ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · GQ10356 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:356 av () till utbildningsminister om läraryrkets attraktivitet Ordet pedagog kan betyda "att leda till källan". Det är en vacker och sann beskrivning av lärarens uppgift: att leda till källor av kunskap, erfarenhet och visdom. Få yrken har sådan betydelse för våra barns och ungdomars utveckling och välbefinnande. Få är de yrken som har sådan betydelse för att lägga grunden till en framtida välfärd. Undersökningar har visat och bekräftat att den allra viktigaste faktorn för om en enskild elev lyckas i skolan är lärarens kompetens. kan det komma att saknas 55000 lärare i , enligt en rapport från (). Anledningen till den väntade stora bristen är att lärarna är den yrkeskategori med högst medelålder och därmed att stora pensionsavgångar står för dörren . AMS efterfrågar därför aktiva åtgärder, i form av fler utbildningsplatser och att få ned sjukskrivningarna. De omkring 100000 som examineras från lärarutbildningarna räcker enbart till att ersätta dem som går i pension. Utöver det tillkommer en ökad efterfrågan på högskoleutbildad personal från framför allt förskolan. AMS konstaterar att behovet av pedagogisk personal beräknas öka bland annat för att maxtaxereformen medfört ökad efterfrågan på barnomsorgstjänster, som kommunerna önskar följa det ambitionshöjande målet om fler högskoleutbildade inom förskoleverksamheten. En konsekvens av dagens skolsituation är stressen. När otryggheten blir norm, arbetsuppgifterna fler och resurserna @ möjligheterna @ minskar, då ökar stressen. Stressen skördar offer. Alltfler lärare @ särskilt kvinnliga lärare @ går in i väggen, knäckta av åratal av slit och långsamt men stadigt försämrade möjligheter att utföra sitt yrke. Detta är larmsignaler som måste tas på allvar. Vi kristdemokrater vill ha en rad insatser för att öka attraktiviteten hos lärarutbildningarna och läraryrket. Mot bakgrund av det ovan anförda vill jag fråga utbildningsministern: Vilka åtgärder avser utbildningsministern att vidta för att det ska finnas tillräckligt många lärare kommande år? Vilka åtgärder avser utbildningsministern att vidta för att öka läraryrkets attraktivitet? Vilka åtgärder avser utbildningsministern att vidta för att minska antalet sjukskrivna och utbrända lärare?
ip · GQ10357 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:357 av () till statsrådet om Riksväg50 Med förslaget till planeringsram för regional infrastruktur , på , har tilldelats näst minst resurser. Endast får mindre, trots stora yta och stora vägnät. Som motiv för den begränsade tilldelningen till har anförts att utöver dessa får länet utbyggnad till fyrfiligt sträckan . Dock med det förbehållet att om kostnaderna överstiger beräkning får merkostnaderna tas av den högst begränsade planeringsramen för länet. I samband med Dalaregementets nedläggning ställde regeringen ut ett klart löfte till regionen att vägsträckan skulle bli fyrfilig. uppdrog regeringen åt , och länen att upprätta långsiktiga infrastrukturplaner. Av de som tidigare avsatts för den regionala transportinfrastrukturen, reserverades i regeringens beslut för sex särskilt utpekade objekt. Två av dessa var Riksväg50 Gruvan-Tallen respektive Riksväg50 Ornäs-Tallen. Om dessa sträckor, som ligger mellan och , slår regeringsbeslutet fast: "Länsplanen i skall innefatta följande åtgärder av planperioden." Med anledning av regeringens sänkta väganslag på för åren 2003@2004 i den ekonomiska vårpropositionen har aviserat att vissa projekt måste senareläggas. Ett av de hotade projekten är enligt utbyggnaden av sträckan på Riksväg50. Planeringsuppdragets formulering "av planperioden" innebär definitionsmässigt och därpå följande år. uttryckta nedprioritering av åtgärden skulle därmed innebära att regeringsbeslutet av frångås. Statsrådet har vid upprepade tillfällen hänvisat till att och avlämnar sina remissbehandlade förslag till planer, när frågor ställts om enstaka infrastrukturprojekts vidare öden i planeringsprocessen. Samma avvaktande attityd kan rimligtvis inte anläggas i förhållande till av regeringen redan beslutade infrastrukturåtgärder. Det slutgiltiga fastställandet av nationella och regionala planer kommer ske sent . Det vore högst otillfredsställande om klartecken för projekt som inplanerats fördröjs på ett sådant sätt att osäkerheten blir en i sig försenande omständighet. Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att de särskilt utpekade projekten i länsplanerna inte nedprioriteras i planering? Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att det i planeringsprocessen slås fast att länsplanen i ska innefatta åtgärder på Riksväg50 Gruvan-Tallen och Ornäs-Tallen?
ip · GQ10360 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:360 av () till socialminister om osteoporos Det finns ett könsperspektiv i så gott som all sjuk- och hälsovård. Kvinnor har delvis andra sjukdomar än män. Symtomen är annorlunda. Behandlingarna är annorlunda. Vården och omsorgen är sämre för kvinnor än för män. Det finns det många exempel på. jämställdhetsministern tillika vice statsministern har aktualiserat frågan vid den genomförda Folkhälsostämman. Men det räcker inte med att beskriva och beklaga att kvinnor behandlas sämre än män i svensk hälso- och sjukvård. Konkreta åtgärder måste vidtas för att bryta denna för kvinnor så ojämlika behandling. Ett exempel på en sjukdom som ofta drabbar äldre kvinnor är osteoporos. Varannan kvinna @ ca 800000 personer @ befinner sig i riskzonen för att drabbas av sjukdomen. Enligt internationella uppgifter får av kvinnorna i riskzonen diagnos. inträffar 70000 frakturer i . för osteoporotiker (ROP) genomförde en kartläggning av landets vårdcentraler. Undersökningen visade att av patienterna i riskgruppen och så liten grupp som av patienterna med ostoeporosfrakturer erbjuds bentäthetsmätning. Med den största andelen höftledsfrakturer i världen och med flest kotfrakturer inom EU intar tillsammans med en topposition i den internationella osteoporosstatistiken. visar det sig att tillhör de länder i EU som är sämst på att diagnosticera osteoporos. Hälften av alla frakturer skulle kunna undvikas om kvinnor med hög risk för osteoporos fick diagnos och medicinsk vård . Socialministern har sagt att han vill avvakta SBU:s nya rapport innan han är beredd att vidta några åtgärder för att förbättra osteoporosvården. Det finns ingen anledning att vänta. Många vårdcentraler lever inte upp till det som SBU sagt tidigare. Jag menar att osteoporos är ett typiskt exempel på hur man allt för ofta behandlar kvinnor i vården. Där män får diagnos och behandling får kvinnor råd och uppmaningar: ta dig i kragen och motionera lite mer och ät lite bättre. Osteoporos kan förebyggas med olika livsstilsförändringar. Men när det första benbrottet inträffat så måste en riktig diagnos ställas och adekvat behandling ges. Jämställdhetsarbetet i har haft framgångar av många skäl. Två vägval har varit viktiga: att sätta upp konkreta mål och att inte av formella skäl avstå från att ta initiativ, och att synliggöra och tydliggöra kvinnors situation och villkor jämfört med mäns genom statistik, siffror och utredningar. Bristen på jämställdhet i sjukvården kan bara motverkas med en uttalad vilja och en tydlig strategi. Mot bakgrund av ovanstående vill jag ställa följande frågor till socialministern: 1.Vilka åtgärder är socialministern beredd att vidta för att bryta den negativa särbehandlingen av kvinnliga patienter inom hälso- och sjukvården? 2.Avser socialministern att ta några initiativ för att förbättra omhändertagandet av kvinnor som riskerar att drabbas av eller lider av osteoporos?
ip · GQ10361 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:361 av () till statsrådet om integrationen i I en interpellationsdebatt angående integrationen i i kammaren konstaterade statsrådet att "varje land måste ta ett större ansvar för att genomdriva förändringar". Statsrådet lovade också att som ordförande i det nordiska regeringssamarbetet "lägga särskild vikt vid gränshinderproblematiken." I ett pressmeddelande från statsrådet hävdas att "arbetet med att riva gränshindren mellan de nordiska länderna har tagit fart" och man lovar att "det ska bli lättare att till exempel bo i och arbeta i utan att skatter och sociala avgifter lägger hinder i vägen". Trots dessa löften har det inte märkts någon större förändring i vardagen för människorna i . har snart halva tiden gått för det svenska ordförandeskapet i det nordiska regeringssamarbetet. Det kan därför vara dags för en uppföljning och utvärdering för att se vilka framsteg som verkligen gjorts och vilka initiativ som måste tas för att den svenska ordförandeperioden ska kunna sammanfattas som lyckad. Sedan blivit klar har man kunnat se tydliga integrationseffekter i regionen. I visas till exempel att bruttoregionalprodukten växte och 2,, vilket är betydligt starkare än den genomsnittliga svenska tillväxttakten. Att utvecklas starkt ekonomiskt är en stor fördel för hela . Bakom tillväxten finns en lång rad positiva fakta som visar att integrationen så smått börjat ta fart. Fler människor pendlar och regionen som sådan har fått ökad attraktionskraft. Slutsatsen man kan dra är att ökad integration leder till ökad växtkraft i ekonomin. Trots de konstaterade positiva erfarenheterna och den konstaterade integrationseffekten av , kan man konstatera att potentialen är långt mycket större. är det så att en lång rad barriärer hindrar människor från att fritt forma sitt liv oberoende av nationsgränsen och är det så att företagande, forskning och andra välståndsskapande krafter hämmas på grund av onödigt krångel som kan härledas till gränsproblematiken. Det ska konstateras att integrationen som skett trots att de politiska besluten uteblivet och att integrationseffekterna skulle vara långt större om de nationella regeringarna förmått leverera något av alla de löften man ställt ut. Skatteproblematiken, brotaxorna och skillnader i socialförsäkringar är tre viktiga områden av väldigt många, där olika regler på respektive sida av sundet försvårar för människor och företag att fullt ut dra nytta av de möjligheter som finns i ökad integration. Som ordförande i det nordiska regeringssamarbetet har statsrådet ett särskilt ansvar för att driva på arbetet med att riva barriärer i . Med anledning av ovanstående vill jag ställa följande fråga till statsrådet : Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att påskynda arbetet med att riva hinder för integration i ?
ip · GQ10364 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:364 av () till statsrådet om landstingens situation fick jag brev undertecknat av en bekymrad ordförande i landstingsstyrelse. Avsikten med brevet var att informera länets riksdagsledamöter om situationen i , efter valet. Ordföranden skriver "Tyvärr växer inte samhällsekonomin i samma takt som behoven. har i likhet med många andra landsting fått problem med snabbt växande kostnader. måste låna för att kunna betala löner och räkningar. Om ingenting görs kommer underskott med nuvarande utvecklingstakt uppgå till nära , som låneskulden är ." Av regeringens skrivelse 2002/03:102 Utvecklingen inom den kommunala sektorn, framgår att landstingens situation har försämrats. Den ekonomiska kräftgången fortsätter med ökande underskott och lånebehov som följd. Enligt hälso- och sjukvårdslagen är det övergripande målet för hälso- och sjukvården en god hälsa och vård på lika villkor för hela befolkningen. Vidare anges att hälso- och sjukvården bland annat ska vara av god kvalitet och tillgodose patienternas behov av trygghet. Det är många människor som kontaktar mig med anledning av landstingens ekonomi. Det är framförallt patienter, anhöriga och vårdanställda som på olika sätt hör av sig för att berätta om sin oro och hur deras situation ser ut. Det är en oro som jag delar. Det finns naturligtvis flera orsaker till landstingens urusla situation. Det kan vara fråga om ledarskap, brister i organisation, ineffektivitet, för stora arbetsbördor, slutkörd personal, svårigheter att rekrytera, hög sjukfrånvaro, minskad sysselsättning och skatteunderlag, gamla försyndelser och mycket mer. Riksdag och regering kan på många sätt ändra förutsättningarna för landstingens verksamhet i syfte att ge hälso- och sjukvården bättre förutsättningar. Förutsättningen är dock att det måste finnas en vilja att ändra förutsättningarna. Om man läser redovisas i huvudsak två lösningar för att förbättra ekonomin. Antingen höja skatterna eller dra ner på verksamheten (eller både och). Med anledning av vad jag ovan anfört frågar jag statsrådet vilka särskilda åtgärder som förbereds på departementet med anledning av landstingens ekonomiska situation?
ip · GQ10365 · 2003-05-12 00:00:00 — Interpellation 2002/03:365 av () till kulturminister om konstnärers pensionsvillkor besvarade kulturminister en fråga 2002/03:205 av om nya pensionsvillkor för dansare och sångare inom de statsstödda teater-, dans- och musikinstitutionerna. Av svaret framgick att en översyn av tjänstepensionsbestämmelserna pågick i , bland annat med hänsyn till de nya bestämmelserna i . Arbetet sades föras i fortlöpande samråd med parterna på teaterområdet. I svaret förutskickas att de ekonomiska effekterna av ett nytt avtal kommer att beaktas i kommande budgetarbete. efter att detta besked givits i presenterades parterna av en ny förordning, vars innehåll inte skulle tillgodose något av parternas krav och inte omhänderta några av de problem som parterna fört fram. Tvärtom skulle nya svåröverblickbara problem skapas som ytterligare skulle försvåra och fördröja arbetet med att få till stånd ett bra och hållbart pensionssystem. Parterna protesterade och föreslog att det då vore bättre att låta de gamla reglerna gälla tills man hittade ekonomiskt utrymme för reformen. Trots protesterna beslutade regeringen om en ny PISA-förordning med retroaktiv verkan från . Den nya förordningen innebär att staten frånträder ett kulturpolitiskt åtagande @ nämligen att tillse att de anställda vid de samhällsägda scenerna får rimliga pensionsvillkor. Staten kommer endast att ta ansvar för de anställdas pensionsnivå . Pensionsnivån lämnar man successivt därhän. har alla anställda lagenlig rätt att stanna i sin anställning till . De ofördelaktiga pensionsvillkoren medför att bland andra dansare och sångare med en osäker alternativ verksamhet kan se sig tvingade att stanna i sin anställning av rent ekonomiska skäl. Detta gör att institutionerna inte kan bedriva verksamhet på den konstnärliga nivå som publik och anslagsgivare har rätt att kräva. , och har inför vårpropositionen framfört följande önskemål: 1.I PISA-förordningen införs garantiregler som motverkar att de anställda riskerar en sänkning av sin allmänna pension från . De kostnader som en sådan garanti kan medföra belastar statsbudgeten först om 24 respektive när dagens 41-åriga dansare respektive 52-åriga sångare fyller . 2.Regler som stimulerar och underlättar yrkesväxling införs i PISA-förordningen. 3.Teater-, musik- och dansinstitutionerna ges ekonomiska förutsättningar att införa det nya statliga pensionsavtalet PA-03 i sin helhet (inklusive KÅPAN) för de anställda. Det handlar om en kostnad motsvarande av lönesumman. Med anledning av det ovan nämnda vill jag fråga kulturminister : Vilka åtgärder kommer kulturministern att vidta för att i det kommande budgetarbetet tillgodose konstnärernas önskemål?
ip · GQ10367 · 2003-05-12 00:00:00 — Interpellation 2002/03:367 av () till utbildningsminister om avtal för verksamhetsförlagd utbildning i lärarutbildningen Staten och träffade 1993 en överenskommelse om statens ersättning till kommunerna för kommunernas medverkan i lärarutbildningen. Regeringen redovisade i sin senaste budgetproposition att en förhandlare och en intern expertgrupp hade fått i uppdrag att se över villkoren för den verksamhetsförlagda delen av lärarutbildningen. Förhandlingarna skulle ha varit avslutade men eftersom parterna inte kunnat komma överens finns det inget nytt avtal och den statliga ersättningen för studenternas praktik beräknas fortfarande enligt överenskommelse. uppgick statsbidraget för handledararvode till och två studenter. Nivån på den statliga ersättningen är oförändrad. Kommunerna utformar avtal dels med respektive lärarutbildningsanordnare dels med lärarnas fackföreningar och kan skjuta till pengar om det visar sig nödvändigt. Under de gångna tio åren har lärarutbildningen reformerats och handledarna har fått en utökad arbetsbörda. Det krävs bland annat en mer individuell anpassning än tidigare av det som förr kallades praktik och är verksamhetsförlagd utbildning (VFU). Den relativt låga statliga ersättningen, som inte justerats , är självfallet ett hinder, åtminstone i där det råder brist på handledare. Av de ca 3500 lärarstuderandena i saknar ett par hundra studenter praktikplats. Mot bakgrund av det ovan anförda vill jag fråga utbildningsministern: Vad avser ministern att göra för att skapa förutsättningar för att avtalet slutförhandlas ? Vad avser ministern att göra för att skapa insikt i förhandlingsarbetet om de kraftigt förändrade förutsättningar som den nya lärarutbildningens VFU innebär för handledarrollen? Vad avser ministern att göra för att skapa förutsättningar för att avtalet blir så attraktivt att tillräckligt antal handledare finns framöver?
ip · GQ10368 · 2003-05-12 00:00:00 — Interpellation 2002/03:368 av () till jordbruksminister om skyddsjakt av rovdjur Möjligheten att skjuta ett rovdjur till skydd för sin djurbesättning måste tydliggöras, då det har förekommit och kommer att förekomma , att djurägare som inte har jägarexamen eller vapenlicens, drabbas av angrepp, till exempel varg på sin fårbesättning. Möjligheten att skjuta det angripande djuret regleras i 28 § jaktvårdslagen: "28 § Har en björn, varg, järv eller lo angripit och skadat eller dödat tamdjur och finns det skälig anledning att befara ett nytt angrepp, får tamdjurets ägare eller vårdare utan hinder av fredning eller bestämmelserna i 9 § döda det angripande djuret, om det sker i omedelbar anslutning till angreppet. Sådan jakt är dock inte tillåten inom nationalpark. Jakt som avses i första stycket får ske på annans jaktområde. Förordning (2001:451)." Det är oklart hur en fårägare utan vapenlicens ska kunna freda sina djur. Lagen säger att djurets ägare eller vårdare har möjlighet att skjuta det angripande rovdjuret om villkorstexten i övrigt uppfylls. Ska varje djurägare utan vapenlicens skriftligen ge möjligheten att försvara djuren, åt en "vårdare", till exempel en granne med vapenlicens? Om en sådan granne inte finns tillhands, vad gör man då? Möjligheten att upptäcka ett angrepp medan det pågår är oerhört liten, eftersom de flesta sker eller i gryningen, då få människor är vakna. Chansen att dessutom kunna få möjlighet att skrämma eller skjuta angriparen är om möjligt ännu mindre. Det handlar och står inte skytten och lurpassar (som i till exempel Gräsöfallet, då han blev förvarnad), är chansen i det närmaste obefintlig. Låt mig ta ett annat exempel. En fårägare i norra fick får rivna . Vid det ena tillfället blev ett större antal får och lamm dödade. Djurägaren såg vargen stå och bita i en tacka. Han kunde inte skrämma eller skjuta vargen utan sprang förtvivlad in och ringde, först polisen, som inte visste vad han skulle göra och sedan till , vilka inte heller kunde klargöra om vem som skulle kunna använda § 28 för att i nödvärn skjuta mot vargen. Detta är inte rimligt och i hög grad motverkar det syftet och viljan med stora delar av rovdjurspolitikens uppsatta mål. Om inte folk i bygder med rovdjur upplever att de har möjlighet att freda sig mot angrepp på sina tamdjur, finns inte heller förutsättningen för en etablering av rovdjursstammar i kulturlandskapet. Acceptansen för rovdjuren är en självklar förutsättning för en lyckad rovdjurspolitik i alla länder, även . Det viktigaste verktyget i detta arbete och alla som jobbar med rovdjursfrågor och rovdjur i landet är rörande överens om att utan en växande acceptans kan vi inte nå särskilt långt med de mål som den samlade rovdjurspolitiken anger. Mot bakgrund av detta vill jag fråga jordbruksministern: 1.Avser jordbruksministern att ta initiativ till en översyn av § 28 i jaktvårdslagen som innebär att djurägare har möjlighet att med vapen försvara sina tamdjur mot ett rovdjur som har eller är på väg att anfalla? 2.Vad avser jordbruksmininstern att vidta för åtgärder för att en fårägare utan vapenlicens ska kunna freda sina djur?
ip · GQ10369 · 2003-05-12 00:00:00 — Interpellation 2002/03:369 av () till jordbruksminister om villkor för ett livskraftigt lantbruk i Ett livskraftigt svenskt jordbruk är enligt min mening en viktig faktor för en levande landsbygd. Jordbruket ger upphov till arbetstillfällen, inte bara i primärledet utan också för många hantverkare, verkstäder och inom transportsektorn. Det finns även stark koppling mellan ett svenskt jordbruk och en svensk livsmedelsindustri värd namnet. Utöver detta är aktivt jordbruk den enda rimliga möjligheten att på ett bra sätt hålla landskapet öppet. Enligt min mening är det dessutom en självklarhet att det krävs ett aktivt jordbruk för att säkerställa den biologiska mångfalden. Då EU nu är i full gång med att reformera den gemensamma jordbrukspolitiken är det ytterst viktigt att svenskt jordbruk ges villkor som gör att det kan fortsätta att utvecklas. Det är inte svårt att finna anledning till kritik av det förslag till ny politik som presenterats av kommissionen. Jag är starkt kritisk till den historiska kopplingen avseende ersättningsnivåerna ut på enskild gårdsnivå. Risken är uppenbar att de som satsat offensivt i sin produktion nu straffas, detta är helt oacceptabelt. En annan vinkling på tidsperspektivet, är att det vid politiska förändringar av villkoren måste ges rimlig tid för de enskilda företagen att anpassa sig till nya regler. Detta medges enligt min syn inte i det av kommissionen presenterade förslaget. Jordbruket är en företagsform som till stor del styrs av biologiska förutsättningar, därav följer att tidsperspektivet är särskilt viktigt. Som framgår ovan anser jag det mycket viktigt att svensk lantbrukssektor ges konkurrensvillkor så att sektorn fortsatt kan utvecklas på ett positivt sätt. Min fråga till jordbruksministern är: Vad avser ministern att göra för att skapa villkor för ett fortsatt livskraftigt lantbruk i ?
ip · GQ10370 · 2003-05-12 00:00:00 — Interpellation 2002/03:370 av () till statsrådet om föräldralediga pappor Flickor och pojkar måste mötas med respekt, känna tillit och uppleva gemenskap när de växer upp. Det är i familjen som barnen får sin grund, det är där som normer och värderingar formas. Det är därför så viktigt att barnen får möjlighet att växa upp under trygga förhållanden. Utmaningen för familjepolitiken är att ge alla föräldrar bättre möjligheter att förena familje- och yrkesliv på ett bra sätt så att både mammor och pappor får mer tid med sina barn. Att kvinnor och män delar lika på det direkta ansvaret för barnen är viktig både för att stärka banden mellan barn och föräldrar och för att åstadkomma jämställdhet på arbetsmarknaden. Föräldraförsäkringen får inte ses som en individuell rättighetsförsäkring knuten till den enskilde föräldern, det är barnets rättighet till förälderns tid som den grundar sig på. Men för både barnens, mammornas och pappornas skull är det viktigt att öka fädernas delaktighet i det direkta ansvaret för barnen. Det ökar barnets trygghet och familjebandens styrka. Den skeva fördelningen i ansvaret för barnen är också en av grunderna för den ojämlikhet som råder mellan könen. Det bidrar inte bara med ojämlika värderingar till det uppväxande släktet utan är också en av huvudorsakerna till skillnaderna som råder mellan kvinnor och män i arbetslivet. Därför vill jag fråga ministern följande : Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att fler pappor ska vara föräldralediga ?