mot · GR02Fi242 · 2003-10-07 00:00:00 — har kommuner och landsting en möjlighet att bidra till tillväxten genom att lägga ut fler verksamheter på andra aktörer, såsom företag, kooperativ m.m. Välfärdsentreprenörer ska behandlas lika som verksamheter som drivs av landsting eller kommuner. Arbetsgivaravgiften ska vara densamma för offentliga och privata arbetsgivare. Privata och offentliga aktörer ska omfattas av samma momsregler. Vart femte företag som startas i landet drivs av en person med invandrarbakgrund. Det innebär att företagsamheten bland nya svenskar är något högre än för dem som är födda och uppvuxna här. är ett viktigt och välkommet tillskott till den svenska ekonomin. anser att t.ex. bankers och myndigheters service till människor med invandrarbakgrund måste bli bättre, t.ex. genom ökad information på olika språk. Vidare kan det bli aktuellt med en vidgning av diskrimineringslagstiftningen, så att förbudet mot etnisk diskriminering också omfattar företag som drivs och ägs av personer med invandrarbakgrund. anser att situationen kring invandrares företagande behöver belysas från två håll. Dels måste invandrares kompetens valideras och deras chanser på arbetsmarknaden jämställas med infödda svenskars. Dels måste de invandrare som driver företag ges samma förutsättningar som infödda företagare att tjäna pengar på sin verksamhet. I vårt budgetförslag satsar vi på ett program för att utveckla invandrares företag. Regeringens arbetsmarknadspolitik har misslyckats och sysselsättningsmålet kommer inte att nås, vilket de också konstaterar i budgetpropositionen. Regeringen fortsätter att lappa och laga i systemen, istället för att ta ett helhetsperspektiv som i grunden omprövar hela arbetsmarknadspolitiken. Det är inte bara en åtgärd som krävs, utan vi behöver en rad olika åtgärder för att minska den ökade arbetslösheten. Från centralstyrning till lokal makt. Svensk arbetsmarknadspolitik behöver inte centralstyras ytterligare. Tvärtom behöver makt och resurser decentraliseras till länsarbetsnämnder, arbetsförmedlingar och ytterst nå den som är arbetslös. Ett viktigt steg för att reformera arbetsmarknadspolitiken är att minska och till förmån för ett mer decentraliserat system. Beslut och resurser ska läggas där kunskapen om de lokala förhållandena finns. Personer som riskerar att bli långtidsarbetslösa behöver extra insatser. Arbetsgivarna bör bilda regionala partnerskap så att den arbetslöse kan få gå runt och prova olika arbeten på olika arbetsplatser. Arbetsgivaren kan i sin tur få en nedsättning av arbetsgivaravgiften för en anställd för att man tar emot en arbetslös. Utbildning för minskad arbetslöshet och för att tillgodose behovet av utbildad arbetskraft. Trots hög arbetslöshet har flera företag svårt att hitta rätt kompetens och avstår därför från att anställa. Flaskhalsar som uppstår i företagande på grund av brist på kompetens måste åtgärdas så fort som möjligt. Arbetsmarknadspolitiken måste ändras från stora utbildningsprogram, till flera med kvalificerade yrkesutbildningar. Arbetslösa som har en kort utbildning ska erbjudas en komplettering motsvarande gymnasienivå. Det måste finnas möjlighet för den enskilde att vidareutbilda och omskola sig under hela sitt yrkesverksamma liv. Den vidareutbildning som är verksamhetsrelaterad är arbetsgivaren ansvarig för. Det ska också finnas ekonomiska möjligheter för att människor själva ska kunna välja att vidareutveckla sig. kommer snart att ha stor brist på arbetskraft och rekryteras arbetskraft som t ex läkare och ingenjörer från andra länder. kommer situationen att förvärras genom bland annat stora pensionsavgångar. Vi kommer att behöva rekrytera hundratusentals människor till bland annat vården, skolan, omsorgen och industrin. Behovet av nyrekryteringar blir så omfattande att vi inte kommer att klara det med enbart vårt eget befolkningsunderlag och utbildningssystem. Vi behöver öppna gränserna för människor som vill komma hit och bidra till vår gemensamma välfärd. förordar ökad arbetskraftsinvandring. Denna måste dock vara realistisk och ske med omsorg om de människor som söker sig hit. Möjligheten att komma till för att arbeta, förutsätter att de som kommer också får arbeta. 5.2.3 Utbildning och forskning En viktig faktor bakom ekonomisk tillväxt är investeringar i utbildning på alla nivåer i samhället. Kunskap är i sig en stark drivkraft för förnyelse och utveckling. Att prioritera utbildningsfrågorna är en viktig del av välfärden. har medvetet satsat på utbildningsfrågorna, från förskola, grundskola, gymnasieskola och vuxenutbildning till högre utbildning och forskning, i ett livslångt lärande. Kunskap är grunden för ekonomisk utveckling. Lika tillgång till bra utbildning en avgörande rättvisefråga. Politiken måste därför erbjuda alla lika möjligheter till en bra utbildning. I valrörelsen lovade regeringen stora krafttag för skolan. Elever, lärare och föräldrar väntar fortfarande på dessa krafttag. Regeringens insatser är och har varit helt otillräckliga. Den socialdemokratiska skolpolitiken leder tyvärr till att problem förskjutits till gymnasieskolan. vill att skolpolitiken ska stärka helhetssynen på lärandet. Alla elever ska ha möjlighet att lära, oavsett bakgrund, vilken skola de går i eller hur de lär sig. Vår skolpolitik lyfter inte över problem på gymnasieskolan eftersom vi anser att problem ska lösas där de uppstår för att inte urholka kvaliteten i alla skolformer. ska ge eleverna tillräckliga kunskaper och förbereda för ett livslångt lärande så att fler kan tillgodogöra sig utbildningen i gymnasium och på högskola. Om skolan ska klara sitt uppdrag behövs mer resurser och vill genomföra tre reformer: rätt till kunskaper, lokal makt och fler lärare. Vi vill också genomföra en särskild satsning på program för läs- och skrivutveckling samt en satsning på kunskapskontrakt. står bakom gymnasiereform, som bland annat innebar att gymnasieutbildningen skulle ge behörighet för högskolestudier och att ingen elev kunde komma in på en utbildning utan att vara godkänd i ämnena matematik, svenska och engelska. instämmer inte med nuvarande gymnasieutredning, som vill att elever som inte har godkänt i dessa ämnen ändå får gå vidare till gymnasieskolan. Förslaget löser inte problem, utan vi anser att måste få mer resurser för att fler elever ska klara kunskapsmål för och gymnasieskolan. För att få en individanpassad skola, måste vi lämna dagens fyrkantig skola som mera styrs av elevernas ålder än av deras kunskaps- och mognadsnivå. Vi vill därför införa flexibel skolstart, för att ge möjlighet för elever att börja förskoleklass, grundskola och gymnasieskola vid fler tillfällen än början på höstterminen. Högre utbildning och forskning. Tillgängligheten till högre utbildning och forskning är avgörande för utvecklingen och tillväxten och för att bevara regioners konkurrenskraft. politik för högre utbildning och forskning fokuserar på den enskilde studenten. Alla som uppfyller kraven ska ges lika rätt och möjlighet att delta i högre utbildning och ingen ska behöva avstå från högre studier av ekonomiska eller sociala skäl. Studenterna måste erbjudas goda sociala och ekonomiska villkor för att kunna tillgodogöra sig sina studier på bästa sätt. Den utbyggnad av den högre utbildningen över hela landet som medverkat till är en viktig del för att motverka den regionala klyvningen av . Genom försorg har också alla högskolor erhållit fasta forskningsresurser. Lärosätenas resurser måste nu öka så att kvalitetsarbetet kan fortsätta med bland annat större satsning på forskning. Det är viktigt att öka den del av resurserna som går direkt till högskolorna och universiteten, bland annat för att öka andelen forskarstyrd forskning. 5.2.4 Starka regioner för ökad tillväxt Den regionala utvecklingen är avhängig en omfördelning av makt. Makten över resurser och beslut. I enlighet med federalismens principer menar att lokala och regionala organ har ett betydligt bättre beslutsunderlag än centrala myndigheter, och kan uppnå större effektivitet, när det gäller att ta beslut rörande lokala och regionala frågor. Regionalpolitiken har traditionellt kännetecknats av omfattande program för omflyttning av pengar, centralstyrda direktiv och massiva myndighetsstrukturer för att behandla processen. vill bryta ner ineffektiva myndighetsstrukturer, eliminera skadlig centralstyrning och förenkla de regionala finansieringsprogrammen. Direktvalda regionala organ bör ansvara för de medel länsstyrelserna, med förfogar över. Regeringens regionala utvecklingspolitik betonar i ord vikten av utveckling och tillväxt i hela landet. I verkligheten förblir dock utgångspunkten att alla delar av landet förutom storstadsregionerna, och en och annan plats med lokalt hög tillväxt, är svaga, underlägsna och ohjälpligt på efterkälken. Perspektiven behöver därför bytas ut. De medelstora städerna, de små städerna, byarna, landsbygden, glesbygden såväl som storstädernas förutsättningar måste tas tillvara och maximeras för att skapa ett samhälle där regionerna gemensamt bidrar till tillväxt. I vår budgetmotion anslår vi ca en halv miljard mer än regeringen för att kunna genomföra nationella satsningar inom regional utveckling. Det gör vi inom ramen för följande satsningar: ett program för utveckling av landsbygdsturism (), ett program för att utveckla och stödja småskalig livsmedelsproduktion (), utveckling av alternativa drivmedel ur spannmål och skogsråvara (). Dessa satsningar är en del i att ge förutsättningar för tillväxt och företagande i hela landet. Målet är att kunna öka sysselsättningen, få fram livskraftiga och självbärande företag och därmed en högre tillväxt och mer välstånd i hela landet. Både när det gäller dessa övergripande satsningar och övriga medel för regional utveckling, anser vi att den regionala nivån ska ha beslutsmakten över projektens utformning. Större delen av den regionala utvecklingen skapas dock inom de tusentals frivilliga utvecklingsgrupper som finns i vårt land. För att frigöra medel för dessa utvecklingsgrupper vill tillföra ytterligare resurser till utvecklingsarbetet, fördelade i två delar en regional del och en del lokala utvecklingspengar. I ett första steg tillförs till det lokala utvecklingsarbetet. bör frigöras för detta. Dessa resurser ska delas upp i två delar: En regional pott, som betalas ut då regionala myndigheter, näringsliv och ideell sektor (t.ex. föreningsråd eller byalag) tecknat ett utvecklingsavtal som också reglerar hur resurserna ska användas. Dessutom behövs lokala utvecklingspengar, som betalas ut genom regionmyndigheter eller kommuner direkt till lokalt utvecklingsarbete, som byalag eller liknande. Utvecklingspengen kan även användas som medfinansiering i olika typer av EU-projekt som de lokala utvecklingsgrupperna initierar. En översyn av hur det regionalpolitiska stödet fungerar och betalas ut bör kunna leda till att rejäla resurser frigörs för regionala och lokala utvecklingsresurser. Goda kommunikationer, reella som digitala, är en förutsättning för att människor och företag ska kunna verka i hela landet och det gäller för såväl som . Utan en bra infrastruktur försämras möjligheterna till utveckling i landets regioner. Det är en uppenbar risk att investeringar och nyetableringar uteblir i områden med dåliga kommunikationer. För att investeringar ska satsas i alla delar av landet krävs att infrastrukturen garanteras på både kort och lång sikt. föreslår höjda anslag, främst för att bättre säkra drift och underhåll av våra vägar. För att kunna genomföra önskvärda, samhällsekonomiska och strategiskt viktiga investeringar i vägar och järnvägar föreslår att en modell utreds för alternativ finansiering. Ett särskilt infrastrukturbolag bör få i uppdrag att finansiera sådana investeringar, med normala avskrivningstider och annuitetsbetalning via statsbudgeten över en lämplig period. Genom att utnyttja anslaget IT-infrastruktur: Regionala transportnät m.m. () för ränte- och amorteringskostnaderna, kan trafikfarliga flaskhalsar byggas bort och offensiva och tillväxtfrämjande projekt startas. Givet våra antaganden bör detta motsvara en investering på totalt . Olika former för alternativ finansiering har prövats för att finansiera stora projekt, som , och snabbtågsjärnvägen för Express, den senare är ett så kallat PPP-projekt. Det är hög tid att ta ett helhetsgrepp på detta område och introducera ett infrastrukturbolag, med enda uppgift att finansiera stora och angelägna projekt inom ramen för de prioriteringar som görs inom ramen för samhällsekonomisk och regional utveckling. Denna finansiella lösning är väl befogad och lämpliga att använda, när mycket angelägna projekt annars skjuts långt in , som det s k underhållsberget växer år och överstiger enligt beräkningar. Den modell som vi förordar förutsätter givetvis noggranna uppföljningar av varje enskilt projekt för att inte spräcka kalkylerna. I budgetmotion räknar vi konsekvent med avskrivningstid och en kalkylränta motsvarande den 10-åriga statsobligationsräntan för att inte riskera överdriva de positiva effekterna. De infrastruktursatsningar vi gör belastar utgiftsområde 22 efter annuitetsprincipen. Vi befarar drastiska neddragningar inom kollektivtrafiken runt om i landet, beroende på minskade statsbidrag i kombination med kraftigt höjda diesel- och fordonsskatter, samt ökade kostnader för upphandling av trafiken. Redan tidigare ekonomiskt ansträngda kommuner och landsting har inga möjligheter att satsa de nödvändiga resurser som krävs när staten drar sig tillbaka. I många län har Länstrafiken redan tvingats dra ned på sin verksamhet med minskad turtäthet och nedläggning av linjer. vill förhindra denna utveckling och avsätter därför 100 miljoner till stöd för kollektivtrafiken i glesbygd. vill ge alla medborgare möjligheten till en bredbandsuppkoppling. För detta krävs ett finmaskigt bredbandsnät. Utbyggnaden av detta nät bör ske i ett statligt bolag som uppbär avgifter från de operatörer som tillhandahåller själva transporttjänsten transmissionen. På nätet ska det råda fri konkurrens mellan operatörerna för att stimulera framväxten av tjänster. Utbyggnaden kan beräknas kosta ca exklusive aktiva komponenter enligt de underlagsberäkningar som gjordes till . Den mest tilltalande modellen för att finansiera denna bredbandsutbyggnad är att använda 10 miljarder från statliga utförsäljningar till eget kapital i det statliga nätbolaget. Nätbolaget får sedan låna upp medel för en utbyggnad. Lånen bör avbetalas , och bolaget bör åläggas att betala in vinstmedel motsvarande avkastningen på det egna kapitalet. Beroende av beräknade intäkter och räntekostnader kan utslaget variera, men vi anser det fullt möjligt att ha betalat av lånen och därefter ett i stort sett oförändrat eget kapital. Livskvalitet och hälsa är inte bara en vinst för enskilda individer, utan också för hela samhället. Sjukfrånvaron och förtidspensioneringarna har ökat dramatiskt och ses som ett av de största hindren för ekonomiska utveckling. Brist på anställningsbar arbetskraft och frånvaro i arbetsstyrkan, håller tillbaka produktionen i näringslivet och sänker därmed kvaliteten i våra välfärdstjänster. Kostnaderna för ohälsan tär på statens utrymme för skattesänkningar och reformer. Kostnaderna för sjukförsäkringen tenderar att stabiliseras på en historisk rekordnivå. Den samlade ohälsorelaterade arbetsfrånvaron fortsätter emellertid att öka, beroende av fler förtidspensioneringar och framåt. Kostnaderna för förtidspension (sjukersättning och rehabiliteringsersättning) beräknas i regeringens prognoser öka från till 2006. Regeringen försöker dock beskriva denna alarmerande utveckling som något av en framgång: Sammanfattningsvis finner regeringen vid sin analys av utvecklingen att antalet nya beviljade förtidspensioner och sjukbidrag var historiskt högt och att detta i sig inte ligger i linje med politikområdets effektmål, men att det ändå är positivt att försäkringskassorna ökat effektiviteten för att säkerställa att rätt ersättningsform utges i de enskilda fallen (prop 2003/04:1. utgiftsområde 10). En framgångsrik kamp mot ohälsan skulle, vid en halvering av sjukskrivningarna och förtidspensionerna medföra ett tillskott i antalet arbetade timmar på och således en motsvarande tillväxtpotential. Detta förutsätter en näringspolitik som ger förutsättningar för fler jobb. Genom försvarsuppgörelsen med regeringen bidrog till att frigöra medel för ytterligare satsningar på vården och omsorgen. Ytterligare insatser måste nu ske inom primärvården, psykiatrin, äldresjukvården och för att stimulera alternativa driftsformer. 5.3.1 Orsaker till sjukfrånvaron I debatten om de växande sjukskrivningskostnaderna har ett stort fokus lagts på förhållandena i arbetslivet. Arbetsmiljön är en viktig del men orsakerna till ohälsa och sjukskrivning är mera sammansatta, vilket bekräftas av studier och Familjemedicinska institutets så kallade audit-undersökning. För att minska antalet sjukskrivningar krävs en samlad strategi som angriper ett flertal orsaker, såsom; sociala problem såsom alkohol- och narkotikamissbruk sjukdom som inte är relaterad till arbetslivet påfrestningar i privatlivet (hemarbete, stress, relationsproblem m.m.) överutnyttjande av systemen. Påfrestningar i arbetslivet. Arbetsmiljön har betydelse för hur vi mår, men att sätta ett ensidigt fokus på arbetsmiljön och arbetsgivaren och bortse från individernas eget ansvar kan leda till fel åtgärder. Regeringens förslag att utöka arbetsgivarnas sjuklöneansvar , leder sannolikt inte till omfattande åtgärder som förbättrar de anställdas hälsa. Detta förslag är mer att betrakta som en indirekt skattehöjning på näringslivet eftersom kompensation uteblir för de höjda kostnaderna. Ytterligare drivkrafter för arbetsgivarna utlovas i regeringspropositionen. anser att det utökade arbetsgivarinträdet mycket tydligare bör ta hänsyn till företagens storlek och ska kompenseras med sänkta arbetsgivaravgifter. Vi anser också att de mindre företagen helt ska undantas från skyldigheten att genomföra en rehabiliteringsutredning vid längre sjukskrivningsperioder. anser att en ökad andel av alternativa utförare inom offentlig sektor, samt en större decentralisering av makt i arbetsorganisationen skulle kunna bidra till sänkt sjukfrånvaro. Arbetslöshet och sjukskrivning. vill samordna försäkringssystemen för arbetslöshet och sjukersättning till en gemensam administration. Sammanslagning av dessa centrala myndigheter kan ge betydande synergivinster. På det lokala planet kan kvaliteten i insatserna för att motverka arbetslöshet och reducera sjukskrivningsdagarna, förbättras genom en samordning av de två administrativa strukturernas kompetens. är det ofta små skillnader mellan inkomster på arbete och sjukersättning för majoriteten av inkomsttagarna. Ersättningsnivåer på jämte avtalsförsäkringar kan av den enskilde uppfattas som att det är mindre lönsamt att arbeta jämfört med att vara sjukskriven. föreslår att vårens riksdagsbeslut om sänkning av ersättningsnivån i arbetslöshets- och sjukförsäkringen till , nu bör kombineras med historiskt beräknat inkomstunderlag. De senaste 24 månadernas inkomst ska vara grund för beräkning av ersättning. Incitamenten för arbete måste stärkas som vi förbereder en samordnad arbetslivsförsäkring. Den viktigaste åtgärden mot arbetslöshetsbetingade sjukskrivningar är dock att vi för en politik som skapar förutsättningar för företagande och tillväxt i hela landet. Sociala problem och ohälsa. I finns uppskattningsvis 200 000300 000 personer med allvarliga alkoholproblem och mer än 20 000 narkotikamissbrukare. Personer som har sociala problem har också problem med både arbetsuppgifter och den sociala samvaron på arbetsplatsen. Av detta följer ofta sjukfrånvaro. Människor måste få bättre hjälp och behandling av och inte enbart vara hänvisade till . En restriktiv alkoholpolitik är också viktig för att reglera socialt betingad sjukfrånvaro. Sjukdom som inte är relaterad till arbetslivet. Köer till vården medför onödigt lidande för individerna. Köerna innebär längre sjukskrivningstider och därmed högre kostnader för transfereringar och bortfall i produktionen. vill införa en nationell vårdgaranti för att korta köerna och minska människors lidande. Påfrestningar i privatlivet. Arbetsmiljön har stor betydelse för människors välmående, som sjukskrivningar också orsakas av faktorer utanför arbetslivet. Samhället måste utformas så att alla får bättre möjlighet att påverka sin vardag. Om människor kan leva på sin lön och familjerna har möjlighet att korta arbetstiden när barnen är små, bidrar detta sannolikt till minskade sjukskrivningsdagar. skatte- och familjepolitik minskar risken för privatlivsrelaterad sjukfrånvaro. Överutnyttjande av systemen. I alla bidragssystem förekommer mer eller mindre medvetet överutnyttjande, så också i sjukförsäkringssystemet. Graden av överutnyttjande påverkas av medborgarnas värderingar, generositeten i systemen och hur de kontrolleras. Våra olika trygghetsförsäkringar präglas av generösa ersättningar och låg kontroll. Överutnyttjande kan bero på att attityder förskjuts vad gäller giltig grund för sjukskrivning, av okunnighet om hur systemet fungerar och det kan bero på fusk. I hur stor omfattning är svårt att beräkna och ska inte överskattas. Fusk förefaller vara vanligast vid kortare sjukskrivningar, som svarar för en relativt liten del av de samlade kostnaderna. Överutnyttjande måste alltid minimeras så att inte gränserna ytterligare tänjs ut. 5.3.2 Slå vakt om samhällets mest utsatta! Tusentals psykiskt sjuka samt alkohol- och drogberoende människor lever under oacceptabla förhållanden och de får inte den hjälp de behöver. manar till kraftsamling för en humanare socialpolitik, för att förbättra villkoren och underlätta återkomst till samhällsgemenskapen. Skyddsbehovet för närstående och allmänheten måste också tillgodoses. Personal i socialtjänst, psykiatri och missbrukarvård förtjänar rimliga möjligheter att göra ett bra arbete. Se även motion 2003/04:Ju316 En modern och fungerande kriminalvård. Utgångspunkterna för politik mot den sociala utslagningen är: Vård- och rehabiliteringskedjan för psykiskt sjuka, drog- och alkoholberoende och hemlösa måste fungera. Anhörigas, närståendes och allmänhetens skyddsbehov måste tillgodoses. Det förebyggande arbetet mot psykisk ohälsa, alkohol-/drogberoende och hemlöshet måste förbättras. 500 miljoner satsas på rehabiliteringsinsatser för psykiskt sjuka som del i en finansiell samordning. Åtgärder som säkrar tillräckliga insatser i form av bostäder/boende, personal samt vårdplatser. Åtgärder som förbättrar samarbetet mellan socialtjänst, psykiatrisk vård, beroendevård och rättspsykiatri. Översyn av lagstiftningen kring tvångsvård, mellantvång, dvs. tvång till medicinering, och att fullfölja behandlingsplan. En sammanhållen elevhälsa. En mobilisering av bl.a. föräldraansvaret mot ungdomars ökande alkoholkonsumtion. 5.3.3 Ett paket mot ohälsan För effektiva åtgärder som minskar ohälsan, antalet sjukskrivningsdagar och förtidspensioneringar måste hela problematiken adresseras. Detta ställer krav på breda arbetsmetoder. Finansiell samordning är en metod där olika myndigheter, arbetsförmedlingen, , med flera, tillsammans fokuserar på individen. En samordning av socialförsäkringssystemen med sikte på en samordnad arbetslivsförsäkring med gemensam myndighetsstruktur är också en viktig åtgärd. För att rehabiliteringsinsatser ska vara effektiva måste de påbörjas . Patienter förbereder sig ofta mentalt för en varaktig sjukfrånvaro. Patienten är mest hjälpt av om tidiga kvalitativa rehabiliteringsåtgärder påbörjas så snart möjligt. Nuvarande rehabiliteringsarbete har god kvalitet, men resurserna är inte tillräckliga för att möta behoven. När det finns brister i organisationen, riskerar tillgången till rehabilitering att bli godtycklig och alltför beroende av den sjukskrivnes egna initiativ. Detta försvårar för den sjukskrivne och minskar motivationen.