ip · GQ10394 · 2003-05-12 00:00:00 — Interpellation 2002/03:394 av () till statsrådet om effekter av lagen om anställningsskydd Det är ett välkänt faktum att invandrade personer förlorade sina anställningar i mycket större omfattning än personer födda i under den djupa lågkonjunkturen som drabbade . Detta har samstämmigt konstaterats av en rad olika forskare och belagts av SCB:s statistiska undersökningar. För andra tidsperioder har det också kunnat konstateras samma diskriminerande asymmetri. Orsakerna till denna bekymmersamma utveckling har debatterats flitigt. Olika hypoteser har lanserats, exempelvis att det skulle handla om ren och skär diskriminering från arbetsgivarnas sida. Också hypotesen om att det skulle handla om strukturell diskriminering av olika slag har dryftats. har vi emellertid saknat empiriskt underlag för att kunna närma oss dessa strukturella aspekter, inte minst vad det gäller arbetsrättens roll i denna diskriminerande process. I detta perspektiv är rapport , skyddet för anställningen och diskrimineringslagstiftningen banbrytande (IFAU, rapport 2003:4). Rapportens syfte är att diskutera "arbetsrättens roll för utrikes födda arbetstagares möjligheter att behålla sina anställningar" och färdigställdes av () på uppdrag av . Rapporten baseras på en arbetsplatsundersökning som gjordes mellan och , alltså under högkonjunkturens avslutande fas. Denna omständighet är mycket intressant eftersom studien bekräftar de trender och hypoteser som studier gällande lågkonjunkturperioden hade framlagt. Studiens resultat är dessutom högintressanta med tanke på det konjunkturomslag som observeras sedan mitten på 2001 och de indikationer som finns på att detta åter slår hårdare mot invandrare, i synnerhet nyare anlända flykting- och anhöriginvandrare från tredje världen. Studiens främsta resultat är följande: 1.Utrikes födda arbetstagare förlorade sina anställningar i betydligt högre grad än personer födda i . 2.Ingen attitydmässig diskriminering kunde beläggas som orsak till denna omständighet. Alla orsaker som studien kan peka på är av strukturell karaktär. 3.En viktig orsak till att invandrare var mer sårbara har att göra med att utrikes födda arbetstagare oftare än arbetstagare födda i var visstidsanställda. 4.Sårbarheten gällde emellertid också de invandrade arbetstagarna med tillsvidareanställning. Här spelade lagen om anställningsskydd (LAS) i kombination med de områden de utrikes födda arbetade inom en central roll. 5.Detta gällde särskilt då principen om sist in först ut verkade med full kraft, det vill säga i arbetsområden där särskilda kompetenskriterier inte var viktiga eller i fall inga avtalsturlistor upprättades. Dessa områden @ där anställningstiden gavs stor betydelse vid uppsägningar eftersom inga större krav på yrkeskvalifikationer ställdes och arbetstagarna ansågs relativt utbytbara @ var just de arbetsområdena med många arbetstagare födda i utlandet. 6.Det finns starka indikationer på att invandrade arbetstagare i stort sett gynnades när denna strikta turordningsregel frångicks. På samma sätt tyder en sammanställning som LO gjorde att undantagsregeln för företag med färre än tio anställda i regel gynnade de utlandsföddas möjligheter att behålla sina arbeten. Dessa resultat visar tydligt effekter av LAS som inte var avsedda när lagen stiftades och som systematiskt diskriminerar, särskilt genom principen om sist in först ut, en mycket utsatt grupp i vårt samhälle. Med tanke på de integrationsproblem som brottas med är detta en ytterst allvarlig följd av LAS. En lagstiftning som leder till ovan nämnda diskrimineringseffekter inte bara strider mot de mest elementära rättviseprinciperna utan med all sannolikhet också mot EU:s nya antidiskrimineringsdirektiv. Min fråga till statsrådet är följande: Vad avser statsrådet att göra för att rätta till dessa missförhållanden?