mot · GR02MJ367 · 2003-10-07 00:00:00 — Problemet med innehav och spridning av djurpornografiskt material är en komplicerad fråga som måste beaktas utifrån tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Det viktigaste är dock att komma till rätta med problemets kärna, nämligen själva övergreppen. kräver ökade resurser till polisen som därmed kan arbeta mer med granskningsverksamhet. 8 Tillsynen enligt djurskyddslagen Tillsynen enligt djurskyddslagen behöver förbättras. saknar många kommuner en egen djurskyddsinspektör. Djurskyddslagen anses inte tillåta att kommuner går ihop om en djurskyddsinspektör, eller att en kommun delegerar tillsynen till en inspektör anställd av annan kommun. Djurskyddslagen bör härvid ändras så att det i likhet med vad som gäller för tillsyn enligt blir möjligt för kommunerna att samarbeta om tillsynen enligt lagen. Det bör vara möjligt för flera kommuner att kunna gå ihop för att anställa en gemensam djurskyddsinspektör. Det bör också vara möjligt för en kommun att delegera tillsynen till tjänsteman i annan kommun. Ansvaret för den lokala operativa tillsynen enligt djurskyddslagen bör ligga kvar hos kommunerna. Kommunernas ansvar bör tydliggöras. Om tillsynen ej fungerar i en kommun ska länsveterinären kunna besluta om att tillsynen ska ske på annat sätt. Kommunen blir då ersättningsskyldig för denna insats. Detta bidrar till att höja kvaliteten på den kommunala djurskyddstillsynen. 9.1 En ny organisation av veterinärväsendet har i begärt en förändring av organisationen av veterinärväsendet i . Dagens svenska veterinärväsende fungerar dåligt på grund av dubbla roller, som leder till jävsituationer och osund konkurrens. I slutänden är det kvaliteten på veterinärvården som drabbas. Konkurrenssituationen för privatpraktiserande veterinärer är ohållbar på grund av att genom distriktsveterinärorganisationen (DVO) bedriver veterinärverksamhet och konkurrerar med privata veterinärer som man utövar myndighetsansvaret över veterinärverksamheten. Dessutom subventioneras DVO:s verksamhet via skattsedeln, vilket snedvrider konkurrensen till nackdel för privatpraktiserande veterinärer. Ett välkommet uppvaknande från regeringens sida har skett då man i propositionen 2001/02:189 En ny djurskyddsmyndighet lyfter fram att flera utredningar visar att dagens veterinärorganisation och djurskyddstillsyn är behäftad med brister. En viktig brist i nuvarande organisation är att veterinärerna ibland kan hamna i en jävsituation då de också har tillsynsobjektet/bonden som kund. Det kan finnas risk för animositet mellan veterinären och tillsynsobjektet just därför att man inte anlitar veterinären ifråga. Det är även otillfredsställande att veterinärinsatser för sällskapsdjur finansieras via skattesedeln. På förslag av revisorer beslutade föregående (2002/03:MJU10) att ge regeringen i uppdrag att tillsätta en oberoende utredning med uppdrag att lösa problemen med fördelningen av det statliga bidraget till distriktsveterinärorganisationen, statens ansvar för sällskapsdjuren och dubbla roller, dvs. distriktsveterinärernas dubbla roller som myndighetsutövare och praktiserande veterinärer. Vidare beslutade att en oberoende utredning bör ges i uppdrag att redovisa hur omfattande bristerna i djursjukdata är, vad de beror på och vad bristerna har inneburit för statistikens användbarhet. Det är anmärkningsvärt att enhälliga beslut med tillkännagivande till regeringen om att tillsätta dessa utredningar inte nämns i regeringens budgetproposition. Däremot konstaterar regeringen att det ekonomiska resultatet i DVO visar ett överskott på 11 miljoner tack vare ökade uppdragsintäkter. har i tidigare motioner föreslagit att distriktsveterinärorganisationen (DVO) avskaffas och att resurser för myndighetsutövning förs till länsveterinärorganisationen. På tillsynsenheterna skall kompetensen vara stor och veterinärerna förbjudna att ha egen praktik, åtminstone för djur som finns inom tillstånds- och tillsynspliktig verksamhet. På slakterierna ändras ingenting förutom att besiktningsveterinärerna blir förbjudna att ha praktik (åtminstone på animalieproducerande djur). förslag innebär bl.a. att jäv inte uppstår lika lätt mellan veterinärer och kunder/bönder då veterinären inte får ha tillsynsobjektet som kund. Vi undviker också att personer utan sällskapsdjur får finansiera veterinärvård till dessa via skattesedeln. Kompetensen hos veterinärerna och djur- och hälsoskyddsinspektörerna kommer också att stärkas. Dessa är några av skälen till att vi anser att regeringen bör förändra organisationen och tillsätta en utredning för att klargöra de ekonomiska konsekvenserna av en avveckling av distriktsveterinärorganisationen. 9.2 Bekämpande av djursjukdomar inom jordbruket har staten investerat mycket i att förebygga, kontrollera och bekämpa inhemska djursjukdomar och zoonoser. I och med dessa program kan den direkta bekämpningen vid akuta sjukdomsutbrott hållas nere och därmed också statens långsiktiga kostnader, eftersom djurägarna har lagbunden rätt till ersättningar vid sådana utbrott. Dessa uppbyggda kontroll- och bekämpningsprogram är grunden i den svenska modellen för god djurhållning och livsmedelssäkerhet. Under EU-ordförandeskapet drev den förebyggande och proaktiva linjen. Det finns såväl djurskydds- som folkhälsoaspekter. I djurskyddslagstiftningen är djurhälsa en viktig del. Våra djur skall skyddas mot lidande och sjukdom. Ju högre smittryck i djurpopulationen desto större användning av läkemedel (antibiotika). Resistensproblem ökar då i alla led, djur, livsmedel, människor. En försämrad övervakning av sjukdomar som kan smitta till människa, s.k. zoonoser, har direkt betydelse för humanhälsan och för statens kostnader inom humanhälsovården. Detta gäller framförallt för tuberkulos och campylobacter där kontrollen till stor del finansieras via detta anslag. är inom EU officiellt tuberkulosfritt vad avser nötkreatur. Sjukdomskontrollen i landet byggs upp av klinisk övervakning, kontroll- och bekämpningsprogram samt övervakningsprogram. Kontroll- och bekämpningsprogram inrättas främst för sjukdomar som finns i landet. Syftet med kontrollprogrammen kan vara olika. För vissa sjukdomar vill man utrota smittämnet från , t.ex. tuberkulos, bovin enzootisk leukos och BVD. I andra fall är syftet att göra avelsbasen fri från en viss sjukdom, t.ex. Maedi-Visan, eller att hålla förekomsten av smittämnet på en låg nivå, t.ex. salmonella och campylobacter. Epizootisjukdomar är allmänfarliga djursjukdomar som kan spridas genom smitta bland djur eller från djur till människa. Dessa sjukdomar bekämpas som sagt med statliga medel och skall normalt sett inte finnas i landet. Flera av de sjukdomar för vilka programmen finansieras under den aktuella anslagsposten lyder under epizootilagen. Detta gäller tuberkulos, paratuberkulos, Aujeszkys sjukdom och IBR/IPV. Eftersom staten i dessa fall betalar kostnaderna för bekämpning samt ersättning till djurägare har staten ett särskilt intresse av att kontrollera och förebygga sjukdomsförekomsten. I andra fall är förpliktigat att dokumentera frihet från sjukdomar, där vi är officiellt friförklarade och ansökt om eller erhållit s.k. tilläggsgarantier från EU. Handel med levande djur är en stor riskfaktor vad gäller spridning av smittsamma sjukdomar. Erhålls tilläggsgarantier kan ställa krav på provtagning avseende vissa sjukdomar. Vid ett bortfall av dessa kan sjukdomssituationen för mycket allvarliga sjukdomar förändras snabbt. Detta kan komma att medföra kraftigt ökade kostnader för staten. Riskerna med minskade insatser på detta område är således: Djurhälsoprogrammen hotas läggas ner helt eller delvis då kostnaderna är höga för testning och analys. Minskad sjukdomsövervakning leder till försämrad djurhälsa och försämrat djurskydd. Försämrad djurhälsa leder till ökad antibiotikaanvändning och i förlängningen ökad resistensutveckling hos fä och folk. Smitta kan förbli oupptäckt, sprida sig till andra besättningar och även drabba andra djurslag och, vad gäller t.ex. tuberkulos, sprida sig till den vilda faunan. Zoonoser kan spridas till människan. Arbetet med mycket kostsam bekämpning av flera sjukdomar riskerar att spolieras. får svårt att uppfylla sina åligganden gentemot EU vad gäller sjukdomsövervakning. klassning som sjukdomsfri för vissa sjukdomar förloras. Åligganden i samband med tilläggsgarantier kan ej uppfyllas och redan erhållna garantier kan förloras. Liggande ansökningar förlorar sitt värde. Ny smitta kan föras in i landet när tilläggsgarantierna förloras. Slutsatsen måste bli att resurser för djurhälsoprogrammen måste säkerställas. Därför anvisas i budgetmotion för utgiftsområde 23 ett extra anslag på för . von der Esch (kd)