mot · GR02N328 · 2003-10-07 00:00:00 — Regional utveckling och landsbygdspolitik 2 Förslag till riksdagsbeslut 2 4 Perspektiv på regional utveckling 6 6 Medel för lokalt och regionalt utvecklingsarbete 9 6.2 Kommunala skattebasen och skatteutjämningssystemet 11 7 Jämställd regionalpolitik 11 8 Motverka regional klyvning 13 8.1 Garanterad grundservice 14 8.4 IT och mobila kommunikationer i hela landet 19 9 Utbildning genom hela livet 19 9.1 Kvalificerad yrkesutbildning 20 9.1.1 Små skolor 20 9.1.2 Högre utbildning 21 10.1 Makt över utvecklingsresurser 22 10.1.1 Utveckling av naturresurser 23 10.1.2 Offentlig upphandling 23 10.2.1 Sänk dieselskatten för skogsnäringen 26 10.2.2 Alternativa drivmedel 26 10.2.5 Återföring från vattenkraften 28 10.2.8 Lokalisering av statlig verksamhet/myndigheter, verk och bolag 30 10.3 Kultur som ett led i regional utveckling 31 2 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en omfördelning av makt så att direktvalda regionala organ ansvarar för de företagsstöd och olika utvecklingsmedel som tillförs det regionala utvecklingsarbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den framtida behandlingen av landsbygdsfrågor och regionala utvecklingsfrågor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att EU:s framtida sammanhållningspolitik borde rikta in sig på att förstärka sammanhållningen och den europeiska dimensionen inom unionen i stället för att detaljstyra medel för regional utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om målet för en landsbygdspolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en sammanhållen forskning kring landsbygdsfrågor.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en översyn av hur det regionalpolitiska stödet fungerar och betalas ut bör kunna leda till att rejäla resurser frigörs för regionala och lokala utvecklingsresurser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över likabehandlingsprincipen i kommunallagen för att tillåta större lokal variation och nya lösningar.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att minska belastningen på det kommunala utjämningssystemet genom att förstärka den kommunala skattebasen.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utvärdering och förändringar av regionalpolitiken utifrån ett jämställdhetsperspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bättre villkor för jämställdhet behövs i hela landet.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utredningen om kreditgarantier för landsbygden måste påskyndas så att får ett förslag att behandla. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att analysera invandrares villkor ur ett regionalpolitiskt perspektiv. beslutar om en ändring i PBL som möjliggör för kommunerna att styra via detaljplanerna så att områden vid nybyggnation kan destineras till åretruntboende.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att flytta ut besluten rörande länsvägar till den regionala nivån för att väl avvägda och riktiga infrastruktursatsningar utifrån lokala och regionala behov skall genomföras.6 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om 3 G-utbyggnaden samt möjlighet till s.k. roaming. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att beslutsmakten över högskolornar i större utsträckning bör decentraliseras till regional nivå.7 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ge i uppdrag att finna former för kunskaps- och kompetensutveckling till de små skolorna.7 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förbättrade möjligheter till kommersialisering av forskningsresultat. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör ta initiativ till ett samlat program för en ökad småskalig livsmedelsproduktion i samråd med företrädare för hushållningssällskap, lantbrukarnas organisationer och regionala företrädare.1 begär att regeringen återkommer med förslag om ett förenklat, icke direktivstyrt, regelverk för upphandling under tröskelvärdet på , i enlighet med vad i motionen anförs.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen i samråd med bl.a. hushållningssällskapen, turistbranschens aktörer, LRF och regionala företrädare bör utveckla ett samlat program för att utveckla landsbygdsturismen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ett spritt ägande är positivt för skogsnäringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om betydelsen för skogsindustrin av framkomliga och säkra vägar samt god mobiltelefontäckning.6 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett samlat program för produktion av alternativa drivmedel från både spannmål och skogsråvara.8 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att formulera en särskild skärgårdspolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en satsning på utbildning och kompetenshöjning inom den svenska fiskerinäringen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda en modell för återföring av delar av de resurser som genereras av vattenkraften till regional och lokal nivå. beslutar att reseavdraget till och från arbetet omvandlas till en skatterabatt motsvarande en höjning till per mil även kommer att omfatta resor till och från barnomsorg för att förbättra möjligheterna att ta ett arbete inom ett större arbetsmarknadsområde.8 beslutar att den självkostnadspremie motsvarande som finns i reseavdraget fortsättningsvis delas upp på årets för att öka möjligheten för säsongsarbetare att kunna ta del av reseavdraget.8 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stödja utvecklingen av kluster. begär att regeringen följer tagna riksdagsbeslut och överväger annan lokaliseringsort än i varje enskilt fall av ny- eller ombildning av statliga myndigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en ökad samverkan på den lokala nivån mellan de statliga myndigheternas verksamheter och förvaltning ökar möjligheterna att även behålla myndighetsfunktioner och service lokalt.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en utflyttning av 50 000 statliga årsarbetstillfällen från huvudstadsområdet till andra regioner är en fullt realistisk målsättning . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en decentralisering av kulturpolitiken.9 1Yrkandena 5, 19 och 26 hänvisade till MJU. 2Yrkandena 7 och 32 hänvisade till KU. 3Yrkandena 8 och 20 hänvisade till FiU. 4Yrkande 10 hänvisat till AU. 5Yrkande 13 hänvisat till BoU. 6Yrkandena 14, 15 och 23 hänvisade till TU. 7Yrkandena 16 och 17 hänvisade UbU. 8Yrkandena 24, 28 och 29 till SkU. 9Yrkande 34 till KrU. Den regionala utvecklingen är avhängig en omfördelning av makt. Makten över resurser och beslut. I enlighet med federalismens principer menar att lokala och regionala organ har ett betydligt bättre beslutsunderlag än centrala myndigheter, och kan uppnå större effektivitet, när det gäller att ta beslut rörande lokala och regionala frågor. Regionalpolitiken har traditionellt kännetecknats av omfattande program för omflyttningar av pengar, centralstyrda direktiv och massiva myndighetsstrukturer för att behandla processen. vill bryta ner ineffektiva myndighetsstrukturer, eliminera skadlig centralstryning och förenkla de regionala finansieringsprogrammen. Direktvalda regionala organ bör ansvara för de medel länsstyrelserna, m fl förfogar över. Vad som ovan anförs om en omfördelning av makt så att direktvalda regionala organ ansvarar för de företagsstöd och olika utvecklingsmedel som tillförs det regionala utvecklingsarbetet bör ges regeringen till känna. Den regionala utvecklingen utvecklas i första hand regionalt. Tillväxtförutsättningar ser olika ut på olika platser och måste därför få utformas därefter. Tillväxt kan inte varaktigt skapas av bidrag och stöd. Staten har enligt detta synsätt ett tydligt ansvar i att ge förutsättningarna för självbärande och livskraftiga regioner. I den här motionen anger förslag som syftar till en positiv utveckling av hela i riktning mot starkare och mer självstyrande regioner. 4 Perspektiv på regional utveckling Regeringens regionala utvecklingspolitik betonar i ord vikten av utveckling och tillväxt i hela landet. I verkligheten förblir dock utgångspunkten att alla delar av landet förutom storstadsregionerna, och en och annan plats med lokalt hög tillväxt, är svaga, underlägsna och ohjälpligt på efterkälken. Perspektiven behöver därför bytas ut. De medelstora städerna, de små städerna, byarna, landsbygden, glesbygden såväl som storstädernas förutsättningar måste tas tillvara och maximeras för att skapa ett samhälle där regionerna gemensamt bidrar till tillväxt. Den regionala utvecklingspolitiken som politikområde huserar under . I SOU 2003:20 Mot en ny landsbygdspolitik föreslår utredaren att regionala utvecklingsfrågor förläggs till , som då skulle heta Landsbygds- och . En risk med ett sådant departement vore att essentiella frågor kring landsbygdsutveckling, t.ex. företagande, bredbandsutbyggnad, tillgång till utbildning och offentlig service, skulle hamna i skymundan av de areella näringarna och dess verksamhet. tycker att det är principiellt riktigt att landsbygdsfrågorna fortsätter att behandlas under då landsbygden otvivelaktligen består av mer än jordbruk. Reformeringen av EU:s jordbrukspolitik kan dock leda till att stora delar av den handlar om just landsbygdspolitik. Som påpekar i sitt remissvar till SOU 2003:20 så betyder det även att väsentliga medel ämnade för projekt inom ramen för landsbygdsutveckling kommer att behandlas i samband med jordbruksfrågor. Denna aspekt måste givetvis beaktas i det framtida arbetet med landsbygdsfrågor. Vad som ovan anförs om den framtida behandlingen av landsbygds- och regionala utvecklingsfrågor bör ges regeringen till känna. anser att den regionala utvecklingspolitikens framtid alldeles oavsett departementshemvist måste ges ett större fokus och en annat helhetsgrepp . Landsbygdsfrågor har en mycket stark ställning på EU:s agenda, något som kan bedömas öka efter utvidgningen eftersom flera av de nya medlemsländerna har påtagligt rurala sammansättningar. Utan en formulerad landsbygdspolitik riskerar att tappa mark i dessa frågor, vilket vore en dålig utveckling för den svenska landsbygden. Ett exempel på att regeringens nuvarande regionala utvecklingspolitik är otillräcklig är tillämpningen av begreppet lokala arbetsmarknadsregioner. Som regeringens utredare påpekar, döljer LA-områdena landsbygdsdimensionen i den regionala utvecklingspolitiken. I SOU 2003:20 konstateras att EU-inträdet har decentraliserat den regionala utvecklingspolitiken och gjort den mer programstyrd, samt beroende av lokala initiativ och mål. I likhet med nationella program inom regionalpolitikens område är det rimligt att ifrågasätta många av EU-projekten, dess mening och kvalitén på utvärdering och uppföljning. är kritiskt till ovanifrånperspektivet i den finansiella styrningen av den regionala utvecklingspolitiken. För det första borde inte direktstöd från EU gå via statsbudgeten. För det andra bör nationella medel för regionalt och lokalt utvecklingsarbete inte slussas runt som utan betalas ut direkt, exempelvis till ett byalag. För att påverka utformningen av EU:s framtida sammanhållningspolitik krävs ett aktivt och engagerat medlemskap från sida; en uppgift åtar sig med stor energi. Under arbetet i EU:s framtidskonvent har företrädare från framhållit att och synnerligen glest bebyggda områden ska erkännas specialstatus i konstitutionsfördraget, en tanke som stödjer. EU:s framtida sammanhållningspolitik borde enligt vår mening mer rikta in sig på att förstärka sammanhållningen och den europeiska dimensionen inom unionen istället för att detaljstyra medel för regional utveckling. Detta bör ges regeringen till känna. Det borde därför vara självklart att det, inom ramen för en politik för regional utveckling, finns såväl en stadspolitik som en särskild landsbygdspolitik. Det är ett stort tillkortakommande i svensk politik att en särskild landsbygdspolitik inte har utformats. Utformandet av en landsbygdspolitik bör ta sin grund i att olika typer av kulturmiljöer har dramatiskt olika förutsättningar. Städernas täthet och närhet skiljer sig dramatiskt från landsbygdens vidsträckthet och glesa strukturer. Den bör även behandla jordbrukets dubbla mål som näringsfång och naturresursförvaltare. Målet för en landsbygdspolitik ska vara att använda landsbygdens särdrag till dess fördel, utveckla livskvalitén samt att avhjälpa strukturella hinder för utveckling. Ett centralt uppdrag måste därför vara att utveckla näringsverksamheten på landsbygden. Detta innefattar såväl att utveckla de traditionella näringarna, jord- och skogsbruk, genom exempelvis forskning kring råvaruförädling, som att underlätta för nya företag inom t.ex. turism och tjänster och för de många människor som har kompletterande försörjning på flera områden. Förutom en ekonomiskt livskraftig landsbygd behöver även de värden landsbygden förfogar över i form av levnads- och kulturmiljöer tas tillvara och utvecklas på lämpligt sätt. Att se över strukturer som missgynnar landsbygdens utveckling bör ges högsta prioritet. Närhet till fungerande service är en förutsättning för en livskraftig landsbygd. Landsbygdens glesa strukturer gör att behovet av samverkan mellan myndigheter, företag och civilsamhället är avgörande för att man i många fall ska finna underlag för att tillhandahålla servicen, medan man i tätorter hellre eftersträvar specialisering. Den viktigaste resursen är och förblir människor, deras vilja att skapa och utveckla sin omgivning. Vad som ovan anförs om målet för en landsbygdspolitik bör ges regeringen till känna. Kunskapen kring landsbygdsutveckling är relativt skral i och dessutom spridd på en mängd institutioner. Forskning kring landsbygdsutveckling bedrivs inom ramen för t.ex. SLU (), regionalpolitisk forskning i och . Även många andra forskningsfält, som kulturgeografi, miljöforskning och träforskning är relevanta för utvecklingen av landsbygdsnäringar. En prioritering av dessa områden i forskningen är önskvärd. anser att det behövs en sammanhållen forskning kring landsbygdsfrågor. Detta bör ges regeringen till känna. 6 Medel för lokalt och regionalt utvecklingsarbete I vår budgetmotion anslår vi ca en halv miljard mer än regeringen för att kunna genomföra nationella satsningar inom regional utveckling (vi återkommer till dessa program under avsnitt Resurser längre fram i denna motion). Både när det gäller dessa övergripande satsningar och övriga medel för regional utveckling, anser vi att den regionala nivån ska ha beslutsmakten över projektens utformning. Majoriteten av den regionala utvecklingen skapas dock inom de tusentals frivilliga utvecklingsgrupper som finns i vårt land. För att frigöra medel för dessa utvecklingsgrupper vill tillföra ytterligare resurser till utvecklingsarbetet, fördelade i två delar en regional del och en del lokala utvecklingspengar. I ett första steg tillförs till det lokala utvecklingsarbetet. bör frigöras för detta. Dessa resurser ska delas upp i två delar: En regional pott, som betalas ut då regionala myndigheter, näringsliv och ideell sektor (t.ex. föreningsråd eller byalag) tecknat ett utvecklingsavtal som också reglerar hur resurserna ska användas. Dessutom behövs lokala utvecklingspengar, som betalas ut genom regionmyndigheter eller kommuner direkt till lokalt utvecklingsarbete, som byalag eller liknande. Utvecklingspengen kan även användas som medfinansiering i olika typer av EU-projekt som de lokala utvecklingsgrupperna initierar. En översyn av hur det regionalpolitiska stödet fungerar och betalas ut bör kunna leda till att rejäla resurser frigörs för regionala och lokala utvecklingsresurser. Detta ges regeringen till känna. Det är genom engagemang och kreativitet på lokal nivå som en utveckling kan ta fart, när hänsyn tas till lokala förutsättningar och behov. Ökad lokal makt innebär inte bara att demokratin fördjupas; det innebär också att resurser kan användas mer effektivt och där de behövs bäst. Den sociala ekonomin bidrar till ökad välfärd och kan spela en viktig roll för samhällsekonomin. Det är viktigt att ungdomar är med i utvecklingsgrupper. Att få vara med och utveckla sin ort stärker känslan för hembygden. För alla de ungdomar som söker erfarenheter runt om i världen kan detta vara avgörande för om de med sina vunna erfarenheter väljer att återvända till sin hembygd. Olika regioner har olika behov av och förutsättningar för utveckling. Därför är det viktigt att det är i den regionala och lokala nivån som besluten tas om fördelning av resurser. Fler beslut bör flyttas från den nationella nivån till den kommunala, för att öka människors möjlighet att påverka besluten som berör dem. En väsentlig orsak till det bristande intresset för lokal politik och de avhopp som drabbat kommuner runt om i landet, inte minst bland ungdomar, får tillskrivas det faktum att kommunerna blivit alltmer osjälvständiga. Det är givetvis svårt att finna mening i att driva politik som bestäms någon annanstans. Att stärka demokratin är därför i stor utsträckning en fråga om att återupprätta det kommunala självstyret. Möjligheterna att påverka på nivå bör också ökas. Fler och beslutande folkomröstningar, direktvalda kommundelsnämnder, medborgarinitiativ samt att kommuner lättare ska kunna delas för att öka delaktigheten, är några sätt att utveckla den kommunala demokratin. I vår demokratimotion (c 005) utvecklar vi resonemangen ytterligare och föreslår åtgärder. En stärkt lokal demokrati och ökat ansvar för lokalt förtroendevalda innebär också att den s.k. likabehandlingsprincipen i kommunallagen ses över. En förändrad likabehandlingsprincip bör utgå från att de lokalt förtroendevalda fattar väl avvägda beslut och tar sikte på att förhindra avarter, snarare än att ta bort möjligheten till lokal variation. Likabehandlingsprincipen i kommunallagen ses över för att tillåta större lokal variation och nya lösningar. Detta bör ges regeringen till känna. 6.2 Kommunala skattebasen och skatteutjämningssystemet Det är viktigt att värna om kommunernas egna möjligheter att besluta om de verksamheter som de är satta att ansvara för. Riksdag och regering ska inte inskränka den kommunala beslutanderätten. För att det ska fungera måste landets kommuner så långt som möjligt också ges ekonomiska möjligheter till självbestämmande. Det handlar om att ha en trygg skattebas, inte att få diverse statliga bidrag och utjämning i efterhand. har dock regeringen försökt att styra kommunernas verksamhet genom specialdestinerade bidrag, exempelvis regeringens skolsatsning. skatteförslag om att växla avdrag mot en skatterabatt ökar kommunernas skattebas drastiskt och är en viktig del i vår politik för en mer federalistisk makt- och ansvarsfördelning. Förslaget i sin helhet presenteras i vår skattemotion (c0xx).. har medverkat i den parlamentariska s k som har till syfte att se över det kommunala statsbidrags- och utjämningssystemet. Vi har där verkat för en förstärkning av den kommunala skattebasen för att på så vis minska belastningen på utjämningssystemet och reducera kraven på inbetalningar från kommuner med bättre ekonomi. Dagens skattesystem förstärker skillnaderna i skattekraft mellan de kommuner och landsting som har låg och de som har hög skattekraft. Ersätter man grundavdraget med en skatterabatt, lika för alla, försvinner denna effekt och belastningen på utjämningssystemet minskar. Med vårt inkomstskatteförslag skulle kommuner och landsting med en skattekraft som överskrider den garanterade få betala en lägre avgift och kompensationsgraden skulle således kunna sänkas för den överskjutande delen. Vad som ovan anförs om att minska belastningen på det kommunala utjämningssystemet genom att förstärka den kommunala skattebasen bör ges regeringen till känna. anser att det ska finnas ett formulerat könsperspektiv på all regionalpolitik alltifrån hur satsningar på infrastruktur ska göras, till företagsstöd och tillväxtavtal. För att kvinnor ska få ökat inflytande över utvecklingsarbetet, är det nödvändigt att kontinuerligt utvärdera och följa upp utvecklingsarbetet i regioner, kommuner och lokala utvecklingsgrupper. För att detta skall ske på ett effektivt sätt är det nödvändigt att öka kunskapen om hur detta arbete skall göras. En första åtgärd borde vara att all statistik uppdelas på kön; annars förblir det omöjligt att följa upp jämställdhetsarbetet. Inte minst har offentliga aktörer ett stort ansvar för att jämställdhetsarbetet utvärderas kontinuerligt. Regeringen bör ge offentliga institutioner i uppdrag att genomföra jämställdhetsrevisioner av sin verksamhet och dess styrning. Utifrån utvärderingarna av regionalpolitiken ska också åtgärder utformas och genomföras. Vad som ovan anförts om utvärdering och förändringar av regionalpolitiken utifrån ett jämställdhetsperspektiv bör ges regeringen till känna. Trots att det övergripande målet måste vara att integrera jämställdhetsarbetet i olika verksamheter, kan det ibland vara motiverat att genomföra vissa kvinnoinriktade stödåtgärder. I vår företagarmotion (c0xx) yrkar vi på att kvinnor bör få tillgång till särskild affärsrådgivning i hela landet. Resurscentra och affärsrådgivning åt kvinnor har visat sig vara ett framgångsrikt och effektivt sätt att ge förutsättningar för kvinnor som vill starta och driva företag. Inom ramen för satsning på regional utveckling satsar vi för detta ändamål. Den största gruppen som lämnar landsbygden är unga kvinnor och flickor. Andelen kvinnor är markant lägre i inlandet och i skärgården jämfört med riket totalt. Ska kvinnor kunna bosätta sig och verka i hela landet, krävs krafttag mot nuvarande strukturer och normer. I utflyttningsregionerna återfinns ofta en mer traditionell syn på levnadsmönster där mäns och kvinnors roller är mer uppdelade. Kvinnor som utsätts för hedersrelaterade brott blir måltavlor för att de bryter mot traditionella strukturer och föreställningar som hindrar kvinnors rörelsefrihet och fulla delaktighet i samhället. Männen som utför brotten är kvar i en annan föreställningsvärld, och de är kvar just av den anledningen att de i egenskap av män har makten och bär upp samhällsordningen i den traditionella strukturen. Även i utflyttningsSverige är det männen som identifierar sig med, och därmed blir kvar, i en mer traditionell samhällsstruktur, medan kvinnorna flyttar dit där bättre förutsättningar finns för deras utveckling. Bättre villkor för jämställdhet behövs i hela landet. Detta bör ges regeringen till känna. 8 Motverka regional klyvning har den regionala klyvningen accelererat i . Inte har avfolkningen gått så fort som . För att människor ska kunna leva och företag ska kunna verka i hela , behövs grundläggande förutsättningar såsom utbildning, möjlighet till försörjning, hälso- och sjukvård och fungerande kommunikationer. Tillgång till lokal service ökar tryggheten för såväl barnfamiljer som för äldre. En annan grundläggande förutsättning är att skapa ett mångkulturellt samhälle som bygger på respekt för varandra och att man lär av varandra. Ett samhälle som bejakar mångfald är ett samhälle som inte bara är bättre för den enskilda människan utan också mer framgångsrikt som helhet. På så vis motarbetar vi också den sociala klyvningen, som ofta går hand i hand med den regionala. För ökad framtidstro i våra bygder måste kvinnors erfarenheter och kunskaper bättre tas till vara.