ip · GQ10214 · 2003-02-28 00:00:00 — Interpellation 2002/03:214 av () till kulturminister om fri entré på de statliga museerna tog på regeringens initiativ ett beslut som innebär att ska det vara gratis inträde på de centrala statliga museerna. Att införa fritt inträde är en stor kulturpolitisk reform som kommer att få långtgående konsekvenser för museernas verksamhet. I budgetpropositionen står att läsa att "regeringen har för avsikt att tillsammans med museerna inleda en dialog om omfattning, resurser och praktiska frågor kring ett införande av fri entré". Självklart borde denna dialog och museernas konsekvensanalyser ha legat till grund för beslutet och inte kommit i efterhand när beslutet redan var taget. Ett av de viktigaste argumenten som framförts för att införa fri entré är ökad tillgänglighet. Jag ifrågasätter dock om denna satsning kommer innebära en verklig ökad tillgänglighet. För det första är de flesta av de centrala museerna placerade i vilket innebär att satsningen i mycket stor utsträckning endast kommer öka tillgängligheten till museerna för de som bor i . För det andra har jag fått indikationer på att de ökade kostnaderna för museerna när det gäller underhåll, vakter med mera kan komma att innebära att öppettiderna måste begränsas. Reformen riskerar alltså att få en motsatt effekt genom att tillgängligheten begränsas med kortare öppettider. Regeringen har beräknat en kostnad på för reformen. Jag ifrågasätter att den summan är tillräcklig. Kulturministern har själv medgett att det är en uppskattning från regeringens sida som gjorts utan museernas delaktighet. Statens kostnader för en fri entré-reform är beroende av flera faktorer. En uppenbar kostnad för staten är museernas uteblivna inkomster från inträdesavgifter men utöver det kommer kostnader för ökat slitage, ökat behov av vakter med mera. Hur museerna kommer att kompenseras för detta är inte klarlagt och inte heller om ersättningen kommer att räknas upp år och i vilken omfattning. Samtliga politiska partier är överens om att barn och ungdomar ska prioriteras när det gäller kulturpolitiska satsningar. Jag och anser därför att reformen om fri entré borde begränsas till att enbart gälla barn och ungdomar som den utvidgas till att även gälla de regionala museerna, länsmuseerna. På så sätt skulle de befarade negativa konsekvenserna för museerna begränsas som tillgängligheten ökar för den mest prioriterade gruppen, barn och unga, i hela landet. Denna idé förde vi fram i vår motion som svar på regeringens budgetproposition men förslaget avslogs av riksdagsmajoriteten inklusive socialdemokraterna. Därför är det intressant att se att kulturministern i sin skrift skriver att "barnen och ungdomarna ska ha särskild prioritet i samband med fri entré-reformen på museerna". Hur ska barnen och ungdomarna få särskild prioritet i en satsning som innebär fri entré för alla? Med anledning av det anförda frågar jag kulturministern: Vilka åtgärder avser kulturministern att vidta för att fri entré-reformen inte kommer att innebära begränsningar i tillgängligheten genom minskade öppettider? Vilka åtgärder avser kulturministern att vidta för att denna mångmiljonreform ska komma barn och ungdomar i hela landet till del?