt om respekten för tryck- och yttrandefriheten. Detta förutsätter att staten verkar för att garantera största möjliga utrymme för det fria ordet inom alla typer av medier. Pressfrihetens ideal skall prägla framväxten av nya medier i lika hög utsträckning som de präglar tidningar och tidskrifter. Den svenska tryckfriheten har lett till mångfald, kulturell och vetenskaplig frihet samt till de mest grundläggande förutsättningarna för det öppna samhället och för en levande demokrati, nämligen det fria ordet, den öppna debatten och den enskildes frihet till information. För att garantera största möjliga yttrandefrihet, tryckfrihet och etableringsfrihet i medier skall staten se till att det finns ett regelverk med tydliga spelregler som är lika för alla. Genom att säkerställa yttrande-, tryck- och etableringsfrihet garanteras mediernas självständighet gentemot såväl staten som andra. Därmed garanteras också en kontroll av den politiska makten på medborgarnas villkor. Det bör stå TV-bolagen fritt att förfoga över programinnehållet. Det är därför oacceptabelt att EU genom det s.k. TV-direktivet ställer krav på en viss sammansättning av programmen, som t.ex. viss andel europeiska program. Det finns ingen anledning för EU att detaljreglera vilket ursprungsland programmen i TV skall ha. EU:s uppgift är att möjliggöra en fri rörlighet för tjänster, inte att reglera vilka länder som TV-programmen får komma ifrån. Regeringen bör därför verka för att TV-direktivet avskaffas. Inom ramen för den överordnade uppgiften att se till att det finns ett regelverk som möjliggör för medier att verka fritt, anser vi, som vi redovisat tidigare, att staten bör ha ett ansvar för att garantera publiken förekomsten av och tillgången till vissa kvalitetsprogram, som annars inte skulle ges. Detta ansvar ställer andra krav i den moderna mediemiljön med en mångfald av kanaler än vad som var fallet när radio och television var statliga monopol skyddade mot konkurrens och publikens val. Staten skall bidra till att publiken kan få del av ett bredare utbud än vad som annars vore möjligt. Denna uppgift måste fullgöras som man minimerar risken att staten som medieaktör påverkar den fria debatten och en oberoende nyhetsförmedling. En radio och TV i allmänhetens tjänst bör mot denna bakgrund koncentrera sig på att erbjuda ett programutbud inriktat på hög kvalitet som avgränsas mot vad andra aktörer erbjuder för att på det viset uppnå största möjliga sammantagna mångfald och utbud för publiken. Public service-programmen skall komma alla till del. Public service-programmen skall bidra till att vitalisera svenskt kulturliv och ge fler aktörer en möjlighet att nå en publik. Staten har att ange vilka uppgifter som skall anses nödvändiga, även om de inte är kommersiellt bärkraftiga och därför omfattas av public service. Till sådana uppgifter kan höra dramatiseringar ur det svenska kulturarvet eller det moderna kulturlivet, program för minoriteter, nyhetsrapportering som annars inte kommer till stånd samt andra högkvalitativa program gentemot olika målgrupper. Det ligger i sakens natur att public service-uppdraget kontinuerligt måste prövas i ljuset av vad andra aktörer på mediemarknaden erbjuder. Värnandet av svenska språket skall vara en huvuduppgift. Medielandskapet förändras i snabb takt. Olika medier konvergerar och såväl möjligheterna att kommunicera som att ta emot information ökar. Det är bra för både publiken, yttrandefriheten och ett vitalt kulturliv. Det aktualiserar åter frågan om hur pressfrihetens ideal och informationsfriheten fullt ut skall tillåtas prägla de nya medier och kommunikationsvägar som växer fram. Det kravet måste också ställas på de förutsättningar som skall gälla för radio och TV. För konsumenterna finns ett medieutbud som överträffar de vildaste framtidsfantasierna från kristallmottagarnas dagar. Den enorma ökning av programutbudet som skett sedan monopolets dagar innebär också en förändring av de krav som public service måste leva upp till. sågs sändningarna som ett komplement till medieutbudet på papper och var tvungna att vara heltäckande med allt från lätt underhållning till nyheter och debatt. har behovet och förutsättningarna ändrats och public service är inte längre bara ett alternativ till tryckta skrifter, utan även till det utbud av program som kommer från fristående TV-kanaler och fria radiostationer. Förekomsten av andra program är inte någon nackdel för en public service som syftar till att erbjuda publiken största möjliga valfrihet och ett brett programutbud. Tvärtom innebär det att man nu kan koncentrera sig på program av hög kvalitet som ökar bredden i programutbudet och som tidigare med en gammaldags inställning har ansetts vara för dyra. Sändningen av public service-produktionen kan ske på flera sätt. sänds public service-programmen i speciella kanaler. Det gör det tydligt vilket programutbud och vilka kanaler staten stödjer. Jämfört med dagens SR och SVT kan mer fokuserade public service-kanaler få en tydligare och mer målinriktad utformning. En annan möjlighet är att sändningen av public service-produktionen sker inom ramen för andra företags radio- och TV-program. Public service-ansvaret skulle på så sätt komma att utvecklas till ett stöd för viss kvalitetsproduktion och staten skulle inte behöva äga något sändningsbolag. Eftersom public service skall finansieras med allmänna medel måste dess verksamhet präglas av kvalitet. Genom att för TV koncentrera uppdraget till en kanal och för radio till två, förbättras möjligheterna att göra kvalitetsprogram. Vi anser därför att en av SVT:s och två av SR:s kanaler bör privatiseras. På motsvarande sätt bör Utbildningsradion privatiseras. Eftersom public service skall präglas av redaktionell mångfald bör det finnas två självständiga nyhetsredaktioner så länge SVT förfogar över dagens kanaler. Dessa nyhetsredaktioner skall vara självständiga inom företaget. 8 Fristående TV-kanalers förutsättningar Vår utgångspunkt är att vid en öppenhet för ny teknik och enskilda aktörers etableringsfrihet minskar värdet av det privilegium som tilldelats vad gäller reklamfinansierade marksändningar. På motsvarande sätt bör de särskilda krav som ställs på i form av koncessionsavgift och krav på programinnehåll avvecklas. Staten bör som princip inte ställa krav på fria och oberoende mediers programutbud eller innehåll. Enligt den s.k. must carry-regeln är kabel-TV-företagen skyldiga att utan avgift, i kabelnäten distribuera ett antal program som sänds med tillstånd av regeringen. Det finns enligt vår mening inte någon anledning att ålägga kabelägare att kostnadsfritt distribuera kommersiella program. Det kan vidare ifrågasättas om dagens omfattande must carry-skyldighet är förenlig med bestämmelserna i 3 kap. 1 § YGL enligt vilket det stadgas att det i lag får meddelas föreskrifter för en nätinnehavare att ge utrymme för vissa program i den utsträckning det behövs med hänsyn till allmänhetens intresse av tillgång till en allsidig information. Kravet på allmänhetens tillgång till allsidig information måste dock rimligen anses vara tillgodosett genom att must carry-skyldigheten begränsas till public service-kanalerna och . Som public service-kanaler är det deras uttryckliga uppdrag att tillhandahålla en allsidig information. Mot bakgrund av detta kan det inte anses befogat att utsträcka must carry-skyldigheten till andra kanaler för att tillgodose informationsbehovet. Must carry-regeln bör därför begränsas till att omfatta enbart de licensfinansierade public service-kanalerna och . Staten bör genom regionala koncessioner ge olika möjlighet att, redan i det analoga nätet, börja sända med olika delar av landet som sändningsområden. TV-bolag som växer fram ur en sådan process skall kunna genomföra nationella sändningar genom samarbete. Ett nytt avtal skall inte innehålla särskilda av staten reglerade program- och reklamvillkor, varken för eller något annat programbolag.