mot · GR02K12 · 2003-10-17 00:00:00 — med anledning av skr. 2003/04:13 Europeiska konventet om EU:s framtid 1 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att konventets förslag sett till helheten är en betydande framgång. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att varje land skall ha en fullvärdig kommissionär med rösträtt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avvisa förslaget om att inrätta en post som vald ordförande för . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ordförandeskapet i skall rotera mellan medlemsländerna i enlighet med de principer som, enligt konventets förslag, skall gälla för flertalet av ministerrådets rådskonstellationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om de nationella parlamentens och domstolens möjlighet att kontrollera subsidiaritetsprincipens efterlevnad. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rätt att väcka talan hos domstolen i frågor som rör subsidiaritetsprincipens tillämpning. tillkännager för riksdagsstyrelsen som sin mening vad i motionen anförs om förändrade och öppnare arbetsformer i den svenska med anledning av de nationella parlamentens vidgade roll enligt konventsförslaget. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om de s.k. passerellerna och flexibilitetsklausulen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör stödja konventets förslag till nya röstregler. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om Revisionsrättens möjligheter att också utföra effektivitetsrevision av EU:s verksamhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utökad samverkan på det utrikespolitiska området. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utrikesministern inte skall vara ordförande i rådet för yttre förbindelser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avvisa förslag om ett gemensamt EU-försvar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att avvisa ett fördragsfäst EU-samarbete vad gäller försvarsmateriel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skapa en gemensam, men inte likartad, flyktingpolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skall arbeta för att fördraget skall utesluta likformighet samt fastställa att de gemensamma reglerna vad gäller asyl- och flyktingpolitik även skall utgöra minimiregler. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att demokrati bör vara det övergripande målet för EU:s biståndspolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om rättssäkerhetsgarantier i EU:s rättsliga samarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en europeisk åklagare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att främjande av en god folkhälsa bör ingå bland EU:s mål. 2 Den liberala visionen ett medborgarnas Ett nytt växer fram ett som är delat mellan öst och väst. får Europeiska unionen tio nya medlemsstater. Inom bara kommer EU att bestå av 400450 miljoner invånare. Europeiska unionens utvidgning har varit en hjärtefråga för liberaler. Att utvidgningen nu kommer till stånd är en stor framgång. Ett enat är ett tryggare och säkrare . Det är ett nytt vi ser också i ett annat avseende. som allt fler länder ansluter sig till unionen fördjupas det europeiska samarbetet. Samverkan för att möta vår tids stora utmaningar miljöförstöringen, den internationella brottsligheten och arbetet för fred och säkerhet, för att ta några exempel förstärks. Öppenheten, insynen och den demokratiska kontrollen utvecklas. Europatanken är i grunden liberal. Tanken på ett samarbete där européer tillsammans, över och oberoende av nationsgränser, kan lösa problem är ett utslag av den internationalism som är en fundamental del av liberalismen. Europeiska unionen är ett samarbete mellan länder som ytterst syftar till ett samarbete mellan människor. strävar efter ett medborgarnas . Européernas direkta insyn och inflytande i Europeiska unionen bör utvidgas och bl.a. därigenom nå en ökad legitimitet hos européerna. vision är att EU utvecklas till en form av federalt system en överstatlig demokratisk arena med enkla, öppna och effektiva modeller att fatta beslut. Ett federalt system innebär för oss, för det första, en ständig strävan efter tydlig maktdelning mellan europeisk nivå och nationell nivå. Kompetensfördelningen bör ta sin utgångspunkt i närhetsprincipen, det vill säga idén att besluten skall fattas så nära den enskilde medborgaren som möjligt. I den aktuella debatten ligger vår vision därför närmast den tyska innebörden av begreppet federalism (på federalt sätt). En, i en europeisk författning, reglerad princip för kompetensdelning och en process för dess praktiska tillämpning utgör värn mot centralistiska tendenser. För det andra betyder den federala principen att besluten på europeisk nivå skall fattas i öppna, lättbegripliga och demokratiska former. Det innebär att vi välkomnar förenklingar som gör EU:s sätt att fatta beslut lättare att förstå för medborgarna. Ett demokratiskt väl fungerande system bör tjäna som ett pedagogiskt system. Det indirekt valda och slutna ministerrådet som representerar medlemsstaternas regeringar bör ges mindre makt till förmån för det direktvalda . bör ministerrådet och omvandlas till ett slags tvåkammarsystem med en första kammare som representerar medlemsstaterna (motsvarande dagens ministerråd) och en andra kammare som representerar unionens befolkning i sin helhet (motsvarande dagens Europaparlament). Vår syn på det europeiska samarbetet på utvecklas i övrigt närmare i vår Europapolitiska motion. Det förslag som Europeiska konventet har lagt fram är i ljuset av vår syn på det europeiska samarbetets principiella inriktning sett till sin helhet en stor framgång. Utkastet till konstitutionellt fördrag slår fast vilka befogenheter som ska ligga på europeisk respektive nationell nivå, det ger mer inflytande till och de nationella parlamenten på ministerrådets bekostnad och det stärker unionens kapacitet att agera kraftfullt på en rad områden. Det gäller inte minst de rättsliga och inrikes frågorna samt inom utrikes- och säkerhetspolitiken. I arbetet under regeringskonferensen är det viktigt att skydda denna helhet. I sin skrivelse till redovisar regeringen sin bedömning av konventets resultat. På flera punkter är redovisningen av regeringens bedömning så till den grad oprecis att den är svår att identifiera, men dock inte genomgående så oprecis att det inte går att på flera punkter konstatera att den avviker från bedömning. Arbetet med att utarbeta ett nytt konstitutionellt fördrag för EU är nu inne i ett skede där ska slå fast den utgångspunkter för de regeringsförhandlingar som just har inletts. I motionen redovisar dels sin bedömning av helheten, dvs att konventets förslag ur ett liberalt perspektiv är en stor framgång, dels en rad utgångspunkter och positioner som bör inta, och därmed vilka frågor vi menar det är särskilt viktigt att regeringen driver med kraft under förhandlingarna. 3 De institutionella frågorna 3.1 Kommissionen och dess sammansättning Konventet har föreslagit att alla länder ska ha en egen kommissionär men att alla länder efter 2009 inte ska ha fullvärdiga sådana; endast 15 länder ska ha rösträtt. Rösträtten är, enligt förslaget, tänkt att rotera jämlikt mellan medlemsstaterna. Kommissionsordföranden väljs av på förslag av . En kommissionär ska avgå om kommissionsordföranden begär det. Regeringen tar i sin skrivelse inte någon entydig ställning till frågan om varje medlemsland ska ha en egen kommissionär med full rösträtt. Det är en passivitet och brist på klarspråk som förvånar. Enligt mening är det viktigt för kommissionens legitimitet inom hela unionen att varje land har en fullvärdig kommissionär. Det förslag som konventet i denna del lägger fram riskerar att skapa ett A- respektive ett B-lag bland kommissionärerna. Det måste därför avvisas. Däremot är det naturligtvis så att också kommissionens arbete måste fungera effektivt. Det är viktigt inte minst i perspektivet av den utvidgning som unionen står inför. Ett annat, och intressantare, förslag för att garantera ett effektivt och smidigt arbete i kommissionen anknyter till en idé som kommissionen själv har torgfört. Kommissionen skulle kunna arbeta i mindre grupper kring vissa frågor; alla frågor behöver inte nödvändigtvis komma upp till behandling i hela kommissionen, även om det ska vara möjligt att lyfta upp särskilt viktiga principiella frågor till avgörande i kommissionen i sin helhet. Det är ett alternativ till konventets tankegångar som seriöst bör prövas under regeringsförhandlingarna. välkomnar i övrigt de förslag i konventets fördragsutkast som innebär att det ska bli lättare att ställa enskilda kommissionärer till svars för sina gärningar. Det är ett inte obetydligt steg i riktning mot förstärkt parlamentarisk kontroll av kommissionen. 3.2 ordförande/president för (stats- och regeringschefernas toppmöten) blir en egen, formellt reglerad institution inom unionen, enligt konventets förslag. Rådet ska ledas av en särskilt vald ordförande som väljs av rådet på och kan omväljas en gång. Rådsordföranden ska leda rådets arbete och representera unionen utåt i frågor som rör utrikes- och säkerhetspolitiken utan att åsidosätta den europeiske utrikesministerns ansvar. Frågan om en post som vald ordförande för ska inrättas är en för regeringens relationer med skadlig följetong. har markerat att den är motståndare till tanken på en vald ordförande. Det skedde senast när tog ställning på grundval av ett betänkande från det sammansatta konstitutions- och utrikesutskottet. Regeringens hantering av frågan har lett till att bland andra statsministern skarpt har kritiserats av konstitutionsutskott. vidhåller sitt motstånd mot att ska få en vald ordförande. Enligt vår uppfattning stärker det förslaget de stora ländernas redan starka ställning i samarbetet. Det stärker även ministerrådet, det vill säga den institution i det europeiska samarbetet som av många förknippas med slutenhet och uppgörelser utan normal medborgerlig insyn och under bara indirekt folkvald kontroll. Inriktningen i det konstitutionella reformarbetet bör vara den motsatta. De organ och institutioner inom EU som står för öppenhet och möjlighet till demokratiskt ansvarsutkrävande bör istället stärkas. Det gäller inte minst . Istället för att inrätta en vald ordförande för bör den nuvarande principen om att ordförandeskapet ska rotera mellan medlemsstaterna bevaras. Konventet har föreslagit, när det gäller alla rådsformationer förutom rådet för utrikes relationer, att ordförandeskapet ska löpa på en period om . Enligt konventets tankegångar är det också möjligt att införa olika modeller av gruppordförandeskap, där flera länder delar på ordförandeskapet. Det är en modell som, enligt vår mening, bör vara vägledande för också hur ska ledas framöver. I fråga om ministerrådet har konventet förslagit att ordförandeskapet också fortsättningsvis ska rotera mellan medlemsstaterna. Ordförandeperioden ska dock löpa . Rådet för externa relationer (dvs. utrikesfrågor) föreslås emellertid ledas av unionens utrikesminister. Rådet för allmänna frågor ska fungera som ett särskilt lagstiftningsråd. ges ett väsentligt ökat inflytande. Den så kallade medbeslutandeproceduren blir huvudprincip och parlamentet får utvidgad makt bland annat i budgetfrågor. är i huvudsak positivt till de föreslagna förändringarna. Vi välkomnar särskilt de steg som tas i riktning mot ökat inflytande för ; det ligger i linje med den långsiktiga liberala visionen om framtid. Däremot ställer vi oss kritiska till tanken att rådet för allmänna frågor ska fungera som ett särskilt lagstiftningsråd. Det är svårt att se vad det finns för starkt vägande skäl för att skilja på den förberedande politiska beredningsprocessen, som ska ske i respektive rådsformation, och det formella beslutet, som föreslås fattas i en särskild rådsformation. På denna punkt delar vi regeringens uppfattning. Vad beträffar den nye europeiske utrikesministern, dennes roll och befogenheter återkommer vi nedan under avsnittet om utrikes- och säkerhetspolitik. 3.4 De nationella parlamentens roll subsidiaritetsprincipen Konventet föreslår att de nationella parlamenten ska se till att subsidiaritetsprincipen efterlevs. Lagförslag från kommissionen ska skickas till de nationella parlamenten. Om en tredjedel av parlamenten protesterar måste kommissionen ompröva sitt förslag. Inom området för rättsliga och inrikes frågor räcker det med att en fjärdedel av parlamentet reser invändningar för att kommissionen ska tvingas ompröva sitt förslag. Också domstolen ska kunna pröva talan om åsidosättande av subsidiaritetsprincipen. Regeringen stödjer konventets förslag till kontroll av subsidiaritetsprincipen men till synes utan någon större entusiasm. Det är, enligt mening, väsentligt att kraftfullt stödjer de tankegångar som konventet på denna punkt för fram. Att beslut ska fattas så nära medborgarna som möjligt och att den maktdelning mellan unionen och medlemsstaterna som det konstitutionella fördraget ger uttryck för respekteras är, från liberal synpunkt, en av den nya författningens centrala delar. Subsidiaritetsprincipen är viktig från både demokrati- och effektivitetssynpunkt. Det är också positivt att, enligt förslaget, domstolen ska kunna pröva en talan om åsidosättande av subsidiaritetsprincipen. Det är möjligt att den möjligheten ytterligare kan behöva utvecklas och preciseras. Däremot ställer sig tveksamt till tanken att ska kunna väcka talan hos domstolen. Det är staterna som är medlemmar i och bär upp unionen. Följaktligen är det makt- och kompetensförhållandet mellan unionen å ena sidan och medlemsstaterna å den andra som konstitutionen bör fokusera och reglera. Hur staterna internt organiseras i termer av exempelvis regionalt eller lokalt självstyre är inte en fråga för Europeiska unionen och dess konstitutionella fördrag. De nationella parlamentens utvidgade roll ställer krav på att den svenska former för arbete med Europafrågor reformeras. har krävt att fackutskotten ges en tydligare roll i granskningen av europeisk politik inom sitt område. Vi har också föreslagit att sammanträden som grundregel ska vara öppna. Det är viktigt för att förankra Europatanken i svensk inrikespolitik och skulle höja kvaliteten i det parlamentariska arbetet i och fackutskotten. 3.5 Passerellerna och flexibilitetsklausulen Konventets förslag innebär att det i ett par artiklar i fördraget (artiklarna 24.4 och 39.8) öppnas en möjlighet för att med enhällighet kunna besluta att man ska gå över till kvalificerad majoritet, utan att fördraget ändras, på områden där den principen tidigare inte har gällt. Den så kallade flexibilitetsklausulen (artikel 17) ger uttryck för en liknande tankegång. Enligt uppfattning bör avvisa alla förslag om att fördragen ska kunna ändras utan att den normala proceduren för fördragsändringar följs, det vill säga att de ska behandlas och ratificeras i de nationella parlamenten. Att införa bestämmelser av det slag som föreslås strider mot grundtanken med att över huvud taget skaffa sig en konstitution. Om medlemsstaterna vill skapa ordning och reda inom unionen ska unionen då ha regler som säger att man då och då kan gå runt reglerna? Det konstitutionella fördraget ska slå fast vilken beslutskompetens unionen, respektive medlemsstaterna, ska ha. Den maktfördelningen får inte rubbas med mindre än att fördraget ändras på ett sådant sätt som fördraget föreskriver. Det är en fråga av betydande principiell vikt som regeringen bör driva starkt under regeringskonferensen. Enligt konventets förslag ska kvalificerad majoritet i rådet och medbeslutande av vara huvudregel. För majoritet i rådet krävs att en majoritet av medlemsstaterna som har av unionens totala befolkning stödjer förslaget. På denna punkt är regeringen vag och otydlig. Regeringen kan uppenbarligen tänka sig att acceptera konventets förslag som ett led i en helhetslösning på det institutionella området men synes i första hand vilja slå vakt om röstreglerna enligt . Enligt mening bör konventets förslag stödjas. Det skapar ett enklare beslutsfattande som också framstår som mer hållbart för framtiden. Det innehåller en rimlig kompromiss mellan principerna om en staten röst och en personen röst. 3.7 Granskningen av EU:s verksamhet Inte minst har ett antal missförhållanden inom Europeiska unionens förvaltning uppdagats. Kampen mot fusk, bedrägerier och korruption måste stå högt på unionens dagordning. Det är av stor vikt för att unionen ska åtnjuta förtroende hos medborgarna. Revision och granskning för emellertid en tämligen undanskymd tillvaro i regeringens skrivelse till . Granskningen av EU:s verksamhet måste skärpas. Det är väsentligt att exempelvis ägnar tid och kraft åt kontrollen av EU:s förvaltning. Revisionsrätten har av naturliga skäl en central roll i granskningsarbetet. I konventets utkast till fördragstext synes emellertid Revisionsrättens roll inskränka sig till att ägna sig åt räkenskapsrevision. Det bör övervägas om Revisionsrätten också ska ges möjlighet att utföra effektivitetsrevision av EU:s verksamhet. 4 Utrikes- och säkerhetspolitiken röst behövs i världen. Mänskliga rättigheter, demokrati, marknadsekonomi och frihandel ses med rätta som universella värden, men de är alla värden som först formades och kläddes i ord i . Därför är det en paradox, och en stor förlust, att inte har en tydligt definierad röst i världspolitiken till försvar för dessa ideal. Det finns många brister: otillräckliga beslutsprocesser, bristande politisk vilja, otillräckliga resurser för samordning och kapacitetsuppbyggnad samt en otydlighet i vår yttre representation. Allt det vill åtgärda. vill sålunda understryka behovet av en utökad samverkan på det utrikespolitiska området. Vi föreslår, för varje punkt där ökad samverkan behövs, verkligt verksamma åtgärder och inte vad som måste ses som lätt uppgivna halvmesyrer. Vår utgångspunkt är dock att utrikespolitik alltjämt till stor del är en angelägenhet för regeringar och att därmed ministerrådet inom EU spelar en viktig roll. Europeiska unionens beslutskapacitet inom utrikespolitiken måste förstärkas. Konventet föreslår, bland annat, i det syftet att de två rollerna som utrikeskommissionär respektive generalsekreterare/hög representant i ministerrådet för utrikesfrågor slås samman till en funktion. Att sammanföra de två uppgifterna och mandaten till en roll, utrikesministerns, är nödvändigt för att stärka EU:s utrikespolitiska röst. motsätter sig dock, liksom regeringen, att utrikesministern skall agera ordförande i rådet för yttre förbindelser. Det kan leda till en olycklig sammanblandning av rådets och kommissionens respektive roller. Inom utrikespolitiken har rådet en tydligt beslutsfattande funktion medan kommissionen har en mer exekutiv och verkställande roll. Den rollfördelningen bör vara så klar och tydlig som möjligt. Ökad samverkan mellan medlemsstaterna förutsätter att beslut kan fattas med kvalificerad majoritet i ministerrådet i långt större utsträckning än vad som är fallet . Detta blir än mer uppenbart med tanke på att antalet medlemsländer nära nog fördubblas inom mindre än . Kvalificerad majoritet bör vara den ambitiösa huvudregeln, enhällighet bör vara undantag. I övrigt instämmer vi med de generella principer som uttalas i skrivelsen om varje lands rättighet att åberopa nationellt intresse, konstruktivt avstående samt frivilliga koalitioner. Konventets förslag innebär att den gamla pelarstrukturen avskaffas och att det därmed blir möjligt att slå fast målen för EU:s yttre agerande i en samlad fördragsartikel. välkomnar sålunda den nya målparagrafen för utrikespolitiken. avvisar alla tankar på ett EU-försvar, även om vi som bekant inte står bakom den grundläggande utgångspunkten i form av svensk säkerhetspolitisk doktrin. Vi anser att säkerhet och möjligheter att ta tillvara sina europeiska och globala egenintressen genom att utöva inflytande internationellt främjas genom att vi utan dröjsmål söker medlemskap i , där de flesta EU-länder, samt är medlemmar. Däremot är vi klart positiva till EU:s civila och militära krishanteringsarbete samt solidaritetsklausulen om assistans efter terrorattacker och katastrofer. har EU tagit över ledningen av poliskåren i Bosnien och fredsstyrkan i . Den senare insatsen bygger på utnyttjande av Natos planerings- och ledningsresurser. Det är viktiga insatser för internationell fred och stabilitet. Vi tillbakavisar tanken på att vissa EU-länder skall kunna gå före, utfärda försvarsgarantier för varandra och driva försvarspolitik i EU:s namn. På utrikes- och säkerhetspolitikens område är det viktigt att alla medlemsstater står bakom den förda EU-politiken. är också skeptiskt till ett europeiskt samarbete på försvarsmaterielsidan som riskerar att exkludera Nato, särskilt , på ett område där alla Natoländer bör vara med på lika villkor. Vi vill inte riskera att det skapas nya skiljelinjer gentemot bl.a. och Nato. Det är för oss uppenbart att både långsiktiga och kortsiktiga intresse ligger i en stark transatlantisk länk, inte i isolering från eller, än värre, konfrontation. En engagerad politik gentemot tredje världen är en viktig del i en samlad europeisk utrikespolitik. EU måste föra en politik inriktad på frihandel, vad gäller främst icke-tariffära handelshinder och subventioner, främst på jordbruksområdet, men även sänkta tullar. EU har och inte visat vare sig vilja eller förmåga att kunna vara en effektiv förhandlare i multilaterala handelsförhandlingar inom WTO. Unionens beslutsprocedurer inom handelspolitiken måste effektiviseras. EU bör också stå för ett högt och effektivt bistånd. EU och EU-länderna är redan världens största biståndsgivare men kan göra betydligt mer. Detta politikområde föreslås i konventets förslag få fattigdomsbekämpning som övergripande mål. anser att istället demokrati bör vara det överordnade målet för bistånd. 5 Asyl- och flyktingpolitiken Arbetet med att utforma en gemensam asyl- och flyktingpolitik i EU befinner sig i en formativ fas. motsätter sig tendenser som finns, men också tidigare, till skärpningar i de europeiska ländernas flyktingpolitik. får inte svika sitt humana uppdrag. Asylrätten måste värnas. Människor ska inte skyfflas runt som boskap mellan olika länder för att få söka asyl. För att se till att alla länder tar sitt ansvar krävs det gemensamma regler i unionen. står därför bakom arbetet inom EU med att skapa en gemensam flyktingpolitik. Den gemensamma politiken ska utformas med minimiregler som bevarar det enskilda landets möjlighet att föra en mer solidarisk politik. Sålunda ska de som vill driva på för en mer human politik kunna gå före med mer solidariska regler än vad det gemensamma regelverket föreskriver. En gemensam, men inte likriktad, flyktingpolitik som utformas på detta sätt medför att alla medlemsländer tvingas ta ansvar. I konventets förslag presenteras en ny beslutsform för EU:s framtida asyl- och flyktingpolitik. står, liksom regeringen, bakom denna princip, dvs. att kvalificerad majoritet i stället för enhällighet ska användas som beslutsmodell. Något vi däremot finner bekymmersamt är att ordet minimistandarder konsekvent strukits, i det förslag som konventet lagt fram. Precis som Amnesty, Röda Korset och anser vi att konventets förslag kan komma att tolkas som att ingen medlemsstat ska avvika från övriga genom att tillämpa en mer solidarisk politik i dessa frågor. Dessvärre berör regeringen i den aktuella skrivelsen varken problematiken i sig eller redogör för eventuella konsekvenser av förslaget.