mot · GR02K13 · 2003-10-17 00:00:00 — Det är starkt hämmande för utvecklingen av miljöarbetet att medlemsstater i EU har mindre frihet att experimentera och göra pionjärinsatser inom miljöpolitiken än delstater i . Inför beslutet om medlemskap i talades om en miljögaranti. Den garantin har dock visat sig vara av litet värde, bl.a. därför att villkoren är orimligt begränsande. agerande för att stoppa det aviserade svenska torskstoppet innebar i praktiken en exploateringsplikt. fick inte ens på egen bekostnad vidta en nationell åtgärd för att bevara en gemensam resurs, trots att detta låg väl i linje med målen för EU:s fiskeripolitik, trots att det skulle gynna andra medlemsstater, och trots att det inte på något sätt skulle ha inverkat negativt vare sig på den gemensamma fiskeripolitiken, en annan medlemsstat, eller en näringsidkare i en annan medlemsstat. Detta är uppenbart orimligt. Vi konstaterar att miljögarantin fortfarande inte är en miljögaranti på riktigt. Paragrafen ger inte medlemsländerna någon rättighet att införa starkare lagstiftning för att skydda miljö och hälsa. De undantagsmöjligheter som trots allt finns är fortfarande kraftigt kringskurna av krav på att lagstiftningen måste motiveras med nya vetenskapliga bevis, att problemet måste vara speciellt allvarligt just inom det medlemslandet och att problemet ska ha uppkommit först efter att EU harmoniserat sin lagstiftning. Om så är fallet kan ett medlemsland begära att prövar undantaget. kan dock besluta att undantaget inte ska tillåtas om den bedömer att det skulle utgöra ett hinder för den inre marknadens funktion. Detta är inte en miljögaranti. anser att bör verka för införandet av en verklig miljögaranti i som ger medlemsländerna rätt att gå före med en högre nivå på miljö- och hälsoskyddet. Ett antal protokoll finns med i konventsutkastet. Ett av dessa handlar om Euratom-fördraget. anser i likhet med miljörörelsen att detta protokoll bör strykas. bör i första hand upphäva Euratom helt och överföra lämpliga regleringsavsnitt i andra regelverk. 10.3 Inför ett protokoll om hållbar utveckling! I allt väsentligt stödjer förslag till protokoll om hållbar utveckling. Förslaget bör dock justeras för att lyfta in ett krav på en strategi för hållbar utveckling, med konkreta mål och tidtabeller. Vidare bör hänsyn tas till konsekvenser för hållbar utveckling i tredje världen vid bedömning av EU-förslag. 10.4 Inför minimiregler om miljöskatter Ekonomiska styrmedel anses av många ha stora fördelar i miljöpolitiken genom att t.ex. vara kostnadseffektiva. Men användningen av dessa kan begränsas av oro för företagens konkurrenskraft på kort sikt. Dessutom har stelbenta tolkning av statsstödsreglerna försvårat användningen av miljörelaterade skatter i vissa situationer. Vissa har till exempel gjort gällande att EU-reglerna inte medger lägre skatter på koldioxidutsläpp från energiintensiva industrier än andra företag i ett land, även om dessa lägre skatter ändå skulle vara högre än skatter för motsvarande verksamhet i ett annat EU-land. Det bör klargöras att den relevanta jämförelsen i första hand är med företag i samma verksamhet i andra länder, inte i andra verksamheter i samma land. Vid behov bör artikel III-56 ändras på den punkten. Det bör vidare klargöras att reglerna om interna skatter i artikel III-59, första stycket, medger en rätt för medlemsstater att skapa en jämn spelplan för inhemska producenter som måste klara specificerade miljökrav. Dessutom måste bestämmelserna om skatterna i artikel III-62 ändras för att möjliggöra majoritetsbeslut för vissa ekonomiska styrmedel för miljöändamål: skatter på koldioxidutsläpp, svavelutsläpp och handelsgödsel. Sådana skatter kan ha god styreffekt på aktiviteter som ger upphov till miljöeffekter av övervägande internationell karaktär. Detta är ett exempel på vad regeringen skriver i skrivelsen om att politiska verktyg behövs för att hantera frågor som är genuint gränsöverskridande och där det nationella beslutsfattandet inte räcker till för att nå politiska mål. Ett svenskt motstånd mot till exempel miniminivåer på skatter på koldioxidutsläpp skulle vara inkonsekvent och klart strida mot detta syfte, på en central miljöfråga. Konventsutkastets skrivningar om konkurrensregler för företag (artikel III-50) inskränker i onödan mot samarbete mellan företag i syfte att uppnå specificerade miljömål. Detta samarbete kan vara av stor betydelse för att ta tillvara miljöengagemanget i näringslivet för frivilliga åtgärder, som ett komplement till regleringar eller ekonomiska styrmedel. Det skulle till exempel kunna inkräkta på möjligheten för företag att ställa krav på miljöanpassning i sin upphandling. Artikel III-50 punkt 3 skulle därför behöva ändras till följande: Punkt 1 får dock förklaras icke tillämplig på alla som bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor, eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt eller miljömässigt framåtskridande ... 10.6 Miljöskydd före konkurrens Den inre marknadens konkurrensregler rörande statsstöd (artikel III-56) medger inte stöd för miljöskyddsåtgärder. Den vedertagna principen om att förorenaren ska betala kostnaderna för att återställa miljön eller vidta åtgärder för att uppfylla lagkrav bör värnas och stärkas, även om vissa tillfälliga undantag kan vara befogade till exempel i nya medlemsstater. Men offentligt stöd bör medges för att t.ex. påskynda införandet av ny teknik. Därför bör en ny punkt läggas in efter III-56.3 punkt c), som möjliggör stöd för att främja miljöskyddsaktiviteter, som att påskynda införandet och användning av nya, miljöanpassade processer, produkter eller tjänster. 10.7 Tydligare samråd med folkrörelser I artikel I-46 om deltagande demokrati anger punkt 3 att samråd skall äga rum. Folkrörelsernas erfarenhet är dock att samråden måste uppnå vissa kriterier om de ska vara meningsfulla. Artikeln bör därför förtydligas så att det klart framgår att samråden skall börja i ett tidigt skede och bedrivas på ett lämpligt och adekvat sätt samt att allmänheten skall beredas möjlighet att kommentera under varje skede av beslutsprocessen. Århuskonventionen slår fast att allmänhetens talerätt, eller rätten att vända sig till domstol, utgör en väsentlig del av deltagande demokrati. Artikel 46 bör därför kompletteras med en ny punkt efter nuvarande punkt 3, som ger en uttrycklig rätt till berörda EU-medborgare och deras organisationer att vända sig direkt till för att överklaga beslut av EU-organ. Detta kan jämföras med den talerätt som miljöorganisationer i har enligt . 10.8 Starkare rätt till miljöskydd Konventsutkastets förslag till rättighet om miljöskydd (artikel II-37) når inte upp till Århuskonventionens krav och är för svagt. Det bör därför ersättas med en uttrycklig rätt för varje person, nu och , att leva i en miljö avpassad till hennes hälsa och välbefinnande. Konventsutkastets artikel III-40 om den fria varurörligheten i den inre marknaden anger ökad handel och ökad konsumtion som mål i sig. Detta är en vanlig tanke men inte desto mindre fel. Dessa ska i stället ses som medel för att uppfylla mål som medborgarnas välbefinnande och andra övergripande mål för EU. Därför bör III-40 punkt a) om nödvändigheten av att främja handelsutbytet mellan medlemsstaterna och tredjeland strykas. Eftersom en ökad konsumtionsnivå i den rika världen knappast kan vara ett mål i sig bör III-40 punkt d) ändras till nödvändigheten av att undvika allvarliga störningar i medlemsstaternas ekonomier och av att trygga en förnuftig och miljöanpassad utveckling av produktionen och en lämplig konsumtionsnivå inom unionen. 10.10 Reformera den fria rörligheten Artikel III-43 anger när restriktioner i den fria varurörligheten får göras. Fördragsutkastets skrivning om intresset att skydda människors och djurs hälsa och liv, att bevara växter är dock alldeles för snäv. I enlighet med praxis från bör artikeln kompletteras med en uttrycklig rätt att vidta inskränkningar för miljöskydd, förutsatt att åtgärderna är i övrigt förenliga med EU-kraven. 10.11 Fler genomgripande politiska revideringar behövs Genomgripande revideringar behövs av områden som jordbruk, fiske, miljö, transeuropeiska nät, transport och energi för att på allvar integrera miljöhänsyn i fördraget, i Cardiffprocessens anda. Konkreta förslag som vi stödjer har lämnats av den samlade europeiska miljörörelsen. 11 EMU och ekonomisk politik 11.1 Undantag från EMU:s tredje steg EMU, och regelverket för att genomföra detsamma, infördes i . förhandlade till sig ett formellt undantag från det tredje steget av EMU. Efter det danska nejet i folkomröstningen om 1993 enades EU:s medlemsländer om att även danskarna skulle ges ett formellt undantag från EMU:s tredje steg. Undantagen framgår av protokoll fogade till . De har samma rättsliga status som fördragsartiklar. förhandlade inte fram ett undantag från EMU:s tredje steg i samband med anslutningsförhandlingarna om EU-medlemskapet. har sålunda inget formellt undantag från det tredje steget i EMU. Det svenska ensidiga undantaget saknar dock formellt stöd i EU:s fördragstext. Rent juridiskt är genom vårt medlemskap i och genom den fördragslojalitet som följer av detsamma bundet att delta i samtliga tre steg inom EMU. Enligt fördraget skall (får) ett medlemsland delta i det tredje steget när de ekonomiska kraven, de s.k. konvergenskraven, är uppfyllda. I princip uppfyller kraven för ett deltagande i tredje steget av EMU. Ett av de fyra konvergenskraven, det om kravet på stabil växelkurs, uppfyller inte även om det av de flesta anses vara mer en formalitet. De andra medlemsländerna i EU har accepterat ensidigt deklarerade undantag av politiska skäl. Faktum är att förslaget till EU-författning skulle kunna leda till att tvingas in i . Artikel I-29.1 fastslår att euron är EU:s valuta. Sak samma i III-69.2. III-91 anger vad som gäller för stater som enligt rådet inte uppfyller kraven för EMU, alltså bland annat (dessa kallas märkligt nog stater med undantag medan DK och GB kallas något annat). III-92 anger hur en EU-stat som inte uppfyller villkoren skall anslutas till EMU. Rådet kan med kvalificerad majoritet utan den berörda statens medgivande fatta beslut om att kraven är uppfyllda och att staten skall anslutas till EMU. Därpå fastställs knytkursen genom enhälligt beslut där också den berörda staten har rösträtt. III-93 anger en rad saker ECB får göra också för stater med undantag. III-94 fastslår att stater med undantag skall behandla sin valutapolitik som en fråga av gemensamt intresse. Utifrån ovanstående artiklar i konventets förslag är det högst osäkert hur länge folkomröstningens solklara utfall kan respekteras. En bättre lösning vore givetvis om förhandlade om ett undantag på samma sätt som och har gjort. har i en riksdagsmotion (2003/04:K377) begärt att ska agera för att få ett sådant undantag från det tredje steget i EMU. 11.2 Enhällighet om EIB och ECB! Regeringen meddelar i sin skrivelse att man anser att enhällighet ska fortsätta gälla vad rör beslut om Europeiska investeringsbanken och . välkomnar regeringens hållning i denna del och förutsätter att regeringen driver kraven hårt på regeringskonferensen. 12 Andra politiska områden På grund av den korta motionstiden för förslaget till så är det tyvärr en omöjlighet att hinna gå igenom alla punkter och på ett rättvist sätt redogöra för innehållet och de synpunkter har. En grundregel för oss är dock att starkt hävda subsidiaritetsprincipen och i varje fall starkt pröva nyttan och/eller mervärdet för att politiken ska flyttas över till EU-nivå. I några fall har vi dock sett oss tvungna att lite mer utförligt redogöra för våra åsikter. 12.1 Nej till den vertikala utvidgningen Konventet föreslår att rymdpolitik blir en exklusiv EU-befogenhet. Argumenten bakom kan inte utläsas i vare sig konventsförslaget eller regeringens skrivelse. är ett av världens mest aktiva länder när det gäller rymdforskning och det borde ligga i vårt intresse att maximera det nationella inflytandet över rymdpolitiken. Frågorna sköts av ett samarbete med , där även och är medlemmar. Detta har dessutom en koppling till försvarspolitiken. Något vidare tankearbete verkar inte finnas bakom att uppföra rymdpolitiken till exklusiv befogenhet, iallafall redovisar inte regeringen några fördelar i sin skrivelse, och detta borde därför avslås. Vi kan inte heller låta bli att konstatera att det som definierat en superstat under det senaste halvseklet har varit just viljan att expandera uppåt, ut i rymden och framstå som den främsta på rymdforskning. När EU nu andas ambitioner att slå in på den vertikala utvidgningens bana drar det ett löjes skimmer över sig. 12.2 Behåll idrott som en nationell angelägenhet Konventsförslaget innebär att idrottspolitiken blir en EU-angelägenhet. Vi välkomnar regeringens skeptiska skrivningar gentemot detta. Den svenska idrottsrörelsen har stora tveksamheter gentemot att fördragsreglera idrotten och ser farhågor i bristande självständighet. Ska idrottspolitiken överhuvudtaget vara en EU-fråga måste idrottens särart och idrottsorganisationernas självständighet framhållas i konstitutionen. Talet i konstitutionsförslaget om idrottens europeiska identitet lyfter fler frågetecken än det rätar ut, här verkar finnas andra ambitioner som snarare är identitetsbyggande än idrottspolitiska. I en av de allra första punkterna i förslaget till , artikel I 3.3, slås fast att full sysselsättning ... eftersträvas. Längre fram i konstitutionsförslaget, artikel III-99, ändras dock detta till kravet på hög sysselsättningsnivå. Det är en viss skillnad på dessa mål. Vi förutsätter dock att regeringen självmant driver fram en förändring av detta. Vidare i artikel III-99, avsnitt 2, anges att målet att uppnå en hög sysselsättningsnivå skall beaktas när unionens politik och verksamhet utformas och genomförs. anser att ordet beaktas är svagt i detta sammanhang. Vi föreslår därför att målet om hög sysselsättningsnivå skall vara jämbördig med till exempel den ekonomiska politiken. 12.4 Narkotikapolitik som ? Under avsnittet om folkhälsopolitik (III-179) vill med kraft peka på skrivningarna om förebyggande verksamhet, även kallad harm reduction, och att politiken på EU-nivå ska vara s.k. kompletterande för medlemsländernas narkotikapolitik. Det är väl känt att med kraft jobbar mot utbredningen av narkotikaanvändningen och denna politik har en förkrossande majoritet av svenskarnas stöd. Det är väl känt att EU:s olika medlemsländer tolkar skrivningar om förebyggande verksamhet på olika sätt och vad menas egentligen med att komplettera narkotikapolitiken. restriktiva hållning kan hotas och påverkas vi av andra EU-länders slapphänta politik inom detta området. Regeringen bör därför med kraft försöka få bort skrivningarna om förebyggande verksamhet etc. anser att det i skrivningarna räcker med att framhålla vikten av samarbete, utbyte av erfarenhet och stimulering av forskning inom området. 12.5 Avskaffa EU:s jordbruks- och fiskeripolitik Konventet vågade inte ta i en av de hetaste potatisarna man hade att behandla. Man föreslår ingen som helst ändring av de 50-talsmässiga målen för jordbrukspolitiken, även om en ändring är akut påkallat. Regeringen bör på regeringskonferensen hårt driva att jordbrukspolitiken åternationaliseras. Vi har under kapitlet miljö tidigare berört problemen med EU:s fiskeripolitik och exemplifierat med EU:s förbud för att genomföra det aviserade stoppet av torskfisket. Regeringen borde utifrån detta grundligt analysera förslaget att göra bevarandet av havets biologiska resurser till en exklusiv EU-befogenhet. Flera remissinstanser har också pekat på oklarheterna inom detta område. Regeringens linje borde vara att EU enbart ska ha rätt att sätta miljöskyddande minimistandarder inom detta politikområde, inte tvinga länder att föra en mindre miljövänlig politik. 12.6 Oklarhet om civil protection Det breda EU-begreppet civil protection är oklart och konventet har valt att inte definiera området (som i huvudsak handlar om frågor kring räddningstjänsten). Konventet föreslår trots detta en övergång till överstatligt beslutsfattande. Regeringens omsorg, som man ger uttryck för i skrivelsen, om att dessa lagar inte ska undergräva det kommunala självstyret är positivt, men inte tillräckligt. Så länge inte en klar definition på begreppet civil protection kan uppvisas bör regeringen hålla fast vid att området inte ska övergå till överstatligt beslutsfattande. 13 De nationella parlamentens roll Vi välkomnar förslaget om att de nationella parlamenten ska bli mer delaktiga i EU:s lagstiftningsprocedur. Förslaget i protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna ger parlamenten tillgång till information på ett tidigare stadium och ger också möjlighet för de nationella parlamenten att komma med synpunkter, det s.k. early warning-systemet. Parlamenten ges en tidsfrist att inkomma med en åsikt, och om en tredjedel av de nationella parlamenten anser att ett förslag strider mot subsidiaritetsprincipen skall ompröva sitt förslag. När det gäller rättsliga och inrikes frågor räcker det med att en fjärdedel av de nationella parlamenten invänder. anser att detta är ett steg i rätt riktning men långt ifrån tillfredsställande. Dels anser vi att de nationella parlamenten bör ges minst 8 veckors frist för att reagera, dels anser vi att om en tredjedel av de nationella parlamenten anser att det strider mot subsidiaritetsprincipen så skall dra tillbaka sitt förslag helt och hållet. Om detta förslag med early warning i skulle genomföras blir det ytterligare ett argument för avskaffande och att riksdagsutskotten blir mer involverande i EU-arbetet. Se partimotion, 2003/04:K389, om avskaffande och behandlingen av EU-frågor i . 13.2 Bra med prövning av subsidiaritetsprincipen välkomnar också med glädje förslaget i ovanstående protokoll om att de nationella parlamenten ska få möjlighet att be pröva frågan om subsidiaritetsprincipen åsidosatts, något vi krävde redan i förra riksdagsbehandlingen av konventet. Subsidiariteten inom EU har varit mycket omtalad men nästan aldrig tillämpad. Domstolen har visserligen en lång historia av att verka i centraliserande riktning, men möjligheten att väcka talan är steg i rätt riktning. Det stora problemet inom EU är inte att EU bestämmer för lite utan att unionsorganen bestämmer för mycket, vilket bland annat har lett till en bristande demokratisk legitimitet och detaljreglering. Regeringen borde på IGC dels vägra gå med på några som helst försvagningar inom detta område, dels driva på för att klart få definierat en så decentraliseringsvänlig policy som möjligt att ha till grund för framtida domstolsärenden. 14 Bra med utträdesparagraf medlemskap i unionen välkomnar att förslaget innehåller en utträdesparagraf. Det är bra att det tydliggörs att ett land har rätt att lämna EU, och det är också bra att det skapas en tydlig procedur för hur förhandlingarna om detta ska gå till så att utträdet kan ske på ett välordnat sätt. Med den utveckling av EU till en superstat som blir allt tydligare, och förvandlar EU till något helt annat än det svenska folket röstade om 1994 hoppas vi att inom en inte alltför avlägsen framtid kommer att hålla en folkomröstning som ger oss anledning att använda oss av denna paragraf i praktiken. Vi anser att konventets förslag till kan stå i konflikt med grundlag. Regeringsformens paragraf 10:5 säger att kan överlåta beslutanderätt till EU så länge som det inte rör principerna för statsskicket. Vi anser att frågan måste resas om förändringarna inte är så långtgående att de överskrider denna gräns. Remissvaren på regeringsskrivelsen från och juridiska fakulteten vid menar att ett eventuellt godkännande av fördraget kräver en ändring av grundlag. för Europapolitiska studier, SIEPS, konstaterar i en forskningsrapport samma sak. Det är framför allt på fyra punkter som EU-konstitutionen kommer i konflikt med grundlag: det stadsfästs i fördraget att unionsrätten principiellt ska gå före medlemsstaternas, flexibilitetsparagrafen innebär att unionen i praktiken får kompetenskompetens, införandet av EU:s rättighetsstadga, och att man inför ett folkmängdsbaserat beslutsfattande i ministerrådet utan möjlighet för folket att utkräva ansvar. Vi är också i detta hänseende mycket tveksamma till de så kallade passerellerna som gör det möjligt för EU att utvidga beslutsfattandet med kvalificerad majoritet till områden utan att ändra fördraget. Unionsrättens företräde förs nu in i fördraget. Detta innebär att svensk lagstiftning, inklusive grundlagar, alltid kommer i andra hand. Det finns en praxis inom EG-rätten som etablerats av att unionsrätten har företräde när det gäller första pelaren, framförallt den inre marknaden. Detta vidgas nu till att omfatta hela EU. Förändringen är dock än större. Vi delar det sammansatta konstitutions- och utrikesutskottets analys i 2002/03:KUU1 att det är riskabelt att fördragsfästa en princip som härletts ur domstolspraxis: En sådan kodifiering medför inte ökad förutsägbarhet eller klarhet, utan kan tvärtom skapa osäkerhet om huruvida alla de omfattande och nyanserade resonemang som fört i sina vägledande domslut fortfarande skall anses gälla när de överförs till en formulering på blott ett par meningar i en fördragsartikel. Förändringen innebär att unionsrättens företräde blir principiellt, och därigenom betydligt starkare. Detta innebär enligt att sådana undantag från EG-rättens konkurrensregler som tillämpar, såsom Systembolagets monopol, licensfinansieringen av och kärnkraftsavvecklingen, kan komma att ifrågasättas. Frågan om vem som har kompetens att avgöra sådana frågor kommer att avgöras av . blir den instans som avgör kompetensfördelningen mellan unionen och medlemsstaterna. Den får en roll liknande en författningsdomstol, vilket i sig innebär en förändring av det svenska statsskicket. Fördragsfästandet av unionsrättens företräde innebär att den tydligt sätts över de nationella grundlagarna. De nationella domstolarnas och rättstillämpade myndigheterna mister den legala möjlighet de har att vägra tillämpa unionsrätt om de efter en självständig bedömning finner att den strider mot nationella grundlagsbestämmelser (den av den tyska författningsdomstolen fastslagna so-lange-als-principen). Risken är stor att kommer i konflikt med tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen som är delar av principerna för det svenska statsskickets grunder (formuleringen i RF 10:5). Det finns även risk för konflikt med regeringsformen. Unionsrättens företräde bör ej fördragsfästas och frågan om det överhuvudtaget är i enlighet med grundlagen bör utredas. Även intentionerna med unionsmedborgarskapet kan ifrågasättas av hänsyn till regeringsformen 10:5. Vi ställer oss frågande inför regeringens resonemang i skrivningen kring grundlagsfrågan. Vi delar inte regeringens analys av överstatligheten och anser att man överlåter beslutanderätten i en fråga till EU om man går med på att förändra beslutsproceduren från enhällighet, där ingen stat kan bli nedröstad och tvingas följa ett beslut som går mot dess vilja, till att fatta besluten med kvalificerad majoritet där det är EU som bestämmer och själva poängen med beslutsproceduren är att medlemsstater ska kunna bli överkörda. Vi anser att det konstitutionella fördraget inte ska antas. Enligt vår mening skulle det avsevärt kunna förbättras på ovanstående punkter, framför allt genom att stryka passerellerna, flexibilitetsklausulen och principen om unionsrättens företräde. Vi ser vidare stora svårigheter med att anta fördraget så som det ser ut nu utan en grundlagsändring. bör begära av regeringen att återkomma med en utförligare utredning, utifrån universitets och juridiska fakulteten vid universitets remissvar samt SIEPS forskningsrapport, av konventsförslagets bristande samstämmighet med den svenska grundlagen. Vi anser också att det är viktigt att förhandlingarna under regeringskonferensen får ta den tid som krävs.