mot · GR02T562 · 2003-10-07 00:00:00 — anser att det också vore önskvärt att bygga järnvägsförbindelser till fler av våra större flygplatser såsom och . har en restriktiv inställning till statlig affärsverksamhet, och har därför föreslagit att de flesta statliga bolag och affärsverk kan säljas. är även det ett lämpligt objekt för en försäljning. Som ett första steg bör vissa av de större flygplatserna delprivatiseras. Postmarknaden har avreglerats och allt mer utsatts för konkurrens . På många orter finns flera aktörer som delar ut och distribuerar post. Detta är positivt och denna utveckling måste få fortsätta. Det är viktigt att inte utnyttjar sin dominerande ställning på postmarknaden genom att via prissättning m.m. konkurrera ut konkurrerande bolag. Det är viktigt att postlagen följs noga även på den avreglerade postmarknaden, så att en post- och kassaservice kan upprätthållas i hela landet på lika villkor. Postens nya organisation med ett ökat antal serviceställen som kassaservicen avskiljts i ett separat bolag har medfört flera gränsdragningsproblem och frågeställningar. Regeringen bör uppdra åt Posten att utvärdera reformen och vidta åtgärder som undanröjer de eventuella brister som kan finnas. Regeringen bör också driva på i EU, så att avregleringen av postmarknaden genomförs i fler länder. kan t ex en monopolist i ett annat EU-land gå in och ta andelar på den svenska marknaden, medan svenska postaktörer inte har denna möjlighet i andra länder. Nya vägar till långsiktig finansiering Den traditionella infrastrukturen i vårt land vägar och järnvägar har som ovan anförts eftersatts , såväl vad avser underhåll av befintlig infrastruktur som utbyggnad av ny infrastruktur. Vägar och järnvägar har slitits ned och underhållits i alldeles för liten utsträckning, varför dessa behov är mycket, mycket stora. En växande befolkning och en ständigt ökande person- och godstrafik inte minst i tillväxtregionerna liksom nya trafik- och transportmönster har skapat behov av både nya och utbyggda väg- och järnvägssträckningar. I storstadsregionerna har utbyggnaden av trafikens infrastruktur inte på något sätt hållit takten med befolkningsökningen. Det har lett till betydande köproblem med stora samhällsekonomiska förluster. Möjligheter till regionförstoring med förbättrad arbetspendling över större sträckor omöjliggörs därmed, vilket i sin tur har negativ effekt på förutsättningarna för ökad tillväxt såväl i landets tillväxtregioner också långt utanför storstadsregionerna. I goda tider har andra reformområden prioriterats i dåliga saknas budgetutrymme att satsa tillräckligt på underhåll och utbyggnad av infrastrukturen. Den av antagna investeringsplanen för tiden 20042015 var trång redan från början. När , och länsstyrelserna lämnade sina förslag till planen 20042015 till regeringen, visade det sig att utrymmet minskat ytterligare p g a besparingar, senareläggningar och kostnadsökningar alldeles oaktat att investeringsbehoven redan från början legat långt över de ursprungliga budgetramarna. Inför den kommande investeringsperioden 20042015 måste regeringen återkomma till med förslag till en långsiktig finansieringsform. När järnvägen byggdes ut senare hälft och , var det ett utslag av en långsiktig strategi från vårt lands beslutsfattare. Efter ett par årtiondens mycket allvarliga försummelser, är det att åter ta ett samlat grepp om finansieringen av nödvändiga investeringar i den svenska transportinfrastrukturen. liberalerna har förordat att s k PPP Private and Public Partnership prövas också i . PPP-formen kan ske på flera sätt och även inkludera gemensamma satsningar med privata finansiärer. De väldiga behov som vuxit fram som en följd också av gångna års försummelser, gör det nödvändigt att förutsättningslöst pröva nya finansieringsmodeller. Det är en skyldighet inte minst mot kommande generationer, som kommer att ta över såväl det som vi skapat som det vi försummat. Kostnaderna för det senare får de också överta. Detta bör regeringen ges till känna.