mot · GR02So503 · 2003-10-07 00:00:00 — 1.1 En sjukvård du kan lita på Sjukvården står inför ett vägskäl. Å ena sidan öppnas fantastiska möjligheter genom forskningsframgångar och tekniska framsteg om vi genomför rätt förändringar. Å andra sidan, klarar vi inte att genom tillgänglighet och kvalitet vinna och behålla medborgarnas förtroende, då har vi inom en andra klassens sjukvård. Det finns två överskuggande problem för framtiden. Det är dels att säkra den långsiktiga finansieringen, dels att säkra personal- och kompetensförsörjningen. Till detta kommer att den svenska sjukvården inte längre klarar av sin mest elementära uppgift att ge människor vård . Många individer och familjer far illa i kampen för att försöka få den vård som de trodde skulle finnas där när de behövde den. En del hinner inte ens komma fram i kön innan det är . Långtidssjukskrivningar och sjukpensioneringar får ersätta vård och rehabilitering. Den svenska sjukvården står dåligt för att möta framtidens krav. Vårdköerna liksom den ofta flyende och utbrända personalen är typiska exempel. Andra exempel är kostnader som skenar, inte minst p.g.a. bristande samordning, med följden att människor i onödan far illa. Först om dessa problem löses på ett sådant sätt att vård kan ges när människor upplever att de behöver den och på ett sådant sätt att de som patienter och kunder har inflytande över den, kan vården behålla människornas förtroende. För att lyckas kommer det att ställas nya och stegrade krav på framtidens sjukvård, på mångfald och konkurrens och inte minst på att ta tillvara IT-utvecklingens och globaliseringens möjligheter. Om framtidens möjligheter på sjukvårdsområdet skall kunna tas tillvara, ställer det krav på de politiker som styr sjukvården. Det kräver bl.a. en insikt om att dagens modell med finansiering och produktion genom landsting suboptimerar vårdresurserna. Sjukvårdspolitikerna saknar den helhetssyn på samhällsekonomin som behövs, och de kan därför inte bedöma sjukvårdens alternativkostnader, som sjukskrivning, sjukersättning och produktionsbortfall eller uppkomna kostnader inom kommunernas omsorg. Det behövs betydande reformer för att sjukvården skall kunna uppfylla de krav människor har rätt att ställa. Mera pengar i samma system kommer inte att hjälpa. Förändringar måste också komma underifrån och vara avpassade till den verklighet som sjukvården arbetar i. Det underlättas med en mångfald av starka och oberoende aktörer inom vården. För att möjliggöra sådana förändringar bör de landsting eller regioner som så vill få starta försöksverksamhet med kundvalsmodeller där pengarna följer patienten. Vi vill byta perspektiv på sjukvården, från en kostnad till en resursskapande verksamhet. Rätt skött kan sjukvården bli en högteknologisk och forskningsintensiv tillväxtmotor. Vi vill bejaka såväl globaliseringen som IT-utvecklingen. Vi tycker att det är naturligt att människor får söka vård utomlands när de inte får den hemma. Vi vill ha en vårdgaranti och ökat utrymme för mångfald med bl.a. privata alternativ samt utveckla en gemensam finansierad obligatorisk hälsoförsäkring, Vi vill att försäkringskassorna skall få köpa vård av offentliga eller av andra vårdgivare för att stimulera utveckling och mångfald och för att säkra tillgängligheten. Då påskyndas tillfrisknande och återgång till normalt liv. Den onda spiralen med ökade långtidssjukskrivningar och sjukersättningar kan brytas. Den nuvarande regeringens uppifrånperspektiv och nationella handlingsplaner måste bytas mot ett klimat där människors egna initiativ välkomnas och stimuleras i en anda av öppenhet för nya idéer och nya aktörer. Förändringen måste börja nedifrån och den får inte mötas med ovilja och hot om förbud. Menar vi allvar med uttrycket patienten i centrum krävs att patienten har rättigheter och alternativ valfrihet. Det krävs att hon får resurser och är välinformerad. 2 Förslag till riksdagsbeslut beslutar att införa en nationell vårdgaranti i enlighet med vad som anförs i motionen. beslutar att låta försäkringskassorna köpa vård i enlighet med vad som anförs i motionen.1 begär att regeringen skyndsamt utreder sjukvårdens framtida finansiering och kompetensförsörjning. beslutar att tillåta försöksverksamhet med kundval där pengarna följer patienten i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om alternativ i vården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om primärvården/närvården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förbättrad samordning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rätten att söka vård utomlands. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tillsynsverksamhet på sjukvårdens område. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om IT i sjukvården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om medicinsk forskning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fri etableringsrätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de kvalitetsregister som finns inom sjukvården görs tillgängliga. 1Yrkande 2 hänvisat till SfU. 3 Svensk sjukvård avveckling eller utveckling Att få god vård och vård borde vara en självklarhet. Så är det inte . Orsakerna är tydliga. Ett vårdmonopol landstingen både finansierar och producerar vård. Den politiska styrningen av monopolet rycker undan grunden för en professionell ledning. Landstingen saknar den helhetssyn på samhällsekonomin som behövs, och man kan därför inte bedöma sjukvårdens alternativkostnader, som sjukskrivning, sjukpensionering och produktionsbortfall eller uppkomna kostnader inom kommunernas omsorg. Varje patient och vårdinsats blir enbart en kostnad och ett problem. Det blir rationellare att låta människor vänta i kö, gå långtidssjukskrivna eller få sjukersättning, än att åtgärda sjukdom och ohälsa. Misshushållning är det ord som kanske bättre än något annat beskriver konsekvenserna av ett sjukvårdssystem som i grunden är felkonstruerat. Misshushållning med mänskliga resurser genom att människor står i kö, går sjukskrivna eller får sjukersättning; misshushållning med personalresurserna genom att personalens kompetens inte tas tillvara; misshushållning med ekonomiska resurser genom att medlen inte används rätt. Så förhåller det sig, som sjukvårdens möjligheter att bota och att lindra utvecklas snabbt. Sjukvården kan behandla sjukdomar som inte kunde botas tidigare samt förbättra livskvaliteten för många människor. Sjukvården står även inför enorma utvecklingsmöjligheter de närmaste decennierna. Utvecklingen inom områden som bioteknik, kombinationskemi, IT, miniatyrisering, materialteknik m.m. har lett till en accelererande utveckling på vårdens område. Forskningen står nu sannolikt inför unika genombrott som på ett långt mera avgörande sätt än kan påverka folkhälsa och välstånd. I det nya kunnande som bryter fram går det att finna lösningar som är både billigare och effektivare . Men om dessa nya möjligheter fullt ut skall kunna tas tillvara ställer det krav på hur sjukvården organiseras, hur den finansieras och på hur kompetensförsörjningen säkras. Däremot finns inga skäl att lägga ned mycket tid på att diskutera vem som äger eller producerar sjukvård, om hon gör det med vinst eller inte. Det är frågor som är ointressanta för den som är sjuk. För henne gäller att få bra vård när den behövs, till en patientavgift som är lika för alla. Även utbildningsnivån och möjligheterna att få tillgång till information har generellt sett ökat, och många patienter är vana att ställa krav i andra sammanhang, utanför sjukvården. Människor inser i allt större utsträckning de nya möjligheterna och ställer med rätta ökade krav på sjukvården. Patienternas krav gäller inte bara behandlingen i ett snävt perspektiv. Sjukvård är i hög grad en serviceverksamhet. En god sjukvård måste därför inte bara vara medicinskt och tekniskt högtstående; den måste också möta människor på ett sätt som svarar mot och tar hänsyn till deras behov. Sjukvården måste se människan som en resurs. Det är inte vården som är problemet, utan frånvaron av vård, kostnaden för att inte kunna delta på arbetsmarknaden eller för att i onödan behöva hjälp i det dagliga livet. Det är mot denna bakgrund inte förvånande att patienter i allt högre utsträckning vill välja själva var, när och i viss mån hur de skall behandlas. Dagens, och ännu mera morgondagens, patienter finner det naturligt att jämföra olika förslag och möjligheter samt välja det som passar bäst. Alla dessa stegrade krav, tillsammans med de snabba medicinska framstegen, förändrar just nu i grunden förutsättningarna för sjukvården. Det gäller inte bara i , utan även i många andra länder. När det gäller informationshantering är IT ett av de absolut kraftfullaste och mest effektiva redskapen. Genom IT kan information såväl sparas som vidarebefordras och bearbetas på olika sätt. Det är tydligt att informationstekniken har gjort patienter mer välinformerade. Sjukvården är redan en mycket informationsintensiv verksamhet. Utvecklingen medför dessutom att omfattningen av informationshantering i sjukvården förväntas växa ytterligare framöver. Det ställer stora krav på sjukvården och på sjukvårdspersonalen, men öppnar också nya möjligheter för såväl personal som patienter. Det är därför IT måste spela en allt viktigare roll i framtidens sjukvård och det är därför som all vårdpersonal från första början av sin medicinska utbildning måste få utbildning i datorbaserad medicinsk informationshantering. IT-utvecklingen ställer inte minst krav på en internationaliserad sjukvård. I längden kommer inte patienterna i ett land att acceptera en sämre sjukvård som helhet eller vad beträffar en viss behandling än vad medborgare har i andra länder, länder som de kan besöka på nätet för att få information om behandlingsmetoder och behandlingsresultat. 4 Långa vårdköer och personalrekryteringsproblem måste tas på allvar Den landstingsdominerade monopolsjukvården står mycket dåligt för att möta framtidens krav. Väntan innebär mycket lidande och oro. Men den kan också innebära att sjukdomstillstånd förvärras, vilket gör att både behandling och rehabilitering försvåras och fördyras. Därutöver finns andra kostnader förknippade med köerna. Det handlar bland annat om produktionsbortfall genom sjukfrånvaro och sjukpensioner samt de extra sociala stödinsatser som inte minst pensionärer kan behöva . Det är därför inte längre kostnaderna för vården som är problemet; problemet är kostnaderna för icke-vården. Det är dyrare att låta människor vänta på vård än att ge vård. Man sparar inte pengar genom att låta människor stå i kö. Tvärtom innebär köer förutom mänskligt lidande ett samhällsekonomiskt slöseri av stora mått. Framtidens utmaningar för sjukvården leder inte minst till krav på att ny personal rekryteras. Det kräver en helt annan arbetsmiljö än . Stress och bristande inflytande i samband med ett hårdare tempo i arbetslivet framför allt i offentlig sektor och inte minst i sjukvården framhålls av många som en framträdande orsak till att sjukfrånvaron ökar. Människor får inte utrymme och möjlighet att utvecklas i den storskaliga offentliga sjukvården. De syns inte utan blir anonyma kuggar i ett maskineri. Ledarskapet är ofta otydligt. När ansvar inte följer befogenhet, möjligheten att påverka sin arbetssituation är liten, utvecklingsmöjligheterna små och belöningarna få, blir resultatet misshushållning med sjukvårdens viktigaste tillgång: den oftast mycket högutbildade personalen. Den instängda kunskapens frustration är ett av de största hoten mot en bra sjukvård. Undersökningar har visat att ett ökat inslag av alternativ inom vård och omsorg är väsentligt för att säkra tillgången på personal och för att förbättra den befintliga personalens trivsel och utvecklingsmöjligheter, då t.ex. de privata verksamheterna inom vården vanligen erbjuder en bättre arbetsmiljö för personalen än vad de offentliga gör. Endast i ett system med mångfald, småskalighet och tydliga uppdrag kan en så stimulerande miljö skapas att kompetent personal söker sig dit. 5 Dålig samordning som resulterar i onödigt lidande Ett generellt problem i dagens system är att den ena handen allt som oftast inte vet vad den andra handen gör. En rapport från medicinsk teknologi (CMT) 1999 visade att de reumatiska sjukdomarna kostar samhället 27 miljarder , varav är indirekta kostnader. En ny studie visar ännu högre siffror. Med dagens finansieringsmodell ser landstingen bara vårdkostnaden och de bekymmer den medför. Att en aktivare medicinering och rehabilitering skulle leda till en kraftig samhällsvinst, utöver den rent humanitära, är tydligt men i nuvarande system saknas denna helhetssyn. Ett snabbt och effektivt botande av ohälsa är inte bara humant, utan också samhällsekonomiskt fördelaktigt. Problemen är liknande på flera andra områden. Det är t.ex. bättre att erbjuda rehabilitering än att låta människor vänta. Men i vårt nuvarande sjukvårdssystem utförs inte alltid rehabiliteringsåtgärder om de innebär en merkostnad för en huvudman som vinsten visar sig hos en annan. Den negativa effekten av de olika plånböckerna som finansierar vården har påtalats av bland annat företrädare för utredningen om arbetslivsinriktad rehabilitering (SOU, F 1999:08). Vi har länge påpekat att det inte räcker med frivilliga överenskommelser och projekt, utan att all rehabilitering bör ske samordnat. Regeringen har dock visat sig oförmögen att ta ställning i frågan. Och försäkringskassorna har logiskt nog flyttat resurser från arbetet mot ohälsa till förmån för hantering av penningutbetalningar och pensionsärenden. 6 Landstingen löser inte sjukvårdens kris Även om det numera finns privata alternativ inom de flesta delar av sjukvården, har det av tradition rådande de facto-monopolet för landstingen ännu inte brutits. Landstingens dominans är olika långtgående i olika delar av landet, men ingenstans kan man säga att det råder balans mellan offentliga och privata producenter av sjukvård. Monopol kostar, inom sjukvården som överallt annars. Ingen med ekonomiska kunskaper hävdar att planekonomiska monopol ger bättre service, större kundtillfredsställelse eller producerar effektivare än system med marknadslösningar. Men ändå består monopolen, framförallt på grund av svårigheterna med att bryta upp dem, avveckla befintliga privilegier och få till stånd ett nytt tankesätt där offentlig verksamhet inte längre betraktas som ett självklart normaltillstånd. Det finns av olika skäl gränser för hur fort man kan gå fram med huvudmannaskapsförändringar, inte minst i sjukvården, och även i de landsting som har kommit längst finns därför ytterligare steg att ta. Med nuvarande regering finns också tydliga gränser för vilken politik som får prövas. 7 En tillgänglig primärvård/närvård saknas Primärvården/närvården är i hög utsträckning vårdens ansikte utåt, mot medborgarna. Att den nära vården fungerar bra är viktigt av flera skäl. Vi vet att primärvården både kan avlasta och hjälpa patienter hitta rätt inom övriga delar av sjukvården om den är lättillgänglig, utan köer, och ger vård av hög kvalitet. Primärvården/närvården har också de bästa förutsättningarna att erbjuda kontinuitet i läkarkontakterna, att arbeta förebyggande samt att se patienterna ur ett helhetsperspektiv. Tyvärr har vi inte en sådan vård . Problemen gäller den bristande tillgängligheten, svårigheterna att rekrytera personal och svårigheterna att ta emot och med god kvalitet behandla de patienter som överförs från sjukhus och specialistmottagningar. Problemen blir särskilt uppenbara för människor som har ett stort och mångfacetterat vårdbehov, ofta äldre som bor kvar hemma. Vårdkedjan fungerar inte tillfredsställande. Många läkare har lämnat primärvården p.g.a. dåliga arbetsförhållanden. Allt fler går sjukskrivna eller har sjukersättning. Detta har medfört att många etablerade läkarkontakter har brutits. Många tjänster som allmänläkare står tomma, särskilt i gles- och landsbygd. Det är svårt att skapa nya kontinuerliga läkarkontakter. Arbetssituationen i primärvården är omvittnat mycket pressad, vilket sannolikt är en orsak till att internationella studier indicerar lägre produktivitet i det svenska primärvårdssystemet än i många andra europeiska länder. Undersökningar visar att antalet besök per dag hos svenska primärvårdsläkare, liksom antalet hembesök, ligger långt under genomsnittet i . hamnar följaktligen också på jumboplats när det gäller möjligheterna att få besöka en allmänläkare samma eller . Vi anser därför det oerhört viktigt att stärka den nära vården genom att utveckla närvården och öka samverkan i vårdkedjan. måste vi införa fri etableringsrätt. Valfriheten i svensk sjukvård ökade kraftigt under den borgerliga regeringen 19911994. På riksnivå infördes t.ex. fri etablering för husläkare, specialistläkare och sjukgymnaster. Vårdgarantin, som garanterar den enskilde patienten vård inom en bestämd tid, innebar trygghet. Det var en viktig reform för de enskilda patienterna. tvingades många vänta i månader och t.o.m. år på t.ex. höftleds- eller starroperationer. På landstingsnivå infördes också under moderat ledning omfattande valfrihetsreformer. har den socialdemokratiska regeringen rivit upp många av dessa reformer. Bland annat har det fria läkarvalet och den fria etableringsrätten för sjukgymnaster och specialistläkare i praktiken tagits bort. Dessutom beskärs valfriheten i många landsting. En 65-årsgräns för läkare och sjukgymnaster gäller för att få arbeta inom socialförsäkringen. Detta drabbar långtidssjukskrivna och äldre med behov av kontinuitet hårt. Konsekvenserna av socialdemokratiskt styre är tydliga. 8 stängda gränser för dem som är sjuka Den inre marknaden i säkrar bland annat en i huvudsak fri rörlighet för svenska läkare och annan svensk sjukvårdspersonal, liksom för sjukvårdsmateriel. Det finns också allt fler exempel på hur möjligheterna att arbeta i andra EU- och EES-länder utnyttjas. Men i finns ännu inte någon motsvarande fri rörlighet för patienter som för sjukvårdspersonal. Sedan blev EU-medlem har några patienter försökt söka vård utomlands. Flera uppmärksammade rättsfall i och i andra EU-länder har gällt EU-medborgarnas rätt att söka sjukvård i andra medlemsländer. Den försöker på europeisk nivå i linje med sitt agerande mot vårdgarantin på nationell nivå att förhindra en utveckling mot fri rörlighet över gränserna för patienter som behöver vård. Regeringens motstånd mot att tillåta sjukvård i utlandet hänger i grund och botten samman med att man är oroad över vilka konsekvenser en rätt att söka vård utomlands skulle få för möjligheterna att upprätthålla landstingsmonopolet på hemmaplan. Det är tämligen givet att en fri rörlighet på skulle bidra till att bryta upp monopolen i och korta de ofta extrema kötider för operation och behandling som finns runt om i landet. Sjukvård är en tjänst som omfattas av EU:s fria rörlighet, enligt en EG-dom. Domen ger visserligen inte patienter automatisk rätt att lägga in sig på utländska sjukhus för planerad vård och skicka hem räkningen. En seriös prövning i förhand av hemlandets försäkringskassa skall ske av bl.a. väntetidens längd. Vissa länder, som , måste uppenbarligen ändra praxis. Försäkringskassorna i har menat att väntetiderna aldrig är orimliga, utan rimlig väntetid är den tid varje landsting har, även om den kan vara . Detta är inte hållbart. Den väntetid som oftast anses rimlig inom EU är . En svensk vårdgaranti skulle klart fastlägga den övre gräsen för rimlig väntetid. I stället för att fortsätta spjärna emot bör liksom börja anpassa sitt sjukvårdssystem till de förhållanden som EG-domen pekar fram emot. 9 Socialdemokraterna har inga lösningar på vårdkrisen Enskilda människors öden i Vårdsverige är uttryck för resultatet av många års landstingsmonopol och misskötsel av vården. Landstingen klarar inte av sin mest angelägna uppgift att ge god vård . Socialministerns löfte om 0-7-90 lyser med sin frånvaro. Hur många människor går och lider på grund av att de inte får den vård de betalat för? Är det verkligen meningen att de ska ta sina sparade slantar och betala en operation i ett annat län? Inte heller bör man bli sjuk eller råka ut för en olyckshändelse på fel plats. Vårdapparaten saknar den flexibilitet som är nödvändig för att människor ska få vård när de behöver. Ur dessa perspektiv är det en orättvis vård som erbjuds i eftersom det inte är den enskilda patientens behov av vård som styr. Att betala skatt hela sitt yrkesverksamma liv garanterar inte att man får vård när man behöver. Det är inte konstigt att misstron mot det offentliga välfärdssystemet blir allt större. Missnöjet yttrar sig som ökad efterfrågan på privata sjukvårdsförsäkringar från både privatpersoner och företag. Antalet tecknade försäkringar har fördubblats . Människor känner sig alltså nödgade att betala för samma sak två gånger först via skatten och sedan ur egen ficka efter det att alla andra nödvändiga utgifter betalats. Detta är inte något alla har råd med. Möjligheterna till vård avgörs av var i landet man befinner sig. De geografiska skillnaderna förstärks ytterligare av det faktum att möjligheterna till vård är avsevärt bättre i de län där det finns vårdgaranti. Rätten till vård på lika villkor i hela finns inte. Svensk sjukvård karakteriseras av missförhållanden i form av köer och missnöjd personal. Socialdemokraterna försöker i det läget dölja problemen genom att bara diskutera frågor om ägar- och driftsformer och genom lag hindra mångfald och alternativ i vården. 10 Klokt eller oklokt använda resurser Det är väl dokumenterat att resurstillskott till olika verksamheter om de skall medföra varaktiga förbättringar i verksamheten måste följa efter nödvändiga strukturella reformer i stället för att komma före. Annars motverkar de sitt syfte, som framgår av både internationella och svenska erfarenheter. Motivationen för nytänkande och förändring minskar särskilt som det i inte råder konkurrens mellan olika producenter. Tvärt emot vad som ofta sägs så har vården mer pengar än . Det har den även räknat per innevånare. Vårdresursernas andel av BNP är inte heller anmärkningsvärt låg, utan överensstämmer tämligen väl med andra jämförbara länder. Vi måste nu först se till att resurserna nyttjas bättre än genom mångfald och konkurrens samt betalningssystem som klokt avväger mellan fast ersättning och prestationsrelaterad för att skapa rätt incitament. Resurserna måste användas för att korta köer, minska antalet långtidssjukskrivna och behovet av sjukpensioneringar. Det är för hela samhället och den framtida välfärden bättre att resurserna kanaliseras så än till passiva åtgärder, som långtidssjukskrivningar och sjukpensioneringar, i brist på behandling och rehabilitering. Det får anses klarlagt att en mångfald av vårdgivare, ägandeformer och drift med fungerande konkurrens och ökad valfrihet för såväl patienter som personal skulle leda till ett bättre resursutnyttjande och högre kvalitet. Det uppstår ett etiskt problem när man använder resurser så ineffektivt att onödig ransonering av vård med köer och behov av onödigt hårda prioriteringar som följd uppkommer. Människor förstår öppna och nödvändiga prioriteringar, men när dessa orsakas av så dåligt utnyttjade resurser att man inte kommer i åtnjutande av den vård man betalat för hela sitt liv, då sjunker förtroendet och viljan att betala. Med globaliseringen blir det allt viktigare att svensk sjukvård är internationellt konkurrenskraftig. Forskning och nya rön växer fram i en global miljö där nationella planer har liten betydelse. Förändringar måste komma underifrån, om de skall ha en chans att få fotfäste i och anpassas till den verklighet som sjukvården arbetar i. I stället för nya centrala planer krävs öppenhet och flexibilitet så att nya impulser snabbt kan omsättas i praktiska åtgärder ute i sjukvården.