ip · GQ10250 · 2003-03-24 00:00:00 — Interpellation 2002/03:250 av () till kulturminister om piratkopierade programkort för betal-TV I ett svar på min skriftliga fråga (2002/03:535) om piratkopierade programkort för betal-TV svarar kulturministern välvilligt att regeringen noga följer utvecklingen och därmed är väl medveten om problembilden. Det är en god grund för ett bredare politiskt samförstånd om krafttag mot detta missbruk. På nordisk nivå har , och åstadkommit var sin väl fungerande lagstiftning vilken inneburit hanterbara möjligheter att motverka utbredningen av piratkort. En entydigt bedömning från branschföreträdare och upphovsrättsorganisationer är att den danska och norska lagstiftningen varit mycket framgångsrik. Den nuvarande svenska piratlagen ger dock inte motsvarande skydd mot TV-pirater. Lagen förbjuder försäljning av piratkort @ men inte att inneha ett. Det har visat sig vara en absolut förutsättning att också innehav är förbjudet för att skyddet ska vara effektivt. På goda grunder kan antas att utan ett sådant förbud kommer efterfrågan inte att dämpas och spridningen av dessa kort att fortsättningsvis inte bara bestå och öka i omfattning. Hela den marknadsföring och försäljningen av piratkort och annan piratutrustning som jag refererade till i min tidigare fråga bygger alltså helt på att korten inte är olagliga att inneha och använda i . Inte utan grund är det stora flertalet av hemsidorna på Internet, där piratkort och annan piratutrustning för den nordiska marknaden utbjuds, riktade till svenska konsumenter och på det svenska språket. Detta påverkar inte enbart den svenska marknaden utan underminerar också den samordning och det skydd som finns hos de övriga nordiska länderna på detta område. Jag är väl medveten om den teoretiska skillnad som finns mellan piratdekoderlagen och copyrightskyddet. Djupare sett föreligger dock ingen skillnad. Den kodade TV-signalen är bärare av upphovsrättsligt skyddade verk, till exempel biograffilm vars upphovsmän i slutändan berövas rätten till sin ersättning genom piratverksamhet. Vid en sammanvägning av de olika skyddsintressena är det naturligt att helt i enlighet med artikel6 i Infosocdirektivet försöka stävja kringgående av tekniska skyddsåtgärder för krypterade tjänster. En av de viktigaste åtgärderna är att förbjuda privat innehav och användning av piratkort och annan piratutrustning för att därigenom förhindra att systemet för villkorad tillgång som skyddar verken kringgås. Hur ska upphovsmännen kunna hävda den ekonomiska rätten till sina verk som ingår i TV-tjänster om inte leverantören får ersättning för denna och för den tjänst som utförs? Jag noterar med stor tillfredsställelse att processen att se över den rådande lagstiftningen är inledd. Jag anser dock att det inte föreligger några skäl att skjuta upp åtgärder mot piratkort till dess att rambeslutet om angrepp mot informationssystem, som inte tillför något väsentligt till denna fråga, blir implementerat i svensk lagtsiftning då redan nuvarande direktiv inom området, "villkorad tillgång", och Infosocdirektiven kräver att effektivt skydd mot oauktoriserat nyttjande ska föreligga. Skyddet ska naturligtvis vara logiskt uppbyggt, teknikneutralt och konsekvent, och inte lämna en lucka gällande verk som levereras genom TV-signalen. Mot bakgrund av vad som här anförts önskar jag fråga kulturministern vad hon avser att göra för att möjliggöra att kravet på ett effektivt skydd kan uppfyllas .