ip · GQ10314 · 2003-04-29 00:00:00 — Interpellation 2002/03:314 av () till statsrådet om ungdomars deltagande och sänkt rösträttsålder "Av internationella undersökningar vet vi att fjortonåringar i har ett avsevärt sämre politiskt självförtroende än fjortonåringar i andra länder. En jämförelse med 28 andra länder visar att svenskarna visserligen har det starkaste förtroendet för sina medmänniskor. Men de har den svagaste tilltron till sina egna möjligheter att betyda något. De värderar dessutom valdeltagande, partimedlemskap eller deltagande i politiska debatter lågt jämfört med alla andra fjortonåringar vi undersökt." Så inleds en debattartikel i utifrån en undersökning från , undertecknad docenterna , forskningsledare vid . Artikeln ger vidare en bild som är svår att värja sig ifrån. Klasskillnaderna lyser tydligt igenom. Unga från arbetarhem och utan högskolestudier anser mer än några andra att "ingen har särskilt stora möjligheter att göra sig hörda hos dem som bestämmer i samhället". De värderar politiskt deltagande i allmänhet och partimedlemskap i synnerhet lägre än alla andra. Många utomlandsfödda känner att de saknar möjlighet att påverka sin egen livssituation och än mindre samhället i övrigt. På den andra kanten, bland de som värderar politiskt deltagande högt, återfinns många med erfarenhet av högskolestudier. Detta är ett misslyckande för partipolitiken. Det konfirmeras av att av förstagångsväljarna valde att rösta i senaste riksdagsvalet enligt , vilket är en minskning med . Bland de unga männen var det som röstade. Andra grupper som röstade i mindre utsträckning än genomsnittet var lågutbildade och arbetslösa. Hade det funnits en politisk vilja att utjämna klassklyftorna hade det sistnämnda logiskt gått att lösa genom att minska arbetslösheten och höja utbildningsnivån. Att ungdomar automatiskt kommit att tillhöra det nya samhällets underklass är mer problematiskt. Men jag vill hävda att det finns lösningar. Några är mer komplicerade och en är enklare: sänk rösträttsåldern. har en åldrande befolkning. Det vore naivt att tro att det inte skulle ge resultat i den förda politiken. Resultatet av den åldrande befolkningen har blivit en partipolitik som lyssnat allt mindre på ungdomar. Viktiga frågor som ungdomsarbetslöshet, ungdomsbrottslighet och universitetsutbildningar har kommit i andra hand. Trots att samhället haft mer resurser ända fram till årets budgetförhandlingar har nedskärningarna i skolans värld fortsatt på många håll. Mot denna bakgrund är det inte underligt att ungdomar i hög grad valt att vända partipolitiken ryggen. Men det gör det icke desto mindre till ett demokratiskt problem. En bra demokrati måste bygga både på erfarenhet och nytänkande, både på äldre och på ungdomar, annars slutar samhället att utvecklas. När vi ser hur ungdomsproblemen negligeras av partipolitiken så krävs det en motkraft. En motkraft som kan komma om vi sänker rösträttsåldern till . Att färre känner sig delaktiga med partipolitiken handlar nämligen inte om att man är tillfreds med samhällsutvecklingen. Amnås och Muncks undersökning visar på ett glasklart sätt att ju mer belåten man är med det svenska samhället, desto mer benägen är man också att vara en aktiv medborgare som röstar, försvarar mänskliga rättigheter och står upp för demokratin. Ju mer positiv man är inför samhällsutvecklingen, desto mer engagerar man sig i föreningar och elevråd. På samma sätt gäller motsatsen. Ju mindre tilltro man har till politikers lyhördhet, desto mindre engagerar man sig, röstar och tror på politiken som system. Amnå och skriver att "det finns två förklaringar till vilken respekt man har för de förtroendevalda, hur villig man är att rösta och hur beredd man är att engagera sig i politiken: Bedömningen av om det går att göra sig hörd och erfarenheterna i att vara delaktig." En sänkning av rösträttsåldern ger både fler engagerade ungdomar och en politik som mer bryr sig om ungdomars problem. I alla tyska kommuner som provat att införa rösträtt har 16- och 17-åringar röstat i högre grad än de äldre medborgarna. Resultaten från visar också på att unga inte har röstat som sina föräldrar, röstat tvärtemot sina föräldrar eller lidit utav grupptryck mer än någon annan grupp. Inte heller har man i större utsträckning röstat på "extrema" partier eller premierat de partier som arbetat för en sänkt rösträttsålder. När debatten om kvinnlig och allmän rösträtt rasade var argumenten mot att kvinnor inte var lämpade för demokrati att systemet inte passade dem och att de ändå skulle rösta som sina män. är argumenten mot 16-åringars rösträtt att de inte är mogna för demokrati, att systemet inte passar dem och att de ändå skulle rösta som sina föräldrar. Argumenten är lika dåliga nu som då. Ger man ungdomar ansvar tar de det. val föregicks av inte mindre än två skolval som genomfördes över hela landet. Siffrorna från SCB visar att dessa var gigantiska misslyckanden. Det är inte tillräckligt att låta politiskt medvetna 16- och 17-åringar få "leka demokrati" dagarna innan det "riktiga" valet. Varför vågar man inte ta de skrämmande siffrorna och orden om demokrati på allvar och ge ungdomar verkligt inflytande? Det är viktigt att man inte blandar ihop deltagande med engagemang. Jag har ännu inte varit på den gymnasieskola där det pratas mindre politik än på någon annan arbetsplats. Jag har ännu inte sett den där politik, visioner för framtiden och åsikter utbyts i större grad än i någon av landets ungdomsgårdar. Alla ungdomar bryr sig, men många känner också att det man tycker inte tas till vara. Engagemanget finns, men svårigheterna i ett aktivt deltagande är för stora. Ett första steg i avskaffandet av generationsväldet är att sänka rösträttsåldern till . Ungdomars ilska över orättvisor, miljöförstöring, diskriminering och brist på inflytande är en bra krydda att röra om politiken med. Mot bakgrund av detta vill jag fråga demokratiministern: Avser demokratiministern att på något sätt gå vidare med frågan om sänkt rösträttsålder som en metod att öka unga människors möjlighet till deltagande i demokratin? Avser demokratiministern att på annat sätt agera för att öka unga människors möjlighet till deltagande i demokratin? Hur avser demokratiministern att agera för att minska klasskillnaderna och deras inverkan på deltagandet i demokratin, såväl bland unga som äldre?