ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GR02L249 · 2003-10-07 00:00:00 — Egendomsförhållandet mellan makar, partner eller sambor tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att sådan egendom som make eller partner eller sambo erhållit i gåva eller i arv skall vara mottagarens enskilda egendom. Egendomsförhållanden inom äktenskapet har månghundraåriga traditioner. Motivet till den reglering som gäller har varit att tillförsäkra den svagare parten en skälig utkomst efter en skilsmässa eller ett dödsfall. Med den alltmer utvecklade jämställdheten mellan könen, där parterna i ett förhållande vanligtvis är självförsörjande, minskar behovet att ekonomiskt skydda någon av parterna. Det ökande antalet separationer gör också att betydelsen ökar av hur egendom som erhållits i gåva och arv regleras. I 7 kap. och 4 § sambolagen bestäms vilken egendom som kan vara enskild egendom i äktenskapet eller i samboförhållandet. I huvudsak är det, förutom den egendom som parterna själva har förordnat om skall vara enskild, sådan egendom som part erhållit i gåva eller i arv och där givaren eller arvlåtaren förordnat om att som villkor för gåvan eller arvet skall egendomen vara enskild. För registrerade partner gäller motsvarande regler som för äkta makar. är alltså huvudregeln den att en gåva eller ett arv är giftorättsgods för mottagaren. Detta medför att denna egendom ingår i en bodelning vid en eventuell separation. För att egendomen skall bli enskild krävs antingen att parterna genom äktenskapsförord gör den enskild eller att givaren eller arvlåtaren reglerar saken i gåvobrevet eller i testamente. Detta anser vi vara fel. I stället bör huvudregeln vara att sådan egendom som part erhållit i gåva eller i arv skall vara mottagarens enskilda egendom. Om sedan en givare eller en testamentstagare inte uttryckligen förbjudit det så skall part ha möjlighet att genom äktenskapsförord göra egendomen till giftorättsgods.
mot · GR02L250 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av att fastighetsmäklarlagen ses över. Den svenska fastighetsmäklarkåren består av ca 4 600 av , , registrerade fastighetsmäklare. Endast ca 300 av dessa har högskoleutbildning, medan merparten endast har en 340 timmars komvuxutbildning. Andra industriländer har 5 till 20 gånger högre mäklartäthet. De främsta skillnaderna mellan en förstklassig och en undermålig mäklare framträder dels i den skriftliga objektbeskrivningens kvalitet och omfång, dels i den av mäklaren använda prissättningsmetoden för objektet. Även antalet visningstimmar per objekt har stor betydelse för kvaliteten hos mäklartjänsten. Med denna inställning blir kvaliteten i mäklartjänsten lidande. Skillnaden mellan vad kunderna vill ha och vad konsulten presterar torde vara betydligt större inom fastighetsmäklarbranschen än inom något annat konsultyrke i . har (LU15 s. 10) riktat skarpast möjliga kritik mot FMN, men tillståndet inom branschen och inom FMN har inte förändrats. Det är tydligt att kritiken alldeles saknar praktisk effekt. Ledamöterna i bör stå på konsumenternas sida. I detta sammanhang bör beaktas att några högskolemäklare på ett förtjänstfullt sätt utvecklat nya metoder och kraftfullt medverkat till att fyra högskolor börjat utbilda mäklare. Fler mäklare med högskolekompetens behövs, men för branschens kunder är också andra insatser angelägna för att få en så kvalitativ mäklarverksamhet som möjligt. Det kan vara att all budgivning via mäklare åtföljs av lägesrapporter, där i vart fall de fem högstbjudande spekulanterna kontinuerligt kan följa hur budgivningen framskrider. Det kan vara genom att objektbeskrivningarna är korrekta och innehåller all relevant information om objektet. Det kan vara i form av att åläggs att upprätta en särskild lista över de mäklare som är akademiker och är skyldig att kostnadsfritt skicka listan till varje beställare. Det kan också vara att åläggs att avregistrera mäklare som kallar sig auktoriserade men i verkligheten inte är det. Eftersom det gått tillkännagivande angående en ändring i fastighetsmäklarlagen och något lagstiftnigsarbete ännu inte inletts, hoppas jag att regeringen omgående beslutar om direktiv till den aviserade utredningen och att denna genomförs skyndsamt. Utredningen bör beakta att enbart meriterade och högskoleutbildade mäklare skall vara representerade i , att samtliga akademiker med utredarkompetens, bl a alla civilingenjörer, civilekonomer, jurister och högskolejournalister, efter en fempoängs kompletteringskurs i mäkleri skall bli berättigade att bli registrerade som fastighetsmäklare; att se över insatser som behövs för en högre kvalité och trygghet för fastighetsmäklarbranschens kunder, samt möjligheten till högskoleutbildning för mäklare i .
mot · GR02L251 · 2003-10-07 00:00:00 — Rätten att väcka talan om umgängesrätt begär att regeringen lägger fram förslag till ändring i 6 kap. 15 a § FB, så att mor- och farföräldrar kan väcka talan i domstol om rätt till umgänge med avlidna barns barn i de fall barnens vårdnadshavare motsätter sig det begärda umgänget. Vi anser att mor- och farföräldrar skall ha en lagstadgad rätt att på egen hand väcka talan i domstol om umgänge med sitt avlidna barns barn, om barnens vårdnadshavare motsätter sig det umgänge som begärs. Så är det inte . Enligt svensk lag har mor- och farföräldrar ingen möjlighet att få sin rätt till umgänge med sina barnbarn rättsligt prövad. Mor- och farföräldrar hamnar i en rättslös situation om de vägras rätt till umgänge med sina barnbarn.
mot · GR02L252 · 2003-10-07 00:00:00 — 1 Förslag till riksdagsbeslut begär att regeringen lägger fram förslag som anpassar dröjsmålsräntan till en sådan nivå att den överensstämmer med de intentioner som tidigare framförts i författningstexter. I 6 § räntelagen regleras hur stor dröjsmålsränta som skall beräknas på fordran som är förfallen till betalning, men för vilken ränta inte är avtalad. Enligt nuvarande lydelse beräknas ränta för år enligt en räntefot som motsvarar den vid varje tid gällande referensräntan enligt 9 § samma lag med ett tillägg av . Referensräntan fastställs enligt nämnda 9 § för varje kalenderhalvår genom särskilt beslut av . är referensräntan fastställd till . Det betyder att dröjsmålsräntan enligt 6 § f.n. är . När räntelagen antogs anfördes i prop. 1975:102 sid. 89 att önskemålet att dröjsmålsräntan bör verka som påtryckningsmedel tillgodosågs genom att räntenivån något översteg den ränta som är vanlig vid exempelvis checkräkningskrediter. Dröjsmålsräntan bestämdes då till diskontot ökat . Genom lagändring 1984 (SFS 1984:291) ändrades dröjsmålsräntan till diskonto ökat . Till grund för lagändringen låg prop. 1983/84:138. I denna anfördes (sid.4) bl.a. att hade dröjsmålsräntan understigit räntan för checkräkningskredit. För september månad 1983 var genomsnittsräntan för krediter i räkning i affärsbankerna , medan dröjsmålsräntan uppgick till . Mot denna bakgrund föreslogs att dröjsmålsräntan skulle höjas till diskonto ökat . Det uttalades (sid.5) att dröjsmålsräntan borde bestämmas så att den något överstiger den räntenivå som är vanlig vid exempelvis checkräkningskrediter. Men det uttalades (sid. 6) också att förhållanden på kreditmarknaden naturligtvis kunde utvecklas så att en ny justering av dröjsmålsräntan kunde bli nödvändig. Det uttalades också att man bör undvika alltför täta ändringar och att det därför inte borde införas någon årlig justering. ligger ränta på checkräkningskrediter på . Det kan dessutom nämnas att stora företag kan låna på checkräkningskredit till . Rent allmänt kan konstateras att den nuvarande dröjsmålsräntan () framstår som alltför hög. Förutom det allmänna ränteläget bör även följande beaktas. När räntelagen antogs 1975 och den senaste justeringen gjordes gällde en helt annan skatteskala än den som gäller . För en normal konsument har avdragseffekten förändrats, från till . Det betyder att dröjsmålsräntan som påtryckningsmedel har fått en helt annan tyngd. Detsamma gäller för juridiska personer som tidigare beskattades till och . Det är i princip endast enskilda näringsidkare (och vissa handelsbolag) som har en skattesituation som i det här avseendet är någorlunda oförändrad. Den dröjsmålsränta som gäller , medför att det är klart lönsamt för en kreditgivare (frivillig eller ofrivillig) att en skuld löper med dröjsmålsränta. Enligt vår uppfattning framstår det som uppenbart att dröjsmålsräntan är för hög. Regeringen bör därför komma med förslag till ändring enligt vad i motionen anförs.
mot · GR02L253 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att skuldsaneringslagen skall utsträckas till att omfatta också aktiva näringsidkare. Tillväxtens betydelse för välfärden uppmärksammas allt mer. Statsminister inte bara slog fast detta i regeringsförklaringen, utan har därtill kallat till en partikongress , med uppgift att formulera en politik för tillväxt. Enligt den allmänna uppfattningen måste villkoren för småföretagarna förbättras för att den svenska ekonomin skall utvecklas gynnsamt och tillväxten ta fart. De omständigheter som uppfattas som särskilt hindrande för småföretagsamhet rör dels beskattningen av näringsidkarens inkomster, dels komplexiteten i regelverket. Men även bristen på riskkapital har utpekats som hämmande för företagsamheten. En faktor som däremot inte varit föremål för någon nämnvärd diskussion rör situationen för näringsidkaren i samband med insolvens. I finns två uppsättningar lagar för att reglera sådana situationer, konkurslagen och skuldsaneringslagen. För en enskild näringsidkare är sällan till någon hjälp eftersom den enskilde näringsidkaren regelmässigt tvingas teckna en personlig borgen även för lån till näringsverksamheten. Inte heller skuldsaneringslagen är tillämpbar eftersom den inte omfattar aktiva näringsidkare. Jag anser att bör ta initiativ till ändringar i denna lag så att personer kan befrias från den överskuldsättning som uppstått som följd av näringsverksamhet utan att denne tvingas upphöra med sin näringsverksamhet. Det är viktigt i ett dynamiskt näringsliv att synen på misslyckande ändras så att den som misslyckats kan ges möjlighet att starta på nytt och inte tyngas av överskuldsättning .
mot · GR02L254 · 2003-10-07 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om . Vad är en familj? Det borde rimligen vara ett helt civilt begrepp. Politiken bör inte lägga sig i och framför allt inte favorisera vissa livsstilar. Ett vanligt argument i debatten kring partnerskapslagen var att homosexuella relationer inte kunde resultera i egna barn och därför heller inte var att betrakta som en familj. Med detta resonemang finns det bara en enda typ av familjebildning som verkligen går att definiera som en familj, nämligen kärnfamiljen. Alla andra typer av relationer bortdefinieras automatiskt. Redan före partnerskapslagstiftningen fanns det ju fler typer av familjer än kärnfamiljen. Dessutom borde den som använder detta argument logiskt sett också anse att ett heterosexuellt par som inte kan få egna barn inte utgör en familj. Det enklaste och mest rimliga vore om kvinnor, män, kompisar eller syskon reglerade sina förhållanden genom fria civilrättsliga avtal. ger ett paketskydd för alla gifta par oavsett önskemål och levnadssätt. Vid skilsmässor sätts balkens skydd i prövning eftersom väldigt få har tagit reda på vilket skydd och vilka förpliktelser den innebär. Man tror att man har rätt till hälften, men det finns en mängd av kryphål som uppdagas i domstol eller i en förhandling mellan parterna. Dessutom kan man vid äktenskapets ingång förhandla bort delar av skyddet. Människor borde upprätta sina egna avtal mellan varandra. På det sättet blir båda makar medvetna om vilket skydd och vilka förpliktelser som verkligen gäller. Civilrättsliga avtal löser dessutom de skillnader som finns i lagstiftningen mellan hetero- och homosexuella parbildningar. Alla människor är inte juridiskt bevandrade. Därför kan det tyckas att detta blir försvårande för blivande äkta makar. Men finns det standardavtal att köpa i pappersaffärer. Den som hyr ut sin hyreslägenhet i andra hand hittar ett standardkontrakt i butiker. Det skulle kunna vara en modell även för dem som skall flytta ihop eller gifta sig. Regeringen bör tillsätta en utredning som ser över konsekvenserna av ett borttagande av och att den ersätts av civilrättsliga avtal. Till dess att vi övergett äktenskaps- och parlagstiftningen till förmån för fria avtal mellan kvinnor och män i olika konstellationer så är det rimligt att staten, i detta läge, tillhandahåller en så individanpassad och livsvalsneutral familje- och parlagstiftning som möjligt. Vi tycker oss märka att det i nu håller på att formeras en majoritet för denna inriktning på familjepolitiken. Staten bör inte favorisera eller peka ut en viss samlevnadsform. Begreppen familj och familjepolitik måste utvidgas till att omfatta mer än kärnfamiljen, som är långt ifrån den enda familjeformen. Ett modernt samhälle är ett öppet samhälle och omsluter alla oavsett det individuella valet av livsstil. I den bästa av världar skulle det inte finnas något behov av en lagstiftning som berör den privata sfären. Tilltron till människors förmåga att av egen kraft ta hand om sina närmaste i den vidaste bemärkelsen skulle på samtliga områden vara politikens ledstjärna.
mot · GR02L255 · 2003-10-07 00:00:00 — Dömda pedofiler och vårdnad om barn tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vårdnad om barn. tillbaks har vi i en sträng lag om pedofili inom barnomsorg och skola. Sökanden till tjänster inom sådana områden får inte vara dömda för sexuella övergrepp. I klar motsats till detta synsätt har en pedofildömd man tilldömts full vårdnad om sitt barn av svensk domstol. Vi har således lagar som rent generellt diskvalificerar personer att vara tillsammans med barn i skola och barnomsorg. Tillfällen där det oftast finns fler vuxna människor i närheten och där det dessutom finns en stor risk för upptäckt. Risken för barnens del har bedömts som så stor att man inte ens vill riskera möjligheten av eventuella nya brott. Därför är lagen generell och diskvalificerande. Lagstiftningen vad gäller vårdnad om barn är inte lika hänsynstagande till barnen. Där måste myndigheter och domstolar stick i stäv med tidigare nämnd lag göra en bedömning i varje enskilt fall och ta ställning separat. Därför finns risken eller möjligheten att domstolen fäster så stor vikt vid själva lagen om vårdnad, boende och umgänge att man ser mer till den, än till möjliga risker för barnet. Att det i svensk domstol förekommit att en person dömd för pedofili de facto blivit tilldömd vårdnad om ett barn är ett stort ansvar som samhället därmed tagit. Barn skall självklart inte befinna sig i en situation där de riskerar sexuella övergrepp, vare sig på dagis, i skolan eller i hemmet.
mot · GR02L258 · 2003-10-07 00:00:00 — Reglerna om gemensam vårdnad tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om reglerna om gemensam vårdnad. Gemensam vårdnad av barn vid föräldrars skilsmässa kan förorsaka barn stora trauman. Utbildning och ökad barnkompetens är nödvändigt för alla yrkesgrupper som är inblandade. får föräldrar som separerat gemensam vårdnad om sina barn. stärktes barnens rätt till båda sina föräldrar. Det var en efterlängtad lagändring som visade på att de barn som får uppleva att deras föräldrar separerar därmed inte automatiskt mister kontakten med antingen sin mamma eller pappa. Man hade barnens bästa för ögonen och att föräldrars oenighet inte skulle vara avgörande. Denna grundprincip är en bra utgångspunkt och en viktig markering till att barn behöver båda sina föräldrar. I de flesta fall hyser föräldrar respekt för varandra och för barnet, och därmed fungerar det som lagen var tänkt. Men är världen inte så fullkomlig utan av gemensamma vårdnadsärenden går till svensk domstol för rättslig prövning. Barnombudsman har uppmärksammat att just dessa gemensamma vårdnadsärenden är det största problemet för barn i , näst mobbning. Den mest tragiska konsekvensen av regeln om gemensam vårdnad är att den kraftigt har försämrat situationen för barn som far illa. Det kan ha förekommit misshandel och sexuella övergrepp mot en förälder eller ett annat syskon. Även vid fall där polisutredning pågår om skyldighet till brottslig handling mot barnet dömer domstolar i alla fall till gemensam vårdnad och att de oeniga parterna själva måste komma överens. Och det är här hela problematiken ligger. För att en förälder skall mista sin umgängesrätt krävs det exceptionellt starka skäl. Lagen om gemensam vårdnad måste få en annan tillämpning så att inte gemensam vårdnad döms ut om någon i familjen tidigare utsatts för misshandel. Om misstanke om otillbörlig handling mot barnet från någon av föräldrarna har polisanmälts skall umgängesrätt avvaktas tills utredningen är klar. Ett neutralt barnombud skall obligatoriskt utses vid vårdnadstvister. Flera yrkesgrupper måste få utbildning och ökad barnkompetens. Lagen måste ändras så att den ena föräldern inte kan lägga in sitt veto mot att barn behandlas och undersöks av en läkare eller psykolog. Det måste också bli lättare att utdöma besöksförbud när det gäller våld mot en förälder som bevittnas av ett barn. Det är alltid barnen som drabbas hårdast särskilt de barn vars bästa skulle vara den nya lagens motiv.
mot · GR02L260 · 2003-10-07 00:00:00 — begär att regeringen låter tillsätta en utredning som ser över handläggningen av trafikskadeärenden och försäkringsbolagens egna läkares roll. Vid regleringen av trafikskador, särskilt de svårbedömda whiplashskadorna, hamnar ofta den trafikskadade i underläge gentemot försäkringsbolaget. Det har, enligt vår mening, att göra med att försäkringsbolaget har tillgång till fler läkare vid bedömningen och att bolagen numera sällan beviljar juridiskt ombud till den drabbade. Vi vill också peka på den beroendeställning som finns mellan försäkringsbolagets läkare och försäkringsbolaget och att denna läkares bedömning ofta får fälla avgörandet vid oenighet i bedömningen mellan honom eller henne och den behandlande läkaren. Det är också anmärkningsvärt att försäkringsbolagets läkare i sin funktion som sakkunnig inte står under tillsyn av . De trafikskadade drabbas också i många fall av försäkringsbolagens långa handläggningstider vilket leder till ytterligare lidande och kan även skapa ekonomiska problem både för individen och dennes anhöriga. Det är inte enbart den tid det tar, uttryckt i månader och år, som skapar osäkerhet och olägenhet för den skadade utan också ovissheten när ärendet kommer att avslutas. har på regeringens uppdrag undersökt hur trafikskadeärenden handhas av försäkringsbolagen. I rapporten skydd för trafikskadade åtgärder och förslag (dnr 03-513-601) presenterar sin analys av situationen och förslag till förbättringar. Enligt vår mening ger emellertid inte rapporten tillräckligt underlag för att fatta beslut om vilka åtgärder som bör vidtas, bl.a. finns det brister i den del som behandlar beroendet mellan försäkringsbolagen och deras läkare samt det faktum att tidigare förslag från ej har kortat handläggningstiderna. För att yrkandet i motionen ska bli tillgodosett behöver det göras en djupare analys än den som har presenterat. Mot denna bakgrund bör regeringen tillsätta en utredning som uppmärksammar och ser över försäkringsbolagens egna läkares roll i skaderegleringen, innefattande frågor om deras beroendeställning i förhållande till bolaget, deras medicinska ansvar och vilken vikt som i skaderegleringen tillmäts dessa läkares bedömning jämfört med de behandlande läkarnas bedömning. Utredningen bör också behandla frågan om försäkringsbolagens handläggningstider och komma med förslag på hur de kan bli kortare och mer förutsägbara. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.
mot · GR02L262 · 2003-10-07 00:00:00 — Delning av lån vid skilsmässa tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om uppdelning av lån vid skilsmässa eller upplösning av partnerskap. De som ingår äktenskap eller registrerat partnerskap ingår också en egendomsgemenskap, såvida inte annat avtalas i ett äktenskapsförord. Det innebär bl.a. att tillgångar och skulder är gemensamma. Vid skilsmässa eller upplösning av partnerskapet skall all egendom delas. Om paret har gemensamma lån hos bank eller finansinstitut eller en av dem står för lånet och den andra har tecknat borgen sker emellertid ingen uppdelning av dessa skulder vid skilsmässan. De f.d. makarna eller partnerna har därigenom fortfarande en delvis gemensam ekonomi eftersom en av dem kan bli ensamt ansvarig för skuldernas betalning om den andra parten inte fullgör sina ekonomiska skyldigheter gentemot långivaren. Detta oavsett om orsaken är bristande betalningsförmåga, dödsfall eller hämndlystnad. har tidigare i följande betänkande (bet. 1995/96:LU18, 1996/97:LU6, 2000/01:LU13) avvisat liknande motionsyrkanden med motiveringen att lånevillkoren inte kan ändras om inte avtalets alla parter är överens om det. Ett av problemen med det synsättet är att bankerna inte alltid är villiga att göra dessa förändringar i lånevillkoren. Dessutom tar inte utskottet hänsyn till att även låntagarna måste medverka till en sådan avtalsförändring. Det är troligt att den som underlåter att betala också vägrar medverka till en förändring av avtalet och en delning av skulden. Därför behöver gällande regler förändras så att det sker en uppdelning av lån eller betalningsansvar i händelse av skilsmässa och upplösning av partnerskap. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.
mot · GR02L263 · 2003-10-07 00:00:00 — Konsumentperspektiv i EU:s politik tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att anlägga ett tydligt konsumentperspektiv i genomförandet av EU:s politik. Det är viktigt att närma sig medborgarna i det praktiska arbetet med att anlägga ett tydligt konsumentperspektiv i genomförandet av EU:s politik. FN:s riktlinjer för konsumentskyddet är rätten att få basbehov tillgodosedda, rätten till säkerhet, rätten till information, rätten att välja, rätten till inflytande, rätten till tvistlösning, rätten till konsumentkunskap och rätten till hälsosam och långsiktigt hållbar miljö. Dessa riktlinjer bör även arbetas in i riktlinjerna för det europeiska samarbetet. Det gäller att främja hänsynstagande till konsumentintressena inom dessa politiska områden och ge konsumenterna största möjliga nytta av den inre marknaden. Kommissionen ställer i sin strategi upp tre mål för konsumentpolitiken inom EU: en hög gemensam nivå på konsumentskyddet en effektiv tillämpning av konsumentskyddsbestämmelserna konsumentorganisationernas deltagande i EU:s politik. Det är viktigt att vi från nationell nivå fortsätter att driva på dessa frågor, och betonar vikten av att konsumentlagstiftning och konsumentpolitiska beslut efterlevs inom EU. Vi ska fortsätta att stödja åtgärder som syftar till ett närmare samarbete mellan medlemsstaternas myndigheter när det gäller marknadsbevakning och kontroll. Från svensk sida ska vi aktivt påverka konsumentpolitiken i syfte att stärka konsumenternas ställning inom EU. Konsumentorganisationerna bör engageras så att vi på ett konkret sätt ser till att konsumentinflytandet ökar i standardiseringsarbetet.