mot · GR02So504 · 2003-10-07 00:00:00 — Det innebär att förövare och deras familjer träffar offret tillsammans med polis och representanter för skola och sociala myndigheter. En stor del av såväl alkoholist- som narkomanvårdens avveckling, liksom av problemen för kvalificerad social ungdomsvård, har sin förklaring i att huvudmannaskapsfördelning och ekonomiskt ansvar inte fungerar tillfredsställande på detta område. När det gäller ungdomar med långtgående missbruksproblem och andra sociala problem ställs ofta kommuner, även stadsdelsnämnder och liknande, inför stora kostnader vid tidigt ingripande med placering i kvalificerad institutionsvård. Ett lyckat behandlingsresultat kan spara väldiga belopp jämfört med vad en karriär av avancerat missbruk och kriminalitet drar med sig. Men kostnaden är ofta sådan att några få placeringar kan rubba budgeten för en liten förvaltning. Det blir då lätt att kortsiktigt undvika kostnaden, uppskjuta problemet och i praktiken låta andra instanser i kommuner, landsting och stat, däribland kriminalvården, samt många brottsoffer, bära en långt större börda längre fram. Det är svårt att komma åt detta problem på annat sätt än genom att ändra de ekonomiska förutsättningarna för missbrukarvård och kvalificerad social ungdomsvård, inte minst då det gäller tidiga ingripanden. Staten bör garantera de huvudsakliga kostnaderna för tvångsvård och annan missbrukarvård som kräver institutionsplacering. Statens kostnad ska sedan enligt finansieringsprincipen neutraliseras genom en ändring av de allmänna statsbidragen till kommunerna. En sådan modell kan vara utgångspunkten för även annan missbrukar- och ungdomsvård där statens och kommunernas ekonomiska ansvar ska förändras. Med statens finansiering bör följa vissa krav på kommunerna. Kommunen ska visa att man har följt alla tillämpliga bestämmelser i socialtjänstlagen, SoL. Vidare måste kommunen ha en plan för hela vårdkedjan, från akut avgiftning till en integrering i samhället. är det tyvärr vanligt att missbrukare efter en kort tids behandling lämnas att återuppta destruktiva livsmönster. I kommundel i startade en verksamhet för utsatta ungdomar. Man har anställt sex så kallade medlevare som bor och lever dygnet runt med ungdomarna. Framförallt är det ungdomar med olika typer av sociala problem och neuropsykiatriska handikapp som deltar i verksamheten. Eftersom medlevarverksamheten är öppen så har man valt att inte ta emot missbrukare eftersom man gör bedömningen att dessa är för svåra att hantera i en öppen verksamhet. i programmet får ungdomarna ett kontraktsboende med fortsatt stöd av medlevarna och nästa steg är att de flyttar till egen lägenhet. Målet är att ungdomarna ska få en ordnad tillvaro och ett självständigt liv. Cirka tio personer har deltagit i verksamheten. En del har kunnat gå direkt in i medlevarverksamheten, andra har först tillbringat på institution. Förutom boendet så har kommunen gått in med riktade insatser till ungdomar med problem. Medlevarverksamhet uppvisar goda resultat och kommer att utökas. Det finns både mänskliga och ekonomiska fördelar med denna form av verksamheten. De mänskliga fördelarna är att ungdomarna är kvar på hemmaplan, medlevarna kan stötta både dem och deras familjer. De ekonomiska fördelarna är att man kan undvika institutionsboende. En person på institution kostar . Två anställda medlevare och hyra av en lägenhet kostar . Försöken med medlevarverksamheten har visat att man i vissa fall kan slippa institutionsplacering och i andra fall att institutionsplaceringen blir kortare. För de flesta som varit med i verksamheten har det gått bra och ingen av ungdomarna har hoppat av verksamheten. Vi anser att information om försök med medlevarverksamhet bör spridas till fler av landets kommuner. Ungefär 200 000 svenska barn beräknas leva i familjer där de blir vittne till övergrepp och misshandel av en närstående. Det har visat sig att barn som bevittnat våld i hemmet i många fall får samma symptom som barn som själva blivit fysiskt misshandlade. Barn måste få en stärkt ställning i de fall där de bevittnat våld mot närstående. Vi vill därför att dessa barn skall ges brottsofferstatus då detta kan vara viktigt för att tillgodose barnens rätt till stöd och hjälp men också för möjligheten att få brottsskadeersättning och stärkt ställning i vårdnadstvister. fick den svenska polisen in drygt 3 000 anmälningar om sexuella övergrepp på barn. Mörkertalet är stort. På alla nivåer, inom , barnpsykiatrin och rättsväsendet, behövs det mer resurser och kompetens för att upptäcka och avslöja övergrepp samt ge utsatta barn stöd. Trots uppskattningar och studier om sexuella övergrepp anser vi att den statistik som finns att tillgå rörande sexuella övergrepp mot barn inte är tillräcklig. Bland annat kan man inte av statistiken utläsa hur stor del av polisanmälningarna om sexualbrott mot barn som leder till åtal och lagföring i domstol. Inte heller går det av kriminalstatistiken att utläsa hur stor del av sexualbrotten mot barn som begås inom familjen. Det finns en stor grupp vuxna som under sin barndom blivit utsatta för sexuella övergrepp, oftast utan att det kommit till omgivningens kännedom. Övergreppen medför svåra lidanden långt upp i vuxen ålder och många har erfarit, när de tagit mod till sig att anmäla övergreppet, att preskriptionstiden för brottet runnit ut. Vi liberaler vill att fler offer ska få upprättelse och därför kräver vi att en förlängning av preskriptionstiden utreds. Könsstympning är en mycket allvarlig kränkning av rätten till den egna kroppen. Trots straffskärpning och andra lagstiftningsåtgärder utsätts barn och unga kvinnor som bor i för könsstympning. Brottet måste kraftfullt bekämpas genom åtgärder både i skola, hos polis, åklagare och inom sjukvården. Åklagare och polis måste få kännedom om misstänkta fall. Den som utför könsstympning eller förmår annan att bryta mot lagen om förbud mot könsstympning av kvinnor måste kunna åtalas inte bara enligt lagen utan även i verkligheten. Rättssystemet är i grunden anpassat till vuxna men barn far mycket illa i rättsliga utredningar, förhandlingar och processer. Ofta läggs utredningar ner där barn är offer. Detta beror till stor del på svårigheter gällande bevisning. Barn har inte vuxnas kommunikationsförmåga. Därför måste personer som kommer i kontakt med barn under den rättsliga processen ha särskild barnkompetens. Okunskap får inte vara en anledning eller ursäkt till att barns rättigheter åsidosätts. Ett annat problem är att förhörsmiljön ofta inte är barnanpassad. Om barnet kan höras i en känd och trygg miljö, t.ex. på dagis, är det lättare för barnet att berätta vad det varit med om. De flesta polismyndigheter saknar dock mobil teknisk utrustning för att videofilma förhör utanför polishuset. Detta bör därför åtgärdas. Vårdnad, boende och umgänge anslöt sig till FN:s konvention om barnets rättigheter . Av artikel 18 framgår: Konventionsstaterna skall göra sitt bästa för att säkerställa erkännandet av principen att båda föräldrarna har gemensamt ansvar för barnets fostran och utveckling. Föräldrar eller, i förekommande fall, vårdnadshavare har huvudansvaret för barnets fostran och utveckling. Barnets bästa skall komma i främsta rummet. trädde ändringar i (FB) i kraft. Av kap. 2 a § framgår: Barnets bästa skall komma i främsta rummet vid avgörande enligt detta kapitel av alla frågor som rör vårdnad, boende och umgänge. Vid bedömning av vad som är bäst för barnet skall det fästas avseende särskilt vid barnets behov av en nära och god kontakt med båda föräldrarna. Risken för att barnet utsätts för övergrepp, olovligen förs bort eller hålls kvar eller annars far illa ska beaktas. Syftet med ändringarna i var dels att nedbringa antalet mål i domstolen, dels att bana väg för ökad användning av gemensam vårdnad. Bestämmelserna innebär att domstolen även kan döma till gemensam vårdnad mot en förälders vilja. Gemensam vårdnad kan fungerar väl när föräldrar har en respektfull relation och kan samverka kring barnet. I verkligheten finns dock många exempel då gemensam vårdnad inte fungerar. Därför är det inte alltid en bra lösning om hänsynen till barns bästa skall vara vägledande. Lagstiftningen utgår ifrån att det råder ideala förhållanden och jämställdhet mellan könen trots att verkligheten ofta inte ser ut så. Många kvinnor har t.ex. separerat för att befrias från fysisk och/eller psykisk misshandel. Barnen har ibland varit vittnen till övergreppen. Genom beslut om gemensam vårdnad ges mannen möjligheter att även i fortsättningen kontrollera och styra sin f.d. maka eller sambo genom barnen. I dessa ärenden bör beslut om gemensam vårdnad inte vara regel utan undantag. Gemensam vårdnad bör också ifrågasättas då förälder har utsatt sitt barn för misshandel eller annan kränkning. Avsteg från den generella regeln om gemensam vårdnad bör vidare göras i de fall motsättningarna mellan föräldrarna är så stora att barnens psykiska hälsa och utveckling äventyras. Vid uppenbara fall av s.k. umgängessabotage, då inga misstankar om våld och övergrepp eller andra allvarliga förhållanden förekommer, bör föräldrarna vara skyldiga att delta i samarbetssamtal för att lösa konflikten. Umgängesrätt enbart en plikt för barnet? I gällande lag har vårdnadshavaren ett ansvar för barnets umgänge med den andre föräldern. Umgängesföräldern kan kräva rätt till umgänge i domstolsprocess. Umgängesföräldern har också möjlighet att få dom om umgängesrätt verkställd, oftast genom vitesföreläggande mot vårdnadshavaren men som sista utväg även genom polishämtning. Umgängesföräldern kan också få vårdnaden överflyttad på sig om umgängesrätten inte fungerar på grund av att vårdnadshavaren motsätter sig det, s.k. umgängessabotage. Lagstiftaren betonar vikten av att barn skall ha tillgång till båda föräldrarna men har dock förbisett det faktum att många barn endast har tillgång till en förälder på grund av att en förälder undandrar sig kontakt med barnet. Hur ska man kunna verkställa umgänge där föräldrar vägrar umgås med sitt barn trots att det finns beslut om detta? Om en umgängesförälder sviker och vägrar träffa sitt barn, som man kan kalla umgängesvägran, finns inga rättsliga lösningar. Det finns många exempel på barn som både längtar och behöver sin förälder och där boföräldern också behöver stöd i det gemensamma föräldraskapet. Detta förhållande är ett flagrant exempel på att dagens lagstiftning rörande vårdnad, boende och umgänge främst handlar om föräldrarätt och inte barnrätt. Gemensam vårdnad och oeniga föräldrar Om barn skall kunna växa upp under trygga förhållanden utan ständiga konflikter är föräldrarnas förmåga att kunna kommunicera och kompromissa central. När föräldrar har gemensam vårdnad om ett barn har föräldrarna lika stor rätt och skyldighet att fatta beslut som rör barnet. Det gäller både föräldrar som lever ihop och åtskilda. Föräldrar som inte lever tillsammans har i regel större svårigheter att fatta gemensamma beslut om barnet. Om en av föräldrarna anser att barnet behöver stöd och hjälp i någon form, t.ex. kontakt med barnpsykiatrin, kan den andre föräldern enligt gällande bestämmelser förhindra detta genom att motsätta sig att barnet får behandling. Detta är återigen ett exempel på att föräldrarätt går före barnrätt. Det är därför angeläget att nya bestämmelser införs i lagen så att barnet tillförsäkras den vård och den hjälp som barnet behöver oaktat föräldrarnas oenighet. Barns rätt till rättsligt ombud I promemorian Ds 2002:13 som har utarbetats inom föreslås att barn ska har rätt till ett särskilt biträde i särskilt konfliktfyllda mål om vårdnad, boende och umgänge. anser att alla barn skall ha rätt till ett särskilt ombud som kan tillvarata barnets intressen, även i de fall föräldrarna är överens. Genom att barn får rätt till rättsligt ombud vid tvist i domstol behöver heller ingen bedömning göras om det föreligger en konflikt eller graden av densamma. Erfarenheter har också visat att föräldrarnas överenskommelser inte alltid tillvaratar barnets bästa. Tidsbegränsade processer avskaffa parallella processer Vårdnads- och umgängestvister kan pågå i olika instanser, vilket är en mycket stor påfrestning framför allt för barnen. Med tanke på att barn, av naturliga skäl, också har ett annat tidsperspektiv än vuxna är det angeläget att hitta en tidsgräns för hur länge processandet kan fortgå. handläggs ärenden kring vårdnad, boende och umgänge av både allmän domstol (mål om vårdnad, boende och umgänge) och förvaltningsdomstol (verkställighetsmål). Det är mening att frågorna bör handläggas i en enda domstol som därmed också skulle få en utökad kompetens och möjlighet att skaffa sig en helhetsbild som bättre tillgodoser barnets intresse. Mål om verkställighet kan lämpligen flyttas till allmän domstol. Den skulle därmed också få återkoppling till hur dess beslut och domar följs. På detta sätt skulle de parallella processerna försvinna, dvs att mål om verkställighet och mål om vårdnad, boende och umgänge pågår . Barnbalk i stället för föräldrabalk Trots allt tal om , barns bästa och barnperspektiv saknas alltjämt en lagstiftning där barnets rätt står i fokus. Vi har fortfarande en föräldrabalk och en föräldrarätt i stället för en barnbalk och en barnrätt. Det är dags att pröva behovet av en särskild barnbalk. Den skulle kunna innehålla delar av , , socialtjänstlagen och LVU (lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga). Det är hög tid att vi både i lagstiftning och tillämpning visar att vi menar allvar med begreppet barns bästa. Barn i ekonomiskt fattiga miljöer Över en miljon människor är beroende av sociala ersättningar för sin försörjning. De kan inte påverka sin inkomst och levnadsstandard. Citatet är taget ur regeringens budgetproposition . En av nio i det svenska samhället är alltså beroende av sociala ersättningar för sin försörjning. I flera av de hushåll som är bidragsberoende lever barn. Enligt lever 296 000 barn i fattiga familjer. Nästan var fjärde () ensamstående kvinna med barn är socialbidragsberoende. Man kan diskutera olika definitioner av fattigdom, men likväl torde det stå klart att många, många barn lever i hushåll där de ekonomiska marginalerna är knappa. Att leva under snåla ekonomiska ramar är jobbigt i sig. Att dessutom känna att man inte har makt att förändra sin situation gör situationen än värre. Det finns ingen genväg för att bryta denna situation. Det som behövs är en offensiv politik för tillväxt. En politik för fler växande företag är en politik för färre fattiga barn. Arbete istället för bidrag måste bli politikens allmänna inriktning. Därför ska en jobb- och utvecklingsgaranti införas för personer som kan arbeta men som har slagits ut från arbetsmarknaden. Dessa tankar presenteras mer ingående i motion Jobb istället förbidrag den liberala vägen till integration. Den svenska ekonomin är i ett besvärligt läge. Detta visar på behovet av en offensiv tillväxtpolitik. finns det flera reformer och satsningar som måste göras för att stärka barnfamiljernas ekonomi. Några av dessa skapar vi utrymme för genom tydliga omprioriteringar i vår ekonomisk-politiska motion. Andra viktiga åtgärder får skjutas något till dess att ekonomiskt utrymme finns. En sådan åtgärd är ett särskilt barnkonto som hushållen får använda fritt efter egna behov och prioriteringar. Andra viktiga satsningar för att stärka fattiga hushåll med barn är att återinföra barntillägget för studerande föräldrar, att föräldrar med socialbidrag och funktionshindrat barn kan få behålla en del av vårdbidraget. I ekonomisk-politiska motion utvecklas närmare vilka åtgärder vi vill se för att stärka tillväxten och förbättra barnfamiljernas ekonomi. Socialbidragsreglerna är sådana att inget barn i skall behöva frysa en kall vinterdag på grund av att familjen inte har råd att köpa vinterkläder. Likväl finns det barn som inte får del av familjens resurser i tillräcklig omfattning. Detta kan bero på flera olika saker. Missbruk kan vara en, men också att de vuxna av någon anledning är oförmögna att planera sin ekonomi. Det finns anledning att se över hur man i vissa särskilda fall kan stärka de sociala myndigheternas möjligheter att hjälpa hushåll att använda sina pengar rätt. Vi kan tänka oss ett utbyggt system med goda män eller annan typ av kontaktpersoner som tillsamman med familjen lägger upp en budget för hushållet och planerar inköp. Någon tvång eller återgång till kupongsystem får det dock aldrig bli tal om. Drygt 5 500 omyndiga barn finns registrerade hos landets kronofogdemyndigheter för olika skulder. Totalt i allmänna mål och enskilda mål uppgår skulderna till ca . har såväl antalet skuldsatta barn som det totala skuldbeloppet successivt ökat. Till allra största delen handlade det om olika skulder till staten. Skulderna hänför sig till obetalda skatter, böter och skadestånd på grund av brott, obetalda fordonsskatter, felparkeringsavgifter, kreditinköp av olika varor m.m. Endast vad gäller böter och skadestånd på grund av brott kan direkt klarläggas att skulderna hänför sig till åtgärder från barnets sida. I övriga fall är det ofta förmyndarna, som vanligen är förälder, som agerat och ådragit barnet skulderna. Detta är inte tillfredsställande och därför bör det införas en obligatorisk skyldighet för kronofogdemyndigheten vid utredning av barnskulder att rapportera detta till överförmyndare. Överförmyndaren får sedan närmare undersöka varje situation och vidtaga sådana åtgärder gentemot förmyndarna som bedöms erforderliga. Barns förmögenhet och inkomst Det är viktigt att ett barn betraktas som en egen individ och att dess förmögenhet och inkomster inte utnyttjas av annan. Därför bör barnets förmögenhet oavsett om det är fråga om skadestånd, arv eller gåva inte medräknas vid bestämmande av socialbidrag och bostadsbidrag. har tidigare förordat att barn alltid bör få disponera en del av sina inkomster för egen räkning utan att det påverkar föräldrarnas rätt till ekonomiskt bistånd för barnet. Detta gäller särskilt inkomster från feriearbete. Eftersom barn aldrig är underhållsskyldiga gentemot sina föräldrar eller eventuella syskon kan barnets egna inkomster bara ligga till grund för den del av det ekonomiska biståndet som gäller barnet. har tidigare föreslagit att försörjningsstödet inte bör påverkas av dessa barns inkomster upp till ett halvt basbelopp . Barn med psykiska problem I dagens mår de allra flesta barn bra men tyvärr har gruppen barn vars psykiska hälsa sviktar ökat påtagligt. Trots att slår fast principen om barnets rätt till liv och utveckling i artikel 6, så ökar köerna till de psykiska barn- och ungdomsmottagningarna lavinartat och har fördubblats . Orsakerna till att barn mår dåligt är många. Det ökade tempot i samhället gör att flera barn utsätts för stress i sin vardag. Det kan vara tidiga morgnar till dagis och hög takt i skolan och . Men stressen kan också komma ur ångest och oro för en jobbig hemsituation, missbruk eller sociala svårigheter. är köerna till barn- och ungdomspsykiatriska kliniker och behandlingsinstitutioner mycket lång. har kartlagt väntetiderna till dessa institutioner och sett att kötiden varierar mycket i landet men kan vara upp till . Ett barn eller en ungdom i utveckling kan inte vänta på vård . De behöver snabb professionell hjälp. Krafttag måste till för att förebygga problemen och för att förbättra situationen för de barn som har psykiska problem. Självmordsproblematiken går oroande långt ned i åldrarna. I enkätundersökningar i högstadie- och gymnasieskolor rapporterar av pojkarna och av flickorna i årskurs 8 att de haft självmordstankar . Av pojkarna anger och av flickorna att de gjort ett självmordsförsök och av pojkarna och av flickorna att de försökt begå självmord under sitt liv. Bland gymnasieelever anger av pojkarna och av flickorna att de haft självmordstankar och av pojkarna och av flickorna att de försökt ta sina liv . Liknande uppgifter finns från studier i och . Två till tre flickor söker vård i för skador de tillfogat sig själva, vilket innebär omkring 1 000 fall . Ändå är destruktiva flickor som skär sig fortfarande ett dolt problem. Fler behandlingsinstitutioner behövs men också dagverksamhet för dessa ungdomar och ett bättre stöd i skola och sjukvård av professionell personal. Rapporter om ätstörningar, anorexi och bulimi, finns långt ned i åldrarna. För unga kvinnor mellan lider av ätstörningar. Dödligheten är stor i denna sjukdom. Här behövs framförallt fler behandlingsplatser för unga, vilket brister i stora delar av landet. Det behövs också mer forskning kring ätstörningar för att studera bakomliggande faktorer. Det behövs också mer kunskap och information till föräldrar och skolpersonal. Ofta krävs varierande individuell behandling med samverkan med ungdomens familj. En annan orsak till psykiska bekymmer är också extrem fetma hos barn. Här har föräldrar samt skolhälsovården ett stort ansvar i samarbete med dietister och läkare. Viktigt är att barn får behandling för sin fetma innan den också gett psykiska konsekvenser. I infördes , , en vårdgaranti som omfattade den specialiserade ätstörningsvården. Tyvärr kan inte den nuvarande socialdemokratiska ledningen upprätthålla garantin trots larmrapporter om det stora behovet av insatser för personer med ätstörningar. Föräldrar med psykisk sjukdom eller missbruk Många barn växer upp i familjer, där någon av föräldrarna har en psykisk sjukdom eller missbruk. Vi vet av forskning att dessa barn löper större risk än andra barn att få en negativ utveckling med inslag av dåligt självförtroende och psykiska problem. Man talar ibland om dessa barn som de glömda barnen eftersom de ofta blir inbundna, tysta och lider i det tysta. Mellan 80 000 och 100 000 barn i har en förälder med allvarlig psykisk sjukdom och ca 100 000 barn växer upp i familjer med missbruk. Dessa barn behöver stöd av sociala nätverk och professionell personal. Samtal i grupp för barn från liknande miljöer är positivt och ett bra sätt för barn att bearbeta sin situation. Det är också viktigt att socialtjänst och vuxenpsykiatri arbetar utifrån ett barnperspektiv för denna barngrupp och inte endast utifrån ett vuxenperspektiv. Barn med neuropsykiatriska funktionshinder En grupp av barn, som fått större uppmärksamhet , är de barn som av olika orsaker har neuropsykiatriska diagnoser. Här behövs mer kunskap både bland personal i förskola, skola och bland föräldrar, och nya kunskaper behöver tillämpas. Om dessa barn inte får det bemötande de behöver kan ytterligare psykiska problem förvärra deras situation. I det skede forskningen nu befinner sig har det också blivit lättare att urskilja en rad riskfaktorer för framtida brottslighet. Det börjar alltså bli möjligt att identifiera riskgrupper, utan att det för den skull i det enskilda fallet är möjligt att göra en prognos. En sådan grupp där risken för framtida brottslighet är avsevärt större än normalt, är barn med neuropsykiatriska funktionshinder. Kunskap finns eller håller på att tas fram och systematiseras. Enligt vår mening bör regeringen få i uppdrag att utarbeta ett handlingsprogram, där kunskap tas till vara i syfte att förbättra livskvaliteten för dessa barngrupper och minska eventuell brottslighet för framtiden. Invandrarbarn, flyktingbarn och krigsskadade barn Många barn som kommit till vårt land från länder i krig och katastrof har med sig traumatiska upplevelser. Dessa barn visar ofta psykiska problem, dels av det trauma som de bär med sig från upplevelser i hemlandet, dels från osäkerheten kring asylprocessen. Vissa barn lever gömda eftersom de fått avslag och inte vill lämna landet. Dessa barn har det ofta mycket svårt och får psykiska störningar och men för livet. Därför behöver dessa barn och deras speciella behov uppmärksammas i högre grad. har en egen artikel när det gäller barn med funktionshinder där rätten till ett fullvärdigt och anständigt liv slås fast. Rapporter från visar att både i skolan och finns ett utanförskap för barn och ungdomar med funktionshinder.