mot · GR02MJ400 · 2003-10-07 00:00:00 — På grund av att partiklarna är så små kan de troligen direkt passera in i de minsta blodkärlen och misstänks ge upphov till hjärt-kärlsjukdomar. fann att kunskapen om partiklar var för dålig för att något mål beträffande lågrisknivå skulle kunna fastställas. Regeringen har gjort samma bedömning i propositionen om miljömålen (2000/01:130). Inom EU arbetar man inom luftkvalitetsprogrammet med att ta fram gränsvärden för små partiklar. Arbetet beräknas vara färdigt eller början av 2005. Enligt miljömålspropositionen skall regeringen då återkomma om delmål på detta område. Försiktighetsprincipen säger oss att åtgärder bör vidtas . För att minska den totala mängden partiklar är det därför viktigt att inte bara satsa på bättre rening utan också på bättre bränslen. Svavelfri bensin och diesel medför bättre möjligheter till efterbehandling av avgaserna. har en gräns om högst 10 ppm svavel i diesel och högst 50 ppm i bensin. bör påverka EU att tidigarelägga kraven på svavelfritt bränsle. Partikelspridning från fordonsdäck och bromsar måste också minimeras. Fordon, bränslen och transportsystem måste miljöanpassas. Att lösa miljöproblemen kring bilismen är en av de största utmaningarna. Väl utvecklade kommunikationer är trots allt en förutsättning för ett samhälles välfärdsutveckling och för medborgarnas frihet och möjligheter till arbete. Bilen är nödvändig i många människors vardag. Det är därför väsentligt att fordonen på våra vägar förorsakar så litet luftföroreningar som möjligt med hjälp av ny teknik och alternativa drivmedel. måste människor i största möjliga utsträckning ges möjlighet att välja kollektivtrafik, i synnerhet i tätortsregioner. Mot bakgrund av de svenska bilarnas åldersstruktur har redan tidigare föreslagit en kraftigt höjd skrotningspremie för bilar äldre än modell, då katalysatorrening blev obligatorisk på nya bilar. Det finns ett behov av ett ökat ekonomiskt incitament för att driva på skrotningen av äldre bilar. En kraftig höjning av premien skulle med all säkerhet, även , innebära att många äldre bilar med dåliga miljöegenskaper tas ur trafik förhållandevis snabbt. föreslår därför att skrotningspremien av höjs till för bilar satta på marknaden . Förslaget beskrivs närmare i motionen Bilen och miljön. Det är också viktigt att nytänkande pilotprojekt, som syftar till produktion av alternativa drivmedel, genomförs. beklagar att regeringen begränsar antalet pilotprojekt, vilket också kritiserats av . Situationen skapar snedvriden konkurrens och hindrar utvecklingen av nya produkter samt möjligheter att bygga ut servicenät för alternativa bränslen. Producenter av alternativa drivmedel pekar på att nuvarande klassningskriterier för miljövänliga drivmedel inte är tidsenliga utan snarare missgynnar nya miljövänliga drivmedel, som t.ex. ekoparaffin. Rätt utformade klassningskriterier gör att dessa drivmedel kan klassas som miljöklass 1 med åtföljande påverkan på priset. Det skulle skapa en naturlig marknad för dessa miljövänliga drivmedel. Kommunerna skall ges möjlighet att om de så vill införa trängselavgifter. har redan tidigare motionerat om detta. För att uppnå miljömålet luft föreslår även följande åtgärder: Utvecklad trafikinformatik för bättre anpassning av trafikflöden. Incitament för att snabbt öka andelen miljöbilar i stadskärnorna. Avgasrening och partikelfällor på fordon som drivs med fossilt bränsle. bör påverka i EU, så att lägre svavelhalt införs och att större etanolinblandning än tillåts. Skattelindring för miljövänliga bränslen. Genom det nya energiskattedirektiv (ESD) som förhandlats fram inom EU ökar möjligheterna för att skattebefria förnybara drivmedel och differentiera skatterna för olika drivmedel. Miljöanpassad utökad kollektivtrafik. Höjd bilskrotningspremie till för bilar satta på marknaden . Miljöanpassad planering och lokalisering av bostäder för att minska trafikflödet. 7.3 Tvåtakt i otakt med miljön Tvåtaktsmotorn som drivs med bensin eller diesel är den mest miljöskadliga förbränningsmotorn. av bränslet släpps ut oförbränt med avgaserna. Det finns ett stort antal tvåtaktsmotorer i . Beräkningar visar att dessa släpper ut totalt koloxid, kväveoxider och kolväten. Dessutom tillkommer utsläppen från utombordare, handhållna trädgårdsredskap, mopeder och andra maskiner med tvåtaktsmotorer. T.ex. ger en halvtimmes gräsklippning lika stora kolväteutsläpp som tio mils stadskörning med en genomsnittsbil. Med hänsyn till vatten och luft måste gamla tvåtaktsmotorer i snabb takt fasas ut och bytas till en miljövänligare motor. arbetar med frivillig och positiv miljömärkning i . Syftet är att stimulera en produktutveckling som tar hänsyn till miljön. De kriterier som skall gälla fastslås efter bedömning av miljöbelastningen under produkternas hela livscykel. I är det som arbetar med att miljömärka (Svanen-märkning) olika produkter. SIS har, , kriterier och licenser för gräsklippare. Kriterier finns också för arbetsmaskiner för park och trädgård samt utombordsmotorer. Nästa steg i processen är att få licensinnehavare. menar att regeringen bör återkomma till med förslag till hur ekonomiska styrmedel kan användas i syfte att öka andelen miljömärkta arbetsmaskiner och motorer. En lösning skulle till exempel kunna vara en momssänkning av miljömärkta gräsklippare och andra arbetsmaskiner samt båtmotorer. Visar det sig att en frivillig övergång till miljövänligare motorer inte går snabbt nog, bör ett förbud av motorer som inte klarar uppsatta kriterier för emissioner övervägas. Ett införande av en skrotningspremie för äldre båtmotorer och gräsklippare skulle vara en effektiv miljöförbättrande åtgärd som miljömässigt skulle löna sig. Detta bör ges regeringen till känna. För att komma till rätta med problemen med förorenade vatten måste kraftfulla åtgärder vidtas för att bland annat minska utsläppen av olja och möjligheten att beivra oljeutsläpp förbättras. är möjligheten mycket begränsad att ställa de ansvariga för utsläpp till svars. Juridiskt har det visat sig vara mycket svårt att komma åt utsläppen, eftersom dessa oftast sker på internationellt vatten, av icke-svenska båtar. I stort sett måste ett fartyg, som gör ett utsläpp, tas på bar gärning för att åtal skall kunna väckas. har nya åtgärder införts för att förhindra utsläpp. Förhoppningsvis får dessa effekt, men måste även vara pådrivande i dessa frågor inom EU och de internationella organ som finns för havsmiljön. Nationellt kräver vi att övervakningen till havs ökar. Vi har föreslagit att check-points skall finnas till havs och vill se ett samarbete mellan , tullen och flygvapnet för en ökad bevakning av fartyg. kan också hjälpa de länder som ligger öster och söder om genom att bistå med kunskap och pengar för att få i gång fungerande reningsverk i dessa länder. Denna typ av biståndsinsatser måste fortsätta under ännu framöver. 8.1 Klassa som särskilt känsligt havsområde Att ge vissa områden status som PSSA (Particularly Sensitive Sea Areas Särskilt känsliga områden) är en möjlighet att styra bort fartyg med miljöfarlig last från känsliga områden, och borde vara del i en övergripande strategi för att hantera problemet med farliga transporter till sjöss i ekologiskt känsliga områden. Det är det internationella () som kan utnämna ett område som PSSA. Det är dock viktigt att ta i beaktande att själva statusen inte ändrar fartygsrörelser i ett sådant område. De berörda länderna kan emellertid utnyttja de möjligheter PSSA-statusen erbjuder och fastställa konkreta bestämmelser, till exempel att utesluta fartygstrafik från vissa farleder eller områden. Enligt miljömålet Hav i balans och Levande kust och skärgård skall och ha en långsiktigt hållbar produktionsförmåga och den biologiska mångfalden skall bevaras. Särskilt värdefulla områden skall skyddas mot ingrepp och andra störningar. Enligt ett av delmålen skall av skyddsvärda miljöer och av kust- och skärgårdsområden med höga natur- och kulturvärden ha ett långsiktigt skydd. skall ytterligare fem områden vara skyddade som reservat. Både ur nationellt och internationellt perspektiv har alldeles för få skyddade områden. Ett sätt att skydda havsområden, är att inrätta naturreservat. Exempel på områden som lämpar sig väl för detta ändamål är de s.k. utsjöbankarna. Dessa grunda områden har stor betydelse som lek- och foderområden för fisk. har beräknat att av fisk och havsfåglar återfinns i av havet, i första hand i utsjöbankarna. skyddsområden är bland annat nödvändiga för bevarandet av de miljöerna och för att säkra fiskenäringens långsiktiga ekonomiska förutsättningar. har föreslagit att regeringen i första hand bör skydda fyra av de tolv utsjöbankarna som Natura 2000-områden. De föreslagna områdena är Hoburgs bank, , Lilla Middelgrund och Fladen. De två förstnämnda ligger i och de sistnämnda i . är Hoburgs bank redan klassat som Natura 2000-område. Hur ett område skall skyddas måste regleras från fall till fall. Det viktiga är att reglera den verksamhet som utgör ett hot mot det skyddsvärda. För de bankar som är viktiga övervintringsområden för fisk bör exempelvis förbud mot bottentrålning övervägas. Denna typ av åtgärder kräver ett samarbete mellan myndigheter, näringsidkare och forskare. anser att det är viktigt att i större omfattning än skett skydda områden och menar att regeringen bör arbeta utifrån det ovan nämnda förslaget från . Detta arbete skall bedrivas i nära samarbete med dem som berörs av ett sådant förslag. Internationella erfarenheter visar att lokal acceptans för regelsystemet är av grundläggande betydelse för att skyddet skall vara effektivt. kan regeringen inrätta naturreservat i ekonomiska zon utanför territorialvattengränsen. Länsstyrelserna och kommunerna ansvarar för inrättandet av naturreservat innanför territorialvattengränsen. Lagstiftningen bör ses över i syfte att möjliggöra för att inrätta och ange föreskrifter för skyddsområden som är av nationellt intresse, såväl innanför som utanför territorialvattengränsen. Som exempel bör ett absolut förbud mot exploatering i form av vindkraftsparker och liknande kunna utfärdas av . Vatten är vårt viktigaste livsmedel. Tillgången är riklig i . Vi har gott om råvatten. Vattentäkterna är dock fortfarande dåligt skyddade. Många kommuner har inte vederhäftiga vattenförsörjningsplaner. Två tredjedelar av vårt grundvatten är beroende av grusåsar. Grushushållningsplaner måste upprättas, regionalt och nationellt. Vidare behövs en ändring av som innebär att områden som är viktiga för vattenförsörjningen, såsom grundvattenförekomster, ytvatten och viktiga grusområden som kan användas för konstgjord grundvattenbildning, skall kunna anges som riksintresse. Som riksintresse anges bara områden som är viktiga för anläggningar för vattenförsörjningen. Det är viktigt att vi skyddar våra vattentäkter från förorening, från både olyckor och urlakning av gifter via mark. Uppsökande verksamhet bör utvecklas för att minska risken att vatten med hög radonhalt utnyttjas som dricksvatten i enskilda brunnar. Dricksvattnet används även som toalettvatten, vilket gör att det blir stora mängder vatten att rena med åtföljande stora mängder slam, som visat sig vara svårt att hantera. Dagvattenledningssystem har stora brister i många kommuner, vilket ökar belastningen betydligt på reningsverken. Hanteringen av avloppsvattnet är mycket resurskrävande och av det skälet bör denna användning av vatten minskas. Försurning av mark och vatten beror på utsläpp av svavel och kväveföreningar som framför allt kommer från transportsektorn, industrin, energiproduktion, arbetsmaskiner och jordbruket. Förutom utsläppsminskningar inom industrin och energisektorn m.m., krävs omfattande kalkning för att minska den befintliga försurningen. kalkas de svenska insjöarna av länsstyrelserna med anslag från . De mindre sjöarna och vattendragen samt skogsmarken är dock förbisedda. En långsiktig strategi för sjöar och vattendrag bör omfatta mer än bara åtgärder direkt i sjöarna eftersom försurningen bland annat är en följd av att omgivande marker försurats. Enbart kalkning av sjöar och våtmarker ger ingen varaktig effekt. Genom att kalka eller återföra aska till skogsmarken kan man få långsiktiga, positiva effekter. Vi har tidigare kritiserat att det varit svårt att utläsa ur regeringens budgetförslag hur mycket pengar som anslås till kalkning. Vi har därför yrkat på att kalkning skall redovisas separat. Skogskalkning bör inledningsvis tas med som ett nytt anslag. bör hela den samlade kalkningsinsatsen sammanföras till ett gemensamt anslag, eftersom en strategi med sammanslagen sjö- och skogskalkning kan komma att minska resursbehovet totalt sett. I projekt och håller , och kommuner på att utveckla denna nya åtgärdsstrategi i två unika försöksprojekt. uppvisar försöken lovande resultat och reproducerar sig nu öringen utan problem i tillrinnande vatten till . Idén med de samordnade åtgärderna är att man kan motverka ytvattenförsurning, markförsurning och risken för näringsobalans i skogen, d.v.s. lägga en grund för uthålliga ekosystem i skog- och vattenmiljö. har utarbetat ett åtgärdsprogram för bl.a. skogsmarkskalkning, Åtgärder mot markförsurning och för ett uthålligt brukande av skogsmarken. Programmet låg färdigt , men medel för att genomföra programmet har inte beviljats. föreslår att åtgärdsprogram skall genomföras och att behövliga anslag skall beviljas i årets budget. föreslår därför att skall gå till ett nytt anslag för skogsmarkskalkning. stöder miljöpolitikens kretsloppsstrategi och de grundläggande avsikter om avfallshantering i enlighet med avfallshierarkin som återfinns i regeringens proposition Ett samhälle med giftfria och resurssnåla kretslopp (prop. 2002/03:117). Det är också viktigt att producentansvaret för förpackningar och returpapper kvarstår. Ansvaret, som har förenats med betydande frivilliga åtaganden från producenternas sida, har en stor betydelse för utvecklingen mot att allt fler produkter kan återanvändas eller återvinnas. Det är angeläget att undanröja de oklarheter som i praktiken finns gällande ansvarsfördelningen mellan materialbolagen och kommunerna. Inte minst därför behöver det råd för avfallsfrågor som ska inrättas under ges en allsidig sammansättning med god representation för producenterna. Likaså är framtagandet av en nationell avfallsplan ett viktigt steg mot en mer sammanhållen avfallshantering som bör tas så snabbt som möjligt. vill också särskilt betona vikten av att goda förutsättningar skapas för hushållen att bidra till resurssnåla kretslopp. Boende i glesbygd och andra som har praktiska svårigheter att sopsortera, däribland äldre, måste ges förbättrade möjligheter att sortera avfallet. Inte minst gäller det om det nya delmålet om återvinning av matavfall skall kunna uppnås. Hanteringen av hushållsavfall är inriktad på källsortering, återanvändning, återvinning och kompostering av det organiska avfallet. delar EU:s prioritering för avfallshantering: 1. anser dock att hänsyn också måste tas till avfallets beskaffenhet och eventuella transporters längd, så att avvägning mot miljönyttan kan ske i varje enskilt fall. Arbetet med avfalls- och kretsloppsfrågor är viktigt för att skapa ett långsiktigt hållbart samhälle. EU-medlemskapet innebär att många frågor löses internationellt där ett flertal lagar, förordningar och direktiv styr arbetet. Ansvar vilar också på konsumenten, handeln, industrin, och övriga samhällssektorer. Statliga och privata företags arbete med miljöledningssystem och den enskilde konsumentens sopsortering är också nödvändiga. Det är slöseri att inte utnyttja och återanvända avfallet i så stor utsträckning som möjligt. 10.1 Producentansvaret för materialåtervinning står bakom principen om producentansvar för materialåtervinning av förpackningar. Detta grundar sig i den princip som ibland kallas PPP (Polluter Pays Principle) förorenaren betalar. Det är den som framställt en vara som har huvudansvaret för varans livscykel. Stöd för uppfattningen att förpackningar i allmänhet bör materialåtervinnas får vi i utredningen i retur (SOU 2001:102), där miljöeffekterna av materialåtervinning bedöms som positiva. För att uppfylla producentansvaret har producenterna i bildat Förpackningsinsamlingen, som skall ansvara för insamlingen av de återvinningsbara förpackningarna. Resultatet av förpackningsinsamlingen visar att en glädjande hög andel insamlas av många förpackningsslag. För glasförpackningar uppgick återvinningsgraden år , för wellpapp , metallförpackningar (exklusive konsumtionsfärdig dryck) , pappersförpackningar och plastförpackningar (Källa: Förpackningsinsamlingen). Producentansvaret förutsätter konsumentens deltagande och det är därför viktigt att det finns ett förtroende för insamlingssystemet. Att städning sköts på ett riktigt sätt vid återvinningsstationerna är viktigt för den allmänna acceptansen av källsortering. Förpackningsinsamlingen har därför bildat ett särskilt städbolag som skall städa och hålla rent vid återvinningsstationerna. Ett problem på många håll har varit att återvinningsstationerna ändå inte skötts på ett tillfredsställande sätt. På sina håll upplever medborgarna i många kommuner att råttor och kajor stryker omkring bland intill de överfulla återvinningsstationerna. Genom att vägra eller dra in tillstånd motverkar kommunerna inte sällan tillkomsten av lättillgängliga återvinningsstationer. Därför bör regeringen återkomma med förslag till en tydligare lagstiftning, som minskar risken att avfallet ansamlas mellan stolarna hos kommunerna och producenterna. En sådan lagstiftning bör innehålla begränsningar av kommuners och markägares möjlighet att neka tillstånd till uppförande av återvinningsstationer, såväl som skärpta regler om vite för producenterna. Ett problem i samband med materialåtervinning är att den insamlade materialmängden på grund av privatinförsel blir större än den mängd som producenten satt ut på den svenska marknaden. Detta är fallet med insamling av glas. Man kan då fråga sig hur omfattande ekonomiskt ansvar producenten skall ta för insamlandet av det privatinförda materialet. För att systemet med materialåtervinning skall uppfattas som legitimt är det angeläget att problematiken med privatinförseln uppmärksammas och att ett rimligt arrangemang kan skapas för det ekonomiska ansvaret. Regeringen bör omgående återkomma till med en lösning när det gäller finansiering av insamlingen av privatimporterade glasförpackningar, så att glasåtervinningen kan fortsätta i nuvarande omfattning. 10.2.1 Slam från reningsverk Avfallsverkens slam är rikt på fosfor och borde därför återföras till jorden för att ingå i kretsloppet. Problemet är att tungmetaller, t.ex. kadmium, anrikas i slammet. Läkemedelsrester finns också i slammet, vilka kan ha biologiska effekter i naturen, liksom flamskyddsmedel och andra miljögifter. Med modern reningsteknik kan slammet i många fall användas som jordförbättringsmedel. Det slam som inte uppfyller kraven på att hålla sig under givna gränsvärden för farliga substanser kan användas som fyllnadsmaterial. anser att slamkontrollerna bör inkludera fler ämnen och kemikalier för att slamgödsel skall kunna anses vara en del i framställningen av säkra livsmedel. Olika metoder för att utnyttja och rena slammet har prövats. Man har t.ex. använt tekniken flerårig slambehandling i vassbädd, som tyvärr är utrymmeskrävande. Man har också provat att slamgödsla odlingar av en speciell Salix-art, som selektivt tar upp kadmium. Sälgen kan sedan brännas, varvid kadmium kan tas bort, och askan återföras till jorden. Används rötkammare uppstår biprodukten metan, som kan nyttjas t.ex. vid energiproduktion. För rötat slam finns certifieringssystem som kontrollerar innehållet av tungmetaller och andra skadliga ämnen. Slammet kan också primärt torkas och brännas, då tungmetaller kan tas om hand, och askan kan återföras till jorden. får enligt beslut inget slam eller organiskt avfall deponeras. 2010 skall dessutom av fosforn i slammet återföras till jordbruket enligt riksdagbeslut. Eftersom fosfor är en mycket begränsad resurs är det angeläget att fosfor i slam på något sätt kan återvända till kretsloppet. För att den antagna lagen om förbud mot deponering skall kunna fungera är det viktigt att fungerande avsättningsområden finns för slammet från avloppsreningsverken. har tidigare krävt en utredning som klargör möjligheterna att använda slamgödseln. presenterade en aktionsplan för återvinning av fosfor ur avlopp. En av de slutsatser som utredningen har dragit är att sorterande system, som fångar upp näringsämnen och ger mindre mängd föroreningar, måste byggas ut. utgår från att regeringen följer utredningen i detta avseende och återkommer till med förslag på hur detta praktiskt skall genomföras. 10.2.2 Organiskt avfall från hushåll och industriell verksamhet Hanteringen av organiskt avfall från hushåll och industriell verksamhet, exempelvis slakterier, är ett problem för de flesta svenska kommuner . För majoriteten av kommunerna är det ekonomiskt mest gynnsamt att bränna avfallet osorterat. Förbränningen förutsätter mycket hög temperatur samt avancerad teknik och avgasrening. har det inneburit stora anläggningar men teknik för mindre förbränningsverk med möjlighet till samma höga förbränningstemperatur finns . Huruvida en oförändrad miljöprestanda då är möjlig är dock oklart. Därtill konkurrerar det organiska avfallet med övrigt brännbart avfall om förbränningsanläggningarnas kapacitet. Den biologiska behandlingen av främst livsmedelsrelaterat avfall förväntas öka från till . ställer sig bakom de befintliga delmålen i miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö samt de två nya delmål som föreslås i propositionen (2002/03:117). Detta innebär bland annat att skall av matavfallet från hushåll, restauranger, storkök och butiker återvinnas genom biologisk behandling. Hushållens organiska avfall hanteras på olika sätt i olika kommuner. Någon klar slutsats om huruvida den ena metoden skulle vara bättre än den andra ur miljösynpunkt kan ej dras. De praktiska problemen för bland annat äldre och handikappade kan vara avsevärda i de kommuner där sopnedkasten ersatts av avfallskärl i källarutrymmen eller ute på gården. Det behövs därför utveckling av teknik och metoder för att tillvarata det organiska avfallet med ett minimum av olägenhet för enskilda medborgares tillvaro. Enligt bedömning är biologisk behandling, inklusive källsortering, ofta mer kostsamt och kräver större arbetsinsatser än förbränning. anser, i likhet med , att det är önskvärt att biologisk behandling utnyttjas när det i ett helhetsperspektiv är miljömässigt motiverat. anser att de miljömässiga, samhällsekonomiska och sociala effekterna av att utsortera hushållens organiska avfall för biologisk behandling respektive förbränning bör utredas. En sådan utredning bör ligga till grund för en strategi för hur delmålet om återvunnet organiskt avfall skall uppnås. 10.3 Behandling av brännbart avfall Förbud mot deponering av utsorterat brännbart avfall trädde i kraft . Trots att kommunerna har ambitiösa planer på att omhänderta sitt avfall saknas behandlingskapacitet. Bristen beräknas till minst en miljon ton avfall, eller knappt en åttondel av konsumtionsavfallet i . Kommunernas planer visar att deponeringen minskar betydligt , som kapaciteten att behandla det utsorterade brännbara avfallet genom avfallsförbränning med energiutvinning ökar. Det finns ett stort antal planer på ny kapacitet för avfallsförbränning. uppger att de planer som är beslutade beräknas innebära en ökning med avfall , att jämföra med den befintliga kapaciteten som var . Därtill finns planer på ytterligare förbränningskapacitet om som ännu ej är beslutade. bedömer att den utökning av avfallsförbränning som är beslutad samt den planerade utbyggnaden av biologisk behandling kommer att innebära att deponeringsförbudet för brännbart avfall kommer att kunna efterlevas. klassas flera nya avfallsslag som farligt avfall.