mot · GR02Fö2 · 2003-09-19 00:00:00 — med anledning av förs. 2002/03:RR19 revisorers förslag angående styrningen av det militära försvaret tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vad revisorerna i sin helhet anför under kapitel 6 i rapporten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att anslagsstrukturen utreds. beslutar vid antagande av budget för riksdagsförvaltningen att beakta vad som i motionen anförs beträffande försvarsutskottets kansliresurser. Vem styr försvaret? revisorers sammanfattande rapport om vem som sköter styrningen av försvaret utmynnar i slutsatsen att det gör Försvarsmakten själv. Inte , inte regeringen och heller inte försvarsledningen. Den verksamhet som kostar skattebetalare lever i stor utsträckning sitt eget liv. Att under sådana förhållanden garantera landet valuta för försvarsanslagen blir omöjligt, liksom att utkräva politiskt ansvar från de förtroendevalda. revisorer anser att Försvarsdepartementets bristande förmåga till självständiga analyser och adekvata målbeskrivningar omöjliggör en effektiv styrning från departementets sida. Det får följden att även den övergripande styrning och uppföljning som skall svara för allvarligt drabbas. ges inte ett tillräckligt och tydligt underlag. Mer överraskande är dock att inte heller Försvarsmaktens högsta ledning bedöms utöva en ändamålsenlig styrning. I revisorernas rapport ger myten om en starkt hierarkisk organisation vika, när ÖB tvingas förhandla med enskilda förbandschefer om vilket underlag beträffande personalbehovet som skall lämnas till ! Revisorernas syn på bristande styrning inom försvarsmyndigheterna delas i allt väsentligt av liberalerna. De åtgärder som föreslås i olika sammanhang är lätta att ställa sig bakom. Även om kritiken är mångfacetterad och i stycken rör detaljer ifråga om organisation, redovisningsformer, bemanning m.m. så blir helhetsintrycket förödande. Därför finns det all anledning för liberalerna att stödja hela det batteri av åtgärder som föreslås. liberalerna yrkar att ger regeringen tillkänna vad revisorerna i sin helhet anför under kapitel 6 i rapporten. I flera centrala delar har emellertid revisorerna avstått från att ge konkreta förslag till förbättringar av främst den politiska styrningen. Viktigast i detta hänseende torde vara att förslag om, eller ens krav på utredning av, ny anslagsstruktur saknas beträffande Försvarsmakten. Av revisorernas rapport framgår att kostnadsredovisningen, utan föregående riksdagsbeslut, fortlöpande förenklats. minskade uppdelningen på så sätt att 15 redovisningsområden blev 6, vilka senare minskats till 2, nämligen redovisningen av anslagen för förbandsverksamhet resp. materiel. Att nu kräva en större förgrening av redovisningen på flera verksamhetsområden är naturligt. bör det övervägas om inte också anslagsstrukturen bör förändras på motsvarande sätt. Att det råder symmetri mellan anslagen och redovisningarna innebär förvisso en mer handfast politisk styrning som kan äventyra ett flexibelt resursutnyttjande inom verksamheten. Å andra sidan förbättras möjligheterna till uppföljning och styrning mot övergripande politiska mål. Icke minst det sistnämnda förefaller ändamålsenligt med hänsyn till de svårigheter som uppenbarligen finns ifråga om måluppfyllelse. Ser man till de 6 redovisningsområden som fanns är flera av dem sådana som fått stryka på foten. Allra tydligast gäller detta till exempel utvecklingen av beredskapen och samarbetet samt samordningen med de s.k. blåljusmyndigheterna i rapporten uttryckt som stöd till samhället. bör ge regeringen tillkänna att anslagsstrukturen utreds i enlighet med vad som ovan angivits i denna del. Revisorerna följer i sina förslag heller inte upp önskan att stärka Försvarsberedningen. Försvarsberedningen gör omvärldsbedömningar inför försvarsbesluten och fungerar som ett viktigt försvarspolitiskt debattforum. liberalerna anser att den kunskap och kompetens som finns samlad i beredningen bör stärkas genom utökade, och av Försvarsdepartementet oberoende, utredningsresurser. Beredningen bör ges ett tydligare uppdrag att fortlöpande analysera måluppfyllelsen inom försvarsmyndigheterna och rapportera härom såväl till regeringen som till försvarsutskott. Även om det i första hand måste ankomma på regeringen själv hur man disponerar anslaget för och hur dess organ skall arbeta faller det sig naturligt att uppmärksamma regeringen på dess möjligheter att på detta sätt stärka uppföljningen av försvarsmyndigheterna. Än mer iögonfallande är behovet att förstärka möjligheter att kontrollera och följa upp det militära försvaret och dess stödmyndigheter. Den handfull tjänstemän som försvarsutskottet har till sitt förfogande för denna uppgift skall ställas i relation till över 100 anställda på Försvarsdepartementet och nära 700 anställda på Högkvarteret. Om med trovärdighet skall utföra sin styrande och granskande uppgift måste utredningskapaciteten på försvarsutskottets kansli förstärkas avsevärt. Det är, icke minst mot bakgrund av Försvarsdepartementets tillkortakommanden ifråga om självständiga och relevanta analyser, inte rimligt att enkom skall hålla tillgodo med det underlag som regeringen levererar. Framtiden får utvisa om detta behov accentueras av att inte längre förfogar över en egen revisionsverksamhet, vilken tidigare kunnat bistå utskott med värdefulla fördjupningsstudier i hur olika verksamheter bedrivs. bör vid antagande av nästa budget för riksdagsförvaltningen beakta vad som ovan anförts beträffande försvarsutskottets kansliresurser.