mot · GR02K355 · 2003-10-07 00:00:00 — Bidrag till politiska partier från bl.a. fackligt anslutna personer. Förslag till riksdagsbeslut 2 Den stora resurs- och maktobalansen 3 Partibidragen och demokratin 3 beslutar i enlighet med vad i motionen anförs om en lag mot att fackligt anslutna personer, direkt eller indirekt, mot sin vilja skall behöva bidra till politiska partier eller folkomröstningskampanjer. beslutar i enlighet med vad i motionen anförs om en lag som skyddar särskilt fackligt anslutna personers rätt att inte behöva avslöja sin partisympati för att undgå att ge bidrag till politiskt parti eller folkomröstningskampanj. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fackligt anslutna personers rätt att slippa ge partibidrag, eller bidrag till folkomröstningskampanj, utan aktiv handling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fackligt anslutna personers rätt att inte behöva avslöja sin partisympati, eller hållning i en folkomröstning, för att undgå att genom sin fackliga organisation ge bidrag till politiskt parti eller folkomröstningskampanj. En person skall icke på den grunden att hon/han är fackligt ansluten behöva till någon del, direkt eller indirekt, mot sin vilja bidra till ett politiskt parti eller folkomröstningskampanj. En person skall heller icke på den grunden att hon/han är fackligt ansluten till någon del behöva avslöja något om sina politiska sympatier, t ex genom att behöva tacka nej till att genom fackavgiften bidra till något politiskt parti eller folkomröstningskampanj. I valet röstade så mycket som av LO:s medlemmar på annat parti än Socialdemokraterna. I valet var motsvarande tal . I genomsnitt stödde av LO:s medlemmar inte Socialdemokraterna, och trenden är tydligt stigande. Det finns en växande och mycket stor minoritet LO-anslutna som tvingas finansiera ett parti på vilket man inte lägger sin röst i de allmänna valen. 2003 röstade av LO:s medlemmar nej som det socialdemokratiska partiet (genom kongressbeslut, organisation och pengar) stödde ja-sidan. Mycket kritik framfördes särskilt från företrädare för nej-partierna, och inte minst från Vänstern och mot den oredovisade finansieringen av eurokampanjerna. Logiken bjuder att samma principiella kritik gäller finansieringen av partier som ställer upp i de allmänna valen. De som säger nej till euron som valuta skall inte tvingas att, på grund av sin fackliga anslutning, finansiera organisationer och opinionsbildning med motsatt inriktning. De av oss föreslagna principerna innebär att även om en person skulle lägga sin röst på Socialdemokraterna skall hon/han inte behöva tvångsfinansiera det partiet, centralt eller lokalt. Särskilt anmärkningsvärt är när i praktiken fackets medlemmar inte själva vet, eller får veta, hur mycket penningstöd deras fack ger till politiska partier, eller hur mycket arbetstid som facket gratis ställer till ett partis förfogande. Det blir särskilt svårt för den enskilde även om denne skulle orka trots grupptrycket att protestera och kräva avskaffade eller ändrade partibidrag om man inte exakt vet hur mycket resurser som överförs till politiska partier. En enskild kan inte ens formellt tacka nej till att ge partibidrag om en majoritet på ett medlemsmöte beslutat tvångsuttaxera bidrag till ett parti. Även om det vore formellt möjligt att tacka nej till att ge bidrag via facket kvarstår frågan om det är i praktiken möjligt utan stora risker för missaktning från facket och arbetskamrater tillhörande majoriteten. Det går inte för en enskild facklig medlem att tacka nej utan att utsätta sig för den svåra integritetskränkning som det normalt innebär att öppet och ofrivilligt tvingas redovisa sin politiska hemvist inför andra, dvs. det som vi betraktar som närmast valhemligheter. Till på köpet skulle detta ske inför dem som skall förhandla om den enskildes löne- och anställningsvillkor. är unikt, dessvärre. Frågan om partibidrag är en omdebatterad fråga i de flesta demokratier. Så knappast i , dock. är ett exempel från senare år. Lagstiftning finns i bl.a. , och . Det som gör till ett undantagsland bland demokratierna är främst två förhållanden som belyses nedan. Den stora resurs- och maktobalansen Fackets stora och delvis hemliga resursöverföringar till Socialdemokraterna är en av förklaringarna till att Socialdemokraterna har extremt stora resurser jämfört med övriga partier för sina valrörelser. Enligt egna uppgifter till låg det sammanlagda stödet från LO till Socialdemokraterna någonstans mellan 75 och 85 milj. kr (dnr 2002:144). När man räknar in flödet till (s) av dels statligt partistöd, dels medlemsavgifter, lotteriinkomster, m.m., innebär detta att Socialdemokraternas valbudget ensam är långt större än alla andra partiers sammanlagda valbudgetar. Till LO-sfärens penningbidrag bör läggas även andra former av resursstöd till Socialdemokraterna, framför allt värdet av gratis facklig arbetskraft under ett valår. politiska system är unikt med sin frånvaro av regler om utomståendes ekonomiska inflytande över politiska beslutsfattare och partier. (SOU 2000:1) aktualiserade frågan om en rättslig reglering av partibidrag i . När just tillträtt som demokratiminister förordade hon ny lagstiftning och ökad öppenhet kring partibidragen: Det finns starka skäl för att bidrag till partiväsendet bör offentliggöras. Väljarna har rätt att veta vilka intressen som står bakom partierna och de kandidater de har att välja emellan, skrev Lejon i 3/2 2000. Jag är [sålunda] beredd att förespråka en reglering där partierna offentliggör alla bidragsgivare som skänkt mer än ett visst belopp, det kan röra sig om några , . Denna regel bör gälla [vare sig] det är en juridisk eller enskild person. Jag har i samtal med ledningen för det socialdemokratiska partiet inhämtat att man där är beredd att redovisa partiintäkterna på central, regional och lokal nivå. Lejon tvingades dock snabbt att backa. Någon socialdemokratisk redovisning blev det inte. En tid efter uttalandet i hade Lejon kommit på andra tankar. I en kommentar till (SOU 2000:1) rättade hon sig själv: Jag tror vi kan komma längre med en frivillig överenskommelse än med lagstiftning (16/2 2000). återkom i saken genom att tillsätta en utredare, professorn i statskunskap . Hon skall överväga hur allmänhetens insyn i partiernas finansiering kan ökas samt att följa och analysera den överenskommelse om öppen redovisning av extern finansiering som riksdagspartierna ingått (pressmeddelande ). I samband med tillsättandet av utredningen, sade i en skriftlig kommentar att [D]et är viktigt att medborgarna kan se varifrån partierna får sin finansiering. Med tanke på att partierna i hög grad är offentligt finansierade är det också rimligt att allmänheten tillförsäkras en god insyn i partiernas ekonomi. Det måste vara möjligt att följa kopplingen mellan finansiella bidrag och politiska åsikter. Vidare konstaterade att det vore bra om alla partier deltar i en typ av öppen redovisning. Om detta skulle kräva lagstiftning så är det något vi noga får överväga. Efter valet fick Lejon avgå. Som vi redovisade i en motion (2002/03:K384) är LO:s bidrag dels i stor utsträckning oredovisade och hemliga, dels kunde de genom direktivens dåvarande utformning komma att undantas från granskning i Gidlunds utredning. utverkade dock genom beslut tilläggsdirektiv som bör säkerställa att även fackliga organisationer täcks in av utredningen. Bland de demokratiska problemen är kanske hemlighetsmakeriet det mest påfallande. Särskilt anmärkningsvärt är när i praktiken man kan misstänka att inte ens LO-medlemmarna själva vet, eller får veta, hur mycket stöd som deras fack betalar till Socialdemokraterna, eller hur mycket arbetstid som facket gratis ställer till Socialdemokraternas förfogande för en s-seger. När man läste direktiven till var det påtagligt att den främst skulle ta sikte på dels frågan om finansiering av personvalskampanjer, dels användningen av offentliga medel (statligt partistöd), men skulle undvika att explicit ta upp frågan om bidrag från en facklig organisation till ett politiskt parti. Det fanns dock en liten öppning för utredaren att även undersöka andra typer av stöd till partierna än personvalsstöd, såsom fackens bidrag: Det är rimligt att information om partiernas intäkter är offentlig, särskilt som andra viktiga maktcentra inom såväl det allmänna som näringslivet är underkastade vissa offentlighetskrav. Observera alltså att regeringen i de ursprungliga direktiven inte nämnde fackföreningsrörelsen utan bara pekade ut näringslivet och det allmänna som maktcentra. Än mera märklig var avgränsningen att inte alls nämna fackets penningbidrag som regeringen explicit fokuserade på frågan om stödannonsering: Även frågan om insyn i lämnat indirekt stöd i form av exempelvis stödannonsering, subventionering av annonskostnader och personella resurser omfattas av uppdraget. Det allra sista personella resurser kan i bästa fall öppna för viss ökad insyn i fackets resursöverföring i form av gratis facklig arbetskraft. Om det blir på det sättet återstår dock att se. För att understryka att det vi här har att göra med icke är någon marginell eller bagatellartad företeelse redovisade vi i motion 2002/03:K384 ett försök till kartläggning och uppskattning baserad på fackets egna, ofullständiga, uppgifter lämnade till . Dåvarande riksdagsmannen skrev 1998 boken i vägen. Om LO, pengarna och politiken. Där kartlades delar av LO-fackens stora bidrag till Socialdemokraternas valrörelser och den styrning av regerings- och riksdagsbeslut som LO-facken åstadkommit. uppskattning, som var baserad på svar från SAP till enkät (dnr 1998:504), var att SAP enligt egna uppgifter fick 19,4 milj. kr 19941998. Det innebär att Socialdemokraterna 19941998 kunde fondera ca 80 milj. kr i bidrag från LO och dess i valrörelsen . Därtill gav s.k. organisationsanslutning av medlemmar ca 2,3 milj. kr , dvs. drygt 9 milj. kr för mandatperioden. Extra LO- bidrag till (s) under uppskattade i reda pengar till mer än 20 milj. kr. Det var bl.a. valinformation för drygt 6 milj. kr, m.m. Sammanlagt innebar detta stöd från LO- sfären ett belopp som översteg 100 milj. kr. beräkning 1998 ifrågasattes aldrig av LO och Socialdemokraterna. Det betyder att den antingen låg nära sanningen eller var en underskattning. Beräkningen var som själv påpekade också av rena metodskäl en underskattning. Sålunda ingick i beräkningar bara överslagsvis fackförbundens bidrag på lokal nivå. Bristen på information om det lokala stödet har delvis avhjälpts med hjälp av (dnr 1998:504). Undersökningen omfattade inte alla län och nådde heller inte ned till botten men fick dock ut i ljuset nya uppgifter om både öppna bidrag, skumraskstöd och hemligheter. Organisationsanslutning är ett slags kollektivanslutning om än inte av LO-medlemmar, men väl av medlemmarnas plånböcker till Socialdemokraterna. Det sker genom att en hel facklig avdelning går in som medlem i partiet och avdelningen sedan på olika sätt stöder partiet. Några exempel : avd. 4 i hade ca 1800 organisationsanslutna medlemmar. Det rörde sig om anslutna till arbetarekommun, enligt förbundets egna uppgifter till . Samma sak gällde medlemmarna i i . De bidrog genom sin socialdemokratiska organisationsanslutning till att finansiera arbetarkommunen i . Metall i , avd. 4, organisationsanslöt sina medlemmar till den lokala socialdemokratin. Det innebar att medlemmarna, vare sig de ville eller inte, bidrog med ca till de malmöitiska Socialdemokraterna. i organisationsanslöt också sina medlemmar, och förbundet stödde på det sättet socialdemokrater med . En uttalad strategi i några förbund är att organisera ett långsiktigt stöd till (s) genom att fackets lokalavdelningar inom sig bildar en socialdemokratisk arbetsplatsförening. En sådan s-förening kan sedan över den fackliga avdelningens budget erhålla bidrag till sin verksamhet, framför allt under valår. Ett exempel: Bildandet av nya SEKO-föreningar har fortsatt. Målsättningen är att till den 31/12 2002 ska 30 SEKO-föreningar finnas. (verksamhetsberättelse , s. 7). Fler exempel framgår av motion 2002/03:K384. lokalt sätter också av pengar till . Eftersom bidrag till är bidrag för att Socialdemokraterna skall vinna valet skulle dessa bidrag redovisas som partistöd om hade haft lagstiftning om partibidrag. Industrifacket beslöt , vid ett och samma sammanträde, dels att satsa 2 milj. kr på egna valaktiviteter och facklig-politisk samverkan, dels att ge 1,3 milj. kr i stöd till Socialdemokraterna. Med tanke på sambandet och rum bör rimligen Industrifackets beslut om två miljoner i bidrag innehållsmässigt räknas som ett beslut om partibidrag till Socialdemokraterna. i gav ut en valtidning och drev gemensamma aktiviteter med Socialdemokraterna. i genomförde aktiviteter med Socialdemokraterna också det ett ekonomiskt bidrag om än sannolikt av mindre omfattning. , avd. 1 i , avsatte till eget valarbete (för vilket parti ville man dock inte uppge). Transport sade sig inte stödja SAP lokalt, men bjuder in de fackligt förtroendevalda i SAP till förbundet i studiesyfte, och stod för resor, övernattning, kurskostnader, etc. ordnade lokalt vissa frivilliga aktiviteter i samarbete med politiska partier och gemensamma utbildningsåtgärder LO-SAP i bl.a. arbetsrättsfrågor. LO och dess förbund inrättar riksdagsskolor för s-ledamöter. Det är ett stöd, naturligtvis, men kanske lika mycket kan ses som försök till en instruktion av förtroendevalda socialdemokrater om fackets synpunkter inför ställningstaganden i valrörelsen och senare i . En hel del stöd är hemligt, och kommer sannolikt att så att förbli om inget görs. Det ligger i sakens natur att det är svårt att få grepp om omfattningen av hemlighetsmakeriet. En viss vägledning ger oviljan att svara öppet och mängden uteblivna svar, trots upprepade förfrågningar från . I vilken utsträckning som stödet i praktiken är hemligt även för de medlemmar som är med och finansierar det är hemligt. , avd. 6 i , gav 1998 bidrag både till Socialdemokraterna och , men vägrade att uppge hur mycket pengar det rör sig om. , avd. 1 i , vägrade också att ge utomstående information om sitt partistöd. , avd. 1 i , vägrade att ge information om sitt partistöd, liksom kamraterna i i . Metall, avd. 41, i vägrade att svara på frågan om lokalt partistöd. Skogs- och Träfacket i meddelade att de bidrar till Socialdemokraterna vid varje val, men hur mycket bidrag man ger vet man inte eller vill man hålla hemligt. På centralt kunde ingen ansvarig svara på frågor om partibidrag trots upprepade förfrågningar. Hemlighetsmakeriet fortsatte även 2002. För att följa upp resultaten avseende gjorde en enkät (dnr 2002:144). Utredningstjänsten kontaktade , LO:s ekonomiska sektion, och deras avdelningar i , , och . Även en del andra avdelningar kontaktades för att få jämförbarhet med 1998. svarade bara 2/3 av de tillfrågade om de gav och i så fall hur mycket bidrag till det regeringsbärande partiet. Man hade kunnat vänta sig att i en välutvecklad demokrati som den svenska och även mot bakgrund av demokratiminister uttalanden att uppgifter om fackets bidrag till (s) skulle finnas redovisade på LO:s eller SAP:s hemsidor. Så är dock inte fallet. Inte heller finns bidragen angivna i LO:s eller dess förbunds årsredovisningar. De göms i någon klumpsumma för kostnader. I LO:s årsredovisning får läsaren sålunda inte veta mer än: Grundläggande för LO:s ekonomiska verksamhet är att nå kostnadstäckning för den fackliga verksamheten. I detta ingår även att lämna ekonomiska bidrag till LO närstående organisationer. (s. 3). anger i sitt svar till utredningstjänsten att man budgeterat med ett anslag från LO och dess förbund på totalt 15 milj. kr. Av dessa är 6 milj. kr från LO centralt. LO rekommenderar att förbunden ger /medlem, vilket skulle innebära ca 12 milj. kr. ger inte alla förbund detta bidrag, och medlemsbasen är definierad på något olika sätt i olika förbund. T.ex. är det inte säkert att pensionerade medlemmar alltid ingår. I undersökningen 1998 angav SAP att man åren 19951998 från LO och dess förbund fick 19,4 milj. kr/år. svarar att ger 1 milj. kr till (s) på sin kongress . svarade undersökning att man gav ett totalbidrag på 2 milj. kr för valåret, och /år under övriga år, 199497. vägrar att svara på frågorna från . Valårets bidrag kan därmed vara hemligt även för förbundets egna medlemmar. angav förbundet att man gav 1 milj. kr i valrörelsebidrag till (s). vägrar svara på frågorna från . Bidragets storlek kan därmed vara hemligt även för förbundets egna medlemmar. uppgav att förbundet gav (dvs. /medlem) i bidrag till (s), men anger inget extra bidrag för . har beredskap för ett gemensamt agerande med LO i denna fråga, dvs. Vad detta innebär kan vara hemligt även för de egna medlemmarna. gav ett bidrag om 3,51 milj. kr för valperioden 19992002, dvs. Föregående valperiod gav förbundet ca 1 milj. kr . Hotell- och Restaurangfacket planerade att ge stöd. Förutom /medlem, som innebär ett bidrag om ca , är det dock okänt hur mycket stöd man eventuellt gav. fördubblas Industrifackets stöd till ca jämfört med andra år under den gångna valperioden (ca /år). var bidraget enligt egna uppgifter högre, dvs. uppger att man bidrar med . Vi utgår från att det avsåg . Svaret innebär att förbundet skulle ha givit ett lägre bidrag till (s) än . I genomsnitt under 19911998 gav , och , . säger sig ge /medlem, dvs. Metall uppger sig för ha givit /medlem, dvs. har inte svarat . Enligt uppgift 1998 hade förbundet inte givit något bidrag till (s). säger sig inte ha tagit något beslut om partibidrag inför valet ännu så sent som . Om man inget bidrag ger innebär det en minskning eftersom man gav /medlem 1998, dvs. Pappers uppger sig ge /medlem, dvs. vägrar svara på frågorna från . Bidragets storlek kan därmed i praktiken vara hemligt även för förbundets egna medlemmar. 1998 uppgav man att förbundet gav ca 3,4 milj. kr och därefter ca 3,2 milj. kr . Skogs- och träfacket uppgav sig ge per medlem och år, dvs. Transport ger som bidrag i sitt lakoniska svar till . Däremot inbjuder Transport förtroendevalda i SAP i utbildningssyfte och betalar då resa, övernattning, kurskostnader etc. LO sade självt att man centralt satsar bara 70 milj. kr (inklusive 10 milj. kr för LO:s vårkampanj Stolt men inte nöjd), vilket kan ställas mot oemotsagda beräkning om drygt 100 milj. kr för . De lokala bidragen i reda pengar är naturligtvis mindre, men bidragen i form av gratisaktiviteter till LO-sfären ansluten personal i valrörelsen är desto större; se närmare motion 2002/03:K384. En försiktig uppskattning baserad på uppgifterna redovisade i 2002/03:K384 är att det verkliga lokala stödet, som enligt LO:s och SAP:s egna uppgifter existerar, men som man inte vill lämna ut uppgifter om, är minst det dubbla redovisade, dvs. sannolikt omkring 5 milj. kr. LO och dess förbund har totalt nära 4 000 anställda (1999). Anställda i LO och dess förbund måste vara (s)-medlemmar och bör arbeta för (s) i valrörelsen, enligt en regel införd under tid som LO-ordförande. Värdet av den extra arbetskraft som LO ställer till Socialdemokraternas förfogande ett valår kan uppskattas till mycket stora belopp, sannolikt och inte osannolikt ca . Se motion 2002/03:K384 för en utförligare redovisning och källförteckning.