ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · GQ10343 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:343 av () till justitieminister om kostnaderna för skadegörelse urartade en icke tillåten demonstration i centralaste delar, vid Stureplan. Ett stort antal näringsidkare drabbades av skadegörelse för betydande belopp, sönderslagna fönster, stölder och annan oordning. Frågan är: Hur kan man hålla enskilda näringsidkare skadeslösa mot sådan förstörelse som inte bara leder till omedelbar skada utan också gör att betydande ekonomiska värden går till spillo ? I första hand bör självfallet ordningsmakten förebygga skadegörelsen. I den mån detta omöjliggörs av skilda skäl som oförutsebara skeenden eller otillräckligt antal poliser i tjänst måste självfallet skadorna ersättas av förövarna. Om det då visar sig att sådana inte kan anträffas, eller lagföras, är det näringsidkarnas försäkringar som ska träda in. Men det är svårt att för näringsidkare att kunna teckna försäkringar till överkomliga priser när faran för försäkringsbolagen framstår som alltför stor att försäkringen kommer att leda till förlust också för försäkringsbolaget. Om försäkring nekas hamnar näringsidkaren i den omöjliga situationen att polisingripande inte skett, våldsverkarna inte lagförs och försäkringar inte kan tecknas eller inte täcker den uppkomna skadegörelsen. Vem ska då svara för de ekonomiska förlusterna, psykiska skador oräknade? Mot bakgrund av ovanstående vill jag fråga ministern: Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att undanröja de ekonomiska skador som kan drabba näringsidkare vid oförutsebar förstörelse av det slag som skedde i ?
ip · GQ10344 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:344 av () till justitieminister om särskilda beredskapspolisen beslutade att utöka beredskapspolisorganisationen med en särskild beredskapspolis. finns 1 500 särskilda beredskapspoliser utbildade och placerade vid polismyndigheterna runtom i . Dessa har en bättre utbildning och bättre utrustning än den tidigare beredskapspolisen och ska dessutom kunna användas även i fredstid till polisiära uppgifter. Tanken är att dessa beredskapspoliser ska kunna användas då samhället utsatts för eller riskerar att utsättas för särskilt svåra och påfrestande situationer från ordnings- och säkerhetssynpunkt. Deras huvudsakliga uppgift är att delta i sådan polisverksamhet som har anknytning till befolkningsskydd och räddningstjänst, men de får även tas i anspråk för andra lämpliga polisuppgifter. Enligt förordning (1986:616) om beredskapspolisen är det regeringen som efter framställning från beslutar när beredskapspoliserna får tas i bruk. har i en skrivelse begärt att detta beslutsmandat ska flyttas från regeringen till , samt att möjligheten att använda den särskilda beredskapspolisen ska utökas. Den särskilda beredskapspolisen är visserligen fortfarande relativt ny men det är anmärkningsvärt att beredskapspolisen ännu inte varit i tjänst. Såväl till i som efter händelserna har framställningar om att få använda den särskilda beredskapspolisen gjorts, men regeringen har inte fattat beslut om att de får användas vid ett enda tillfälle. Mot bakgrund av det ovan anförda vill jag fråga: 1.Vid vilka situationer avser justitieministern att se till att den särskilda beredskapspolisen skulle kunna användas? 2.Vilken kommunikation har justitieministern haft med när det har uppkommit situationer där särskilda beredskapspolisen skulle kunnat ha kallats in? 3.Är justitieministern beredd att delegera ansvaret för att besluta om insatser av den särskilda beredskapspolisen till ?
ip · GQ10345 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:345 av () till justitieminister om attityder inom rättsväsendet Kvinnans roll i samhället och synen på kvinnans sexualitet har onekligen förändrats och stärkts under . Vi har både tagit plats på arbetsmarknaden och fått rätt enligt lag att säga nej! I sak och i faktiska tal så har mycket hänt @ det är självklart att vi arbetar och tjänar pengar, om än mindre än männen, det är självklart att vi får vara med och bestämma i politiken, på arbetsplatser och i företag, om än inte lika mycket och fortfarande på männens villkor. Det är också självklart att kvinnor har rätt att bejaka sin sexualitet och att säga nej. Det är inte länge sedan lagen ändrades så att ett nej från hustrun innebar att det var våldtäkt, även i lagens mening, om mannen fortsatte. Vi kan se att när det gäller lagtext, i antal kvinnor på viktiga positioner, att orden "jämlikhet" och "jämställdhet" finns med i tanke, planering och beslut så har vi kommit långt, men i realiteten, i attityder, i fördomar och i kunskap att se förtryck utifrån könsmönster har vi långt kvar att gå. Och det är den svåraste biten som är kvar, för den är inte synlig och tydlig, den är inte mätbar på samma sätt. anmäler 20000 kvinnor misshandel i , därutöver finns ett stort mörkertal. Men endast var femte anmälan leder till åtal. Polis, åklagare, socialtjänst samt hälso- och sjukvården brister fortfarande i rutiner och hantering av ärendena. Flickor och kvinnor som utsätts för sexuella övergrepp får men för livet. Ofta kan det dröja efter att en våldtäkt har begåtts till att brottet anmäls, något som försvårar bevisningen. I undersökningar av hur rättssystemet bemöter de kvinnor som anmäler den typen av brott visas fördomen om att "den dåliga flickan @ horan" fortfarande lever kvar i samhället, både i det vardagliga mötet mellan människor men skrämmande ofta även i myndighetsutövande. En kvinnas sociala status kan tyvärr vara avgörande för om det blir rättegång över huvud taget. Det är vanligt att försvaret tar upp frågor om klädsel, kvinnans sexualvanor, alkoholkonsumtion, rykte med mera för att få domstolen att gå på att den misstänkte hade så kallat bristande uppsåt. Tyvärr händer det också att det ingår i domsluten! Mot denna bakgrund vill jag ställa följande frågor till ministern: 1.Vilka åtgärder är ministern beredd att vidta för att kunskapen hos personer som arbetar med dessa frågor fördjupas ytterligare? 2.Vilka åtgärder är ministern beredd att vidta för att berörda yrkeskategoriers utbildning tar upp frågan om att alla medborgare ska mötas på ett rättssäkert och jämlikt sätt? 3.Vilka åtgärder är ministern beredd att vidta för att tillse att fler anmälningar resulterar i åtal?
ip · GQ10346 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:346 av () till justitieminister om rättssystemets syn på våldtäkt Än en gång har löpsedlarna förmedlat budskapet till oss om hur rättssystemet har svikit. En ung kvinna har utsatts för övergrepp av en grupp män som sedan friades i domstolen. Om de som bestämde i domstolen hade juridiska skäl till att låta dessa män gå fria måste det vara något fel på lagstiftningen. Två femtonåriga flickor utsattes för grova sexuella övergrepp. En av flickorna våldtogs av tre män, den andra av en man. Men flickan som våldtogs av tre män våldtogs inte i juridisk mening. Hon var kraftigt påverkad av läkemedel och kunde därför inte göra motstånd. Hon hade själv tagit läkemedlen och därmed försatt sig själv i vanmakt. Hon skrek inte heller på hjälp. Hennes kompis som våldtogs av en man var nykter, därför rubricerades hennes fall som våldtäkt. Avgörande för om våldsmannen döms för våldtäkt eller ej är alltså vem som försatt kvinnan i vanmakt. Det är vanligt att kvinnor som utsatts för våldtäkt i rätten tvingas svara på frågor om hur hon betett sig vid brottstillfället. Om hon varit inbjudande, utmanande klädd eller om hon haft flera sexuella relationer tas detta upp under rättegången. Hon ställs på det sättet till svars för ett brott begånget mot henne. I domarna förekommer sedan beskrivningar av hur kvinnan var klädd, om hon druckit och så vidare. Mycket sällan beskrivs gärningsmannens eller -männens nykterhetstillstånd eller sexuella erfarenheter. En jämförelse med en annan typ av brott kan vara på sin plats: En person blir rånad och misshandlad. Ingen frågar då om personen gjorde motstånd, skrek på hjälp, var berusad, var utmanande klädd eller kanske hade dåligt rykte. Inte heller noterar domstolen om mannen som blivit bestulen på sin plånbok varit utmanande dyrbart klädd. har länge förordat en lagändring då det gäller bedömningen om en våldtäkt är en våldtäkt. Det är inte acceptabelt att en och samma gärning rubriceras olika. Det lagförslag som ska rätta till denna skevhet och som har remissbehandlats har märkligt nog inte lagts fram. I stället fortsätter sveket mot kvinnorna genom att det i domskälen skrivs om brottsoffrets beteende, sexualhistoria eller andra ovidkommande uppgifter som rör brottsoffret, medan den tilltalade mannen slipper allt skärskådande. Mina frågor till justitieministern är därför: Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att kvinnor som blivit utsatta för våldtäkt inte ska kränkas av rättssystemet? Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att förstärka rättsläget så att utnyttjande av en redlöst berusad kvinna ska kunna bedömas som våldtäkt, inte som ett mindre allvarligt brott? Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att ändra lagstiftningen så att lagens utgångspunkt verkligen blir att det är straffbart att ha sex med en kvinna mot hennes vilja? Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att tydliggöra att hänsyn ska tas till våldtäktsmännens vanor och beteende?
ip · GQ10347 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:347 av () till statsrådet om rökförbud i serveringsmiljöer Enligt svensk lag har arbetstagare rätt till rökfri arbetsmiljö. Redan då var man medveten om riskerna med passiv rökning. Trots den lagen så omfattas fortfarande inte serveringspersonalen av den. Att frågan är komplex och berör många grupper kan man visa på följande sätt. Lagen om rökfri arbetsmiljö i alla serveringsmiljöer är för serveringspersonalen en hälsofråga och arbetsmiljöfråga för våra ungdomar en hälsofråga och en viktig signal om att det inte är acceptabelt att röka i det offentliga rummet för astmatiker och andra med luftvägsbesvär en hälsofråga och diskrimineringsfråga för restauranggäster en hälsofråga och miljöfråga för företagaren en hälsofråga och en framtidsfråga för att planera ombyggnad och investeringar med framförhållning för en hälsofråga och beslutandefråga för regeringen en hälsofråga och förtroendefråga, ifall lagen om rökfri arbetsmiljö i alla serveringsmiljöer kommer att vara föreslagen och kunna genomföras till i enlighet med intentioner. kräver att förbudet ska införas . Majoriteten i har sagt att målet bör vara att det införs då. I ett svar från statsrådet fick jag inget klart besked om vad regeringen tänker göra för att följa intentioner på området. Därför återkommer jag nu och mina frågor till statsrådet blir följande: 1.Vilka åtgärder tänker statsrådet vidta för att regeringen ska följa intention att införa rökförbud i serveringsmiljöer ? 2.Hur ser statsrådets tidsplan ut för att genomföra ovanstående lagändring?
ip · GQ10348 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:348 av () till statsrådet om validering Dagens samhälle är och blir framöver i allt högre grad ett kunskapssamhälle. I ett kunskapssamhälle är det avgörande att ta till vara människors kunskaper. Det handlar om kunskaper både hos svenskar med lång yrkeserfarenhet men utan formell dokumentation och hos de nya svenskar som vill komma in på arbetsmarknaden men som de facto hindras att komma in på den. Vi kristdemokrater menar att validering behöver utvecklas som en metod för att faktiska kunskaper och reell kompetens ska tas tillvara. Det handlar om olika metoder för att uppskatta och värdera människors kunskaper. Utmaningen att värdera och utgå från människors varierande kunskaper rör flera olika grupper. För framtid som välfärdsstat är det nödvändigt att lösa denna utmaning, inte minst med tanke på den stora brist på arbetskraft som kommer framöver. Regeringen fick slutbetänkandet från med en rad förslag om hur valideringen kan utvecklas som ett instrument. har dock inget konkret besked lämnats från regeringen hur dessa förslag ska realiseras. Vid en interpellationsdebatt mellan statsrådet och undertecknad lovade statsrådet att regeringen skulle initiera åtgärder. var också en proposition om validering utlovad från regeringens sida. Emellertid kom aldrig propositionen. Mot bakgrund av det ovan anförda vill jag fråga statsrådet: Vilka initiativ avser statsrådet att vidta för att öka inslagen av validering i kunskapssystemet och på så sätt ta vara på människors kompetens? Avser statsrådet att vidta kraftfulla åtgärder för att komma till rätta med dagens brister och presentera den proposition om validering som var aviserad?
ip · GQ10349 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:349 av () till finansminister om fastighetsskatten Förslagen till nya taxeringsvärden på fastigheter har skickats ut. På många platser, bland annat i Bohusläns kustsamhällen, har dessa skapat stor oro på grund av den osäkerhet man känner då man ställer sig frågan: Har jag råd att behålla min fastighet? Detta gäller såväl permanentboende som deltidsboende. Belägenhetsfaktorn driver snabbt upp markvärdet och därmed det totala taxeringsvärdet. Grunderna för belägenhetsfaktorn har också ändrats. Vid ett möte i i kunde man redovisa ett flertal exempel på att taxeringsvärdet ökar . Ett enstaka exempel, men ingen enstaka företeelse. Samma signaler kommer från attraktiva områden i hela landet. Man kan fråga sig om detta är rimligt, då det kommer att leda till att många tvingas sälja. Det är ingen tvekan om att befolkningen upplever ett reellt hot att drivas från hus och hem. Detta visar att fastighetskatten inte tas ut efter bärkraft och dessutom ska man betala med pengar som man inte har. Förmögenhetsskatten förvärrar situationen ytterligare för många. Regeringen har vid ett flertal tillfällen hänvisat till den så kallade begränsningsregeln, men det blir ändå en stor börda för människor med låg inkomst. Marginalerna för dessa är ju från början små. Om man dessutom ej är folkbokförd på fastigheten får man betala hela fastighetsskatten. Det kan i många fall röra sig om personer som övertagit sitt föräldrahem och bor på annan plats. Det uppstår en situation där köpstarka kunder driver upp fastighetspriserna i attraktiva kustsamhällen och därmed ger orimligt höga taxeringsvärden. Detta i sin tur ger orimligt hög fastighetsskatt som riskerar att framtvinga en försäljning till köpstarka kunder. Detta leder till ökad segregation och utarmning av permanentboendet i kustsamhällena. I vårbudgetmotion sägs följande om fastighetsskatten: För många människor är det huvudsakliga sparandet lagt i boendet. Fastighetsskatt och i många fall förmögenhetsskatt gör att detta blir orimligt högt beskattat och boendekostnaderna oöverkomliga. Dagens beskattningsform är oacceptabel. anser att sänkningen av fastighetsbeskattningen ska ske stegvis och inledas omgående. Hela systemet för taxering måste reformeras, och likformighet mellan boendeformer upprättas. I avvaktan på en grundläggande reformering bör taxeringsvärdena därför åter "frysas" till den nivå som gällde 1997, vid skattesatserna 1,för enfamiljshus och 0,för flerfamiljshus. Detta betyder en omedelbar skattelättnad om ca . Förslag finns också om en förändring för beräkningsgrunden för förmögenhetsskatt som gör att de allra flesta innehavare av vanliga bostäder slipper betala förmögenhetsskatt. anser vi att förmögenhetsskatten ska slopas. Med anledning av ovanstående vill jag ställa följande fråga till finansministern: Vilka ytterligare åtgärder avser finansministern att vidta för att förhindra att höga taxeringsvärden får den konsekvensen att enskilda människor tvingas sälja sina fastigheter på grund av att man inte klarar av att betala fastighetskatten?
ip · GQ10351 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:351 av () till finansminister om fastighetsskatten lämnade svenska folket in sina självdeklarationer. Med egna ögon kunde de som bor i småhus konstatera att fastighetsskatten i många fall ökat dramatiskt på grund av höjda taxeringsvärden. De som bor i flerfamiljshus, kunde tyvärr inte konstatera hur hög fastighetsskatten är eftersom det är hyresvärden som betalar fastighetsskatten. Däremot vet många av hyresgästerna att en del av hyran de betalar går till fastighetsskatt. Många familjer har stora svårigheter att betala sin hyra eftersom den tar så stor del av deras nettoinkomster i anspråk. Det har också visat sig att taxeringsvärdet i flera fall slår mycket snett. I mitt hemlän slog stort upp på första sidan att en pensionär fått dubblat värde på sin osäljbara tomt. Det konstaterades att taxeringsvärdena på fritidstomter blir upp till sex gånger så höga som marknadsvärdet. För denna pensionär som har ett fritidshus vid sydost om är situationen inte ny. Han gick ända upp till regeringsrätten för att få en ändring till stånd av den förra fastighetstaxeringen . Då taxerades en av hans tomter till . idoga ansträngningar att sälja tomten fick han . "Min uppfattning är att något måste göras åt det här", säger avdelningsdirektör på skattemyndigheten i . Den här gången har en obebyggd tomt fått sitt taxeringsvärde höjt från till . Förmodligen går den inte att sälja ens för . ska denna pensionär tvingas betala fastighetsskatt på ett värde som ligger tre á fyra gånger över marknadsvärdet Det är inte märkligt att många pensionärer blir förtvivlade. fick jag ett brev med rubriken Jag citerar ur brevet: "Efter att ha lämnat in fastighetsdeklarationen känner vi fastighetsägare en stor sorg och tomhet. Liksom en stor uppgivenhet och vanmakt över reglerna för att kräva in beskattning för något som inte ger intäkter. Åtminstone inte så länge man använder sitt hus för att bo i. Det är mycket vi inte förstår. Vi förstår inte varför vi ska drabbas av ökad skatt bara för att några av våra grannar sålt. Vi får inte mer pengar att betala skatt med för det. Vi förstår inte varför vi ska tvingas att leva under ständig otrygghet och rädsla för att inte kunna bo kvar i våra hem. Vi förstår inte varför flera av oss ska behöva bli uppryckta med sina rötter, att våra barn ska tvingas byta skola och kamrater och att vi själva kan tvingas söka ny arbetsplats." Mot bakgrund av ovanstående vill jag ställa följande frågor till finansministern: Vad avser finansministern att göra för att fastighetsägare ska slippa att betala fastighetsskatt efter ett värde som ligger över marknadsvärdet? Vad avser finansministern att göra för att förhindra att familjer tvingas flytta när grannarna säljer?
ip · GQ10354 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:354 av () till statsrådet om yttrandefriheten i arbetslivet Yttrandefriheten är en omistlig del av demokratin och den behöver stärkas på arbetsplatserna. Frågan har utretts, men förslagen som lämnats har fått omfattande kritik för att de inte stärker det lagliga skyddet för yttrandefriheten på alla privata arbetsplatser. Även inom den offentliga sektorn finns problem. Regeringen har tidigare, under ledning av , tagit initiativ för att de offentliga arbetsgivarna inte bara ska acceptera anställdas aktiva deltagande i debatt om sin arbetsplats utan också uppmuntra detta. Yttrandefriheten är principiellt viktig men också nödvändig om arbetslivet ska kunna förbättras. Dåliga arbetsförhållanden måste aktivt granskas och diskuteras. Tysta arbetsplatser skapar negativa anställningssituationer och kan bidra till höga sjuktal. I takt med att delar av offentlig verksamhet utsätts för konkurrens och upphandlingar ökar behovet av att stärka yttrandefriheten. Det är hög tid att det kommer en proposition som stärker löntagarnas yttrandefrihet på hela arbetsmarknaden och att det tas initiativ till att fullfölja det arbete som påbörjades av . Jag vill fråga statsrådet : 1.Avser statsrådet att presentera förslag som stärker yttrandefriheten för privatanställda? 2.Avser statsrådet att ta initiativ till att de offentliga arbetsgivarna tar ett större ansvar för att yttrandefrihetens stärks i praktiken?
ip · GQ10355 · 2003-05-09 00:00:00 — Interpellation 2002/03:355 av () till statsrådet om samordningen i arbetsmarknadspolitiken Den bristande samordningen i dagens arbetsmarknadspolitik riskerar att få ödesdigra konsekvenser exempelvis när det gäller att skyndsamt och effektivt förstärka vårdsektorn med ytterligare personal. Ett exempel från visar klart och tydligt några av de brister som dagens arbetsmarknadspolitik bär på. drabbades hårt av telecomkrisen. En rad åtgärder har därför satts in för att hjälpa tidigare telecomanställda att komma tillbaka till arbetslivet, men få av dessa har haft tillfredsställande resultat. Bland annat har anställda som sagts upp från erbjudits att ingå i ett så kallat omställningsprogram, vars syfte är att hjälpa de drabbade personerna att hitta ett nytt arbete eller en lämplig omskolningsutbildning. har 13 av deltagare i programmet anmält sitt intresse att omskola sig till undersköterskor, vilket är att betrakta som ett välkommet personaltillskott till vården. Enligt den kommunala vuxenutbildningen skulle det kosta ca att utbilda samtliga 13 personer. Men varken arbetsförmedlingen i eller länsarbetsnämnden har visat sig villig att finansiera utbildningen. Båda myndigheterna motiverar sina ställningstaganden med argumentet att det inte finns några garantier för att personerna i fråga kommer att få något arbete. chef i är dock av motsatt uppfattning och menar tvärtom att dessa personer med största sannolikhet kommer att få arbete direkt efter genomförd utbildning. Som alla vet råder det stor efterfrågan på utbildad personal i vården i hela landet, inte minst i Gävletrakten, och mot bakgrund av detta är länsarbetsnämndens beslut givetvis djupt olyckligt. Exemplet ovan blottlägger de stora brister som finns i dagens arbetsmarknadspolitik. Till bilden hör att länsarbetsnämnden i tvingas lämna tillbaka till staten, pengar som just är öronmärkta till åtgärder för omskolning av arbetskraft. Med facit i handen kan vi därför konstatera att den bristande samordningen i dagens arbetsmarknadspolitik lett till att vårdsektorn inte får den förstärkning av personal den har ett så starkt behov av som personer som vill omskola sig till ett bristyrke inte får möjlighet att göra det. Mot bakgrund av det ovan nämnda vill jag fråga statsrådet vilka åtgärder han planerar att vidta för att förbättra samordningen i dagens arbetsmarknadspolitik.