ip · GR10160 · 2003-11-27 00:00:00 — Interpellation 2003/04:160 av () till näringsminister om svensk klimatpolitik och EU:s klimatpolitik lade regeringen propositionen om klimatstrategi, och togs den med mycket stor majoritet av . Strategin slog fast att skulle gå före på klimatområdet. Dels skulle vi minska våra utsläpp , fast vi enligt EU:s interna bördefördelning har "rätt" att öka dem , (enligt en komplicerad formel som bland annat tog hänsyn till tidigare minskningar och en kommande kärnkraftsavveckling.) Dels skulle inte tillgodoräkna sig "sänkor", det vill säga räkna bort den koldioxid som tas upp av växande skog, och inte heller av åtgärder i andra länder. Även om kritiserade klimatmålen för att vara alldeles för lågt satta var grundprincipen att ville gå före och visa att någon måste ta ansvar för klimatproblematiken. De fattiga länderna kan inte engageras om inte de rika i handling visar att de vill göra något. Detta är också själva grunden för Kyotoprotokollet, där EU medgav ett större åtagande än övriga industrialiserade länder. Inom EU har länder som , och sedan alltså valt att gå före genom större extra nationella åtaganden. driver en helt annan linje. hade lagt ett förslag till ett "länkdirektiv" till handelsdirektivet. Syftet är att göra handeln med utsläppsrättigheter billigare genom att en del rätter skulle köpas utanför EU. Framför allt förväntas det ske genom att man köper rätter från redan gjorda utsläppsminskningar i och @ något som knappast hjälper klimatet. En annan möjlighet är den så kallade mekanismen för ren utveckling, CDM. Den kan innebära att ett land påstår att det ska bygga ett kolkraftverk, men avstår från att bygga det om det får betalt för utsläppsrätterna under de det fiktiva kraftverket skulle ha producerat el. Jämför detta med åtgärden att stänga ett brunkolskraftverk i och ersätta det med gaskraft, vindkraft och energieffektivisering. Minskningen är säker, mätbar och framför allt verklig. var uppenbart medveten om att förslaget var kontroversiellt, för man höll på det till dess att parlamentet, efter viss vånda, antagit direktivet om utsläppshandel. Länkdirektivet innebär raka motsatsen till riksdagsbeslutet, och det är därför ytterst anmärkningsvärt att positionspapper som kommit till del visar att den svenska linjen i ministerrådet har varit att släppa in ännu mer flexibla mekanismer än kommissionens ursprungliga förslag, alltså en än mer miljödålig linje än den kommissionen förespråkar. Positionspappret som inte delgavs har varit tillgängligt för alla EU-länders ständiga representationer i , miljöattachéer och liknande. Deras positioner påverkas givetvis av vad de tror är linje. Ur positionspappret vill jag citera följande, i egen översättning från det engelskspråkiga originalet: "är positivt till erkännandet av gemensamt genomförande och mekanismen för ren utveckling i EU:s system för handel med utsläppsrätter. De projektbaserade mekanismerna är ett viktigt element i att uppnå klimatmål på ett kostnadseffektivt sätt." Om det är kostnadseffektivitet som är det enda målet, varför har då riksdag antagit ett mer ambitiöst mål än vad EU:s bördefördelning gav oss? Och varför exkluderade mekanismerna som ett sätt att uppnå det svenska målet när vi sedan vill genomföra dem på EU-nivå? Läser man vidare i det svenska positionspappret ser man att medan vill ha en kvantitativ begränsning för kryphålen motsätter sig detta: "Emellertid ser svårigheter med att praktiskt tillämpa en begränsning. erinrar också om svårigheterna att i tidigare förhandlingsansträngningar definiera supplementariteten i siffror." Att på något sätt begränsa möjligheterna att köpa rätter utifrån i stället för att vidta åtgärder i är också enligt pappret till "ökade kostnader för att nå målen för utsläppsminskningarna". Vidare har i positionspappret oerhört bråttom, och vill att mekanismen för ren utveckling @ som riksdag inte vill använda överhuvudtaget @ ska vara i gång i EU . "är i princip mot att begränsa erkännandet av mekanismen för ren utveckling . Slutligen tar positionspappret ställning för den allra mest kontroversiella formen av projekt, sänkor där man räknar in utsläppsminskningar från skogsplantering i tredje världens länder. har tidigare motsatt sig den typen av kryphål, eftersom den vetenskapliga grunden för beräkningar är skakig även i ett välordnat land utan korruption, eftersom de länder som skulle sälja rätter inte alltid är välordnade och inte alltför sällan lider av korruption, eftersom det är oklart vem som bär ansvaret om skogen i fråga ändå huggs ner, brinner eller drabbas av skadeangrepp och eftersom ett illa utformat system kan innebära att ett land först hugger ner urskog och sedan säljer rätten att plantera industriskog på den. Trots det står det alltså i positionspappret: "Med avseende på åtgärder inom markanvändning och skogsbruk bör EU vara restriktivt med att lägga ytterligare restriktioner ovanpå vad som anges i Kyotoprotokollet och Marrakesh-överenskommelsen." Regeringens linje blir med andra ord något oklar. Det framstår som om regeringen anser att vad som var rätt 2002 är helt fel . Om man studerar regeringens organisation framstår det som en märklig ordning att klimatpolitiken, som i EU är miljöpolitik, i ligger under . Enligt uppgift handhas frågorna där av ett departementsråd som tills var chefslobbyist mot just regeringens klimatpolitik vid organisationen . Det går inte att bortse från att positionspappret rimmar illa med beslut, men stämmer väl överens med vad länge uttryckt. Positionspappret bifogas i sin helhet. As requested at the Working Party on the Environment meeting on , delivers hereby some preliminary comments on the Linking Directive (COM(2003)403) at this stage of the debate. The Swedish Government welcomes the Commission's proposal to link the project-based mechanisms to the Scheme (ETS). The recognition of JI and CDM credits through their conversion into allowances is positive to the recognition of JI and CDM credits in the EU ETS. The project-based mechanisms are an important element in reaching the climate mitigation targets in a cost-effective . We also believe that recognizing ERUs and CERs in the scheme sends an important signal to the rest of the world that the EU considers the project-based mechanisms as vital components within the Kyoto Protocol framework in the international effort to tackle climate change. It is of great importance that EU sends this signal not least to developing countries and to . It will maintain EU's leading position in future climate change negotiations. welcomes the proposal's recognition of ERUs and CERs on a one-to-one basis with EU allowances. This clearly manifests the idea that the reduction or avoidance of the emission of one ton of CO2 is equivalent regardless of where it occurs. Quantitative conditions for the recognition of JI and CDM credits is keen to maintain the Environmental integrity of the Kyoto Protocol and the Marrakesh accords. To this end, supplementarity is an important element. Therefore, welcomes the proposed review by the Commission to follow the development of the use of the project-based mechanisms. As an aid for MS to consider supplementarity it is beneficial to assess qualitatively and/or quantitatively the share of domestic and non-domestic mitigation efforts. However, sees difficulties with the practical application of a potential maximum limit. recalls also the difficulties in earlier negotiation efforts to numerically define supplementarity. This together with the fact that there is any restrictions on overseas credits built into the emission trading directive we consider it to be difficult to ensure supplementarity by establish a limit for the conversion of ERUs and CERs within this proposal. The following impacts must also be considered before introducing a ceiling to the conversion of ERUs and CERs: Developing countries might react negatively that CDM is not being given enough regard by the EU. Similarly, may react negatively if they feel that JI is not being credited sufficiently. By putting a limit to the recognition of JI but not to emission trading, EU may be place herself in a situation where "hot air" based AAU is imported from instead of AAUs resulting from concrete measurable emission reductions. Increased costs for reaching the emission reduction targets as well as creating uncertainty among participating entities as to whether or not their emission reduction will be recognised in the scheme or not. This uncertainty is especially true if a first come first serve basis is applied. would welcome further explanation by the Commission as to whether and how these impacts can be avoided. Timing issue @ CDM from 2005 is in principle against limiting the recognition of CDM until 2008. CERs should be recognized as soon as possible so long as the necessary requirements for the issuance of CERs are fulfilled. We are certainly aware of the timing issues associated with the of national systems, pre-commitment period review and the of the assigned amount. Indeed itself will have difficulties to finalise its preparation of a national system before 2006. However, stating in this directive that CERs will not be recognised in the first trading period (2005-2007) could send the wrong political signal to, in particular, non-Annex I nations and is not in line with the Kyoto Protocol ambition of a "prompt start" for CDM. Exclusion of credits generated from certain activities from the possibility to convert them into allowances can support the Commission's proposal to exclude credits from nuclear facilities since it gives a clarification to the agreement to refrain from the use of nuclear facilities in the Accords. With regard to LULUCF activities, the EU should be restrictive in adding restrictions over and above those set by the Kyoto Protocol and the Accords. LULUCF projects could be accepted in the scheme provided that appropriate rules are developed to handle permanence, additionality and leakage.. A decision should be taken only after COP9 in view of negotiations. The need for a review of sustainability is an issue for all projects and should not be a particular issue of hydropower plants. Prevention of the risk of double counting of emissions covered by the Community emission allowance trading scheme and emissions reductions from some JI projects welcomes the proposal's effort to tackle the issue of double counting. It is vital to deal with the issue of double counting in order to secure the environmental integrity of the proposal to link JI and CDM with the EU ETS. Transitional provisions on the continuation of JI activities that affect the EC emissions trading scheme in Acceding countries The directive suggests the as a cut-off date for projects to be considered as JI projects. After this date projects would be handled by the ETS. Further analysis is needed as to whether this cut-off date can be a later date in order to promote early action for JI. welcomes the clarification that the acquis communitaire be a basis for the calculation of the baseline. The issue of requirements on the JI and CDM projects While the proposal's requirements (a) and (b) in article 11 (ter) point 5 are taken from the Kyoto Protocol and can be seen as pertaining to both JI and CDM, requirement (c) is, however, taken from 17/CP.7 and seem to only relate to CDM. Clarification is requested. Similarly, clarification is welcome as to whether the requirements on sustainable development in article 11 (ter) point 4 is also meant for JI. Issue of renewables and double-counting Clarification is requested on how to handle the possible double-counting scenario of a renewable power production project receiving ERUs while at the same time the displaced fossil power production receives allowances in excess as a result of lower production output. Jag vill fråga näringsministern: Avser näringsministern att verka för att klargör en ny position kring EU:s klimatpolitik som ligger i linje med beslut om nationell klimatstrategi? Avser näringsministern att verka för en ändring av ansvarsfördelningen mellan departementen vad gäller klimatpolitiken?