ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · GQ10159 · 2003-02-04 00:00:00 — Interpellation 2002/03:159 av () till finansminister om ekonomin i kommuner och landsting Kommuners och landstings ekonomi är hårt ansträngd. Hälften av landets kommuner förväntas ha en obalanserad ekonomi för . av de kommuner som hade positivt resultat förväntar sig ett negativt resultat . redovisade cirka hälften av landets kommuner negativt resultat. Hur det reella utfallet kommer att se ut kommer att presenteras i årsredovisningen för . Vid en objektiv bedömning förefaller flertalet anse att balanskravet är en rimlig restriktion för ekonomin. De krav som ställs i kommunallagen, 8 kap. §§ 4 och 5, säkerställer dock inte kravet om att inte överföra kostnader från dagens till kommande generationer. För att uppnå det målet erfordras bättre ekonomiska resultat. Det kan alltså inte ses som en god ekonomisk hushållning att nästan klara det lagstiftade kravet. Balanskravet diskuteras i många kommuner och landsting. Ansträngda kommun- och landstingspolitiker ser inte allvaret i lagens krav. Det innebär att såväl en god ekonomi som legitimiteten för svensk lagstiftning är i fara. Alla signaler i samhället tyder på att vi går en kärvare tid till mötes. Krav om finansieringsprincipens strikta tillämpning och efterföljandet av balanskravet blir därför allt viktigare. I betänkandet God ekonomisk hushållning i kommuner och landsting (2001:76) föreslogs förändring av balanskravet. Detta föreföll underligt då den nya lagen om balanskravet knappt trätt i kraft. Förmodligen bedömde regeringen detsamma då en proposition i frågan ännu inte aktualiserats. Kommuner och landsting har en svår situation . är därför tydlig i sitt budskap att finansieringsprincipen måste förstärkas och utvecklas att gälla för alla statliga beslut som direkt eller indirekt påverkar kommunens ekonomi. Synen bör även tillämpas på frågor som är en följd av beslut inom EU. Detta är ett rimligt krav för att på ett långsiktigt och hållbart sätt kunna ge kommunen realistiska och stabila förutsättningar att klara sin ekonomi. En av grunderna för dagens instabilitet inom den kommunala sektorn och därmed svårigheten att klara balanskravet kan vara att finansieringsprincipens tillämpning inte följt givna överenskommelser. gör bedömningen att statens tillskott måste ökas med för att kommunerna realt sett ska komma upp till samma resursnivå för statsbidragen som 1992. Det ger en tydlig beskrivning om den ekonomiska situation som sektorn har att arbeta inom. Mina frågor till finansministern är: Vad avser ministern att vidta för åtgärder för att svensk lag ska följas på det ekonomiska området? Vilka förändringar avser ministern att genomföra vad gäller nuvarande balanskrav för kommuner och landsting? 3.Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att parterna ska kunna komma överens om den ekonomiska regleringen enligt finansieringsprincipen?
ip · GQ10161 · 2003-02-05 00:00:00 — Interpellation 2002/03:161 av () till vice statsminister om lönediskriminering i Jämställdhetsministern kritiserar ofta näringslivet för att det finns för få kvinnor på beslutande poster. Regeringen överväger en lagstiftning som ska tvinga bolag att kvotera in kvinnor i styrelserna. Men vid en närmare granskning av regeringens förhållande till jämställdhet framkommer det att regeringen själv inte är något föredöme. Regeringens jämställdhetspolitik är inte trovärdig. Lönesättningen på är ett bevis på regeringens passivitet när det gäller jämställdhetsfrågor. Bland handläggarna i exempelvis tjänar männen runt 4000kr mer än kvinnorna enligt statistik . Löneskillnaderna på har ökat med nästan 1100kr . Ny statistik från visar att det generella lönegapet mellan män och kvinnor är . Enligt en har skillnaden i faktiska tal ökat med ca 1000kr . Trots att Socialdemokraternas mål varit att jämna ut löneskillnaderna kvarstår gapet, i synnerhet när regeringen själv sätter lönerna. En kvinnlig generaldirektör tjänar i genomsnitt mindre än sin manlige kollega. Enligt en gjord bland Juseks medlemmar, som arbetar som jurister, ekonomer, samhälls-, system- och personalvetare understiger kvinnornas livsinkomst männens med . är inte längre mest jämställda land när det gäller löner. Enligt EU:s hade 1995 den minsta skillnaden i lön mellan män och kvinnor, men har både och gått förbi. tillhör också, tillsammans med och , de enda tre länder inom EU där skillnaderna ökar. Det är anmärkningsvärt att en regering som påpekar vikten av lika lön för lika och likvärdigt arbete låter lönediskriminering fortsätta och öka på det egna . Det är viktigt att den politiska ledningen i ett land är ett föredöme i jämställdhetsfrågor. Med hänvisning till dessa fakta vill jag till vice statsminister ställa följande frågor: 1.Vilka initiativ avser ministern att vidta för att löneskillnaderna ska minska i ? 2.Vilka initiativ avser ministern att vidta för att löneskillnaderna ska minska generellt i samhället?
ip · GQ10162 · 2003-02-05 00:00:00 — Interpellation 2002/03:162 av () till vice statsminister om regeringens jämställdhetspolitik Jämställdhetsministern kritiserar ofta näringslivet för att det finns för få kvinnor på beslutande poster. Regeringen överväger en lagstiftning som ska tvinga bolag att kvotera in kvinnor i styrelserna. Men vid en närmare granskning av regeringens förhållande till jämställdhet framkommer det att regeringen själv inte är något föredöme. Regeringens jämställdhetspolitik är inte trovärdig. Bland de 18 myndighetschefer regeringen utsåg fanns inte en enda kvinna. Enligt statistik som för transporter och IT tagit fram är ledningarna för , , , och länstrafikens huvudmän överrepresenterade av män. Även vid tillsättning av ambassadörer har regeringen valt bort jämställdheten. Att som förklara detta med att det inte finns tillräckligt många kompetenta kvinnor är en skamlig diskriminering av välmeriterade kvinnor. Av 90 ambassadörer är endast 18 kvinnor. Sammantaget visar regeringens utnämningspolitik att jämställdhetspolitiken inte är trovärdig. Det är anmärkningsvärt att en regering som påpekar vikten av jämställdhet låter diskriminering fortsätta och öka. Det är viktigt att den politiska ledningen i ett land är ett föredöme i jämställdhetsfrågor. Med hänvisning till dessa fakta vill jag till vice statsminister ställa följande frågor: 1.Vilka initiativ avser ministern att vidta för att könsdiskrimineringen ska minska i ? 2.Vilka initiativ avser ministern att vidta för att könsdiskrimineringen ska minska generellt i samhället?
ip · GQ10163 · 2003-02-05 00:00:00 — Interpellation 2002/03:163 av (m) till statsrådet om den faktiska arbetslösheten har den högsta arbetslösheten i modern tid vid ingången till sämre samhällsekonomiska förutsättningar. Fler än någonsin saknar ett riktigt jobb. Sammanlagt rör det sig om ungefär 700000 personer som saknar ett riktigt arbete eller som vill arbeta mer än de får på arbetsmarknaden. ökar dessutom det antal personer som antingen är öppet arbetslösa eller som är deltagare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder jämfört med . Om vi ser till människorna och inte till statistikkolumnerna så uppgår den verkliga arbetslösheten till snarare än till . Då har vi ändå inte räknat med två viktiga grupper av människor som står utanför arbetsmarknaden: de som är långtidssjukskrivna och de som har förtidspensionerats. är det sammantaget uppemot 1,5 miljoner svenskar i arbetsför ålder som inte arbetar eller arbetar mindre än de önskar. De är i stället antingen arbetslösa, i arbetsmarknadsåtgärder, latent arbetssökande, långtidssjukskrivna, förtidspensionerade eller undersysselsatta. Det innebär att var fjärde vuxen människa i arbetsför ålder inte arbetar. Om nuvarande utveckling fortsätter kommer snart fler vara sjukskrivna än vad det finns personer i öppen arbetslöshet. Utöver alla dessa personer som antingen är arbetslösa, sjukskrivna eller förtidspensionerade "hittade" under valrörelsen statsminister ytterligare 116000 invandrare som är arbetslösa, men som inte syns i den befintliga statistiken. Hur det gick till och var han hämtade dessa fakta ifrån är oklart, men det är uppenbart att även numera medger att arbetslösheten är mer omfattande än vad som tidigare redovisats i den officiella statistiken. Med hänvisning till ovan redovisade bakgrund vill jag till statsrådet ställa följande frågor: 1.Vilka initiativ avser statsrådet att vidta för att bättre än redovisa den verkliga omfattningen av antalet sysselsatta respektive arbetslösa på arbetsmarknaden? 2.Vilka initiativ avser statsrådet att vidta för att fler än ska kunna arbeta ?
ip · GQ10164 · 2003-02-05 00:00:00 — Interpellation 2002/03:164 av () till statsrådet om arbetsmarknadspolitiken revisorer riktar i en aktuell rapport enig och svidande kritik mot den förda arbetsmarknadspolitiken. I rapporten av AMS och länsarbetsnämnderna (2002/03:2) framgår bland annat att styrningsproblemen är så omfattande att det nu är dags för en grundlig översyn av resultatstyrningen inom arbetsmarknadspolitiken. Rapporten från revisorer innehåller förutom den övergripande kritiken tre värdefulla aspekter att ta med i den kommande nödvändiga förändringsprocessen av den förda arbetsmarknadspolitiken. För det första så blir det oerhört tydligt att den enskilda människan har mycket litet inflytande över vilka åtgärder som prioriteras. På s.95 i rapporten redovisas de anställdas syn på vilka som har inflytande över hur de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna prioriteras på deras kontor. De som är arbetslösa uppges inte ha något inflytande över huvud taget. Störst inflytande har regeringen, följt av AMS och länsarbetsnämnderna. För det andra är målsättningarna inom arbetsmarknadspolitiken alltför många och delvis motstridiga. De som är anställda inom har mycket oklara uppfattningar om vilka mål och riktlinjer som ska vara styrande för verksamheten. De mål som finns är dessutom inte utformade för en effektiv styrning av arbetsmarknadspolitiken. För det tredje så innehåller revisorernas rapport sju konkreta förslag som regeringen om den vill kan börja arbeta med . Den allra mest angelägna uppgiften förefaller vara att begränsa och förtydliga målsättningar och utvärderingen av de konkreta resultaten inom arbetsmarknadspolitiken. Mot bakgrund av den ovan redovisade rapporten från revisorer vill jag till arbetsmarknadsminister ställa följande frågor: 1.Vilka initiativ ämnar statsrådet vidta för att åtgärda de brister och tillkortakommanden inom arbetsmarknadspolitiken som revisorerna enhälligt redovisar i sin rapport? 2.Vilka initiativ ämnar statsrådet vidta för att öka de arbetslösas inflytande över val av arbetsmarknadspolitisk åtgärd?
ip · GQ10165 · 2003-02-05 00:00:00 — Interpellation 2002/03:165 av () till statsrådet om stödet till arbetshandikappade () har i två rapporter visat att i mer än hälften av de ärenden som gällt lönebidrag var det inte styrkt att det fanns ett funktionshinder som hade betydelse för det aktuella arbetet. I över en tredjedel av de granskade ärendena bedömer RRV att de egentliga skälen handlar om att dessa personer hade svårigheter att få arbete på grund av andra skäl såsom exempelvis hög ålder eller för låg utbildningsnivå. Den allvarligaste målkonflikten rör ambitionen att stödet ska utgå till de allra mest utsatta. anses det som viktigt att de genomsnittliga bidragen minskar i omfattning. Detta är två ambitioner som svårligen låter sig förenas. De människor som är allra mest utsatta och gravt handikappade kostar vanligen betydligt mer än genomsnittet. De ska också ha samhällets odelade stöd. hade i genomsnitt 48540 individer anställning med lönebidrag. Statens utgifter för lönebidrag omfattande . hade 55653 personer anställning med lönebidrag @ en ökning med 6,jämfört med och en ökning med . Lönebidraget utgår som en lönesubvention till arbetsgivare som nyanställer personer med arbetshandikapp. RRV visar i sin rapport att i mer än hälften av de ärenden som gällt lönebidrag var det inte styrkt att det fanns ett funktionshinder som hade betydelse för det aktuella arbetet. I över en tredjedel av de granskade ärendena bedömer RRV att de egentliga skälen handlar om att dessa personer hade svårigheter att få arbete på grund av andra skäl så som exempelvis hög ålder eller för låg utbildningsnivå. Det är många, inte minst, unga människor med arbetshandikapp som blir förtidspensionerade fastän de egentligen både vill och kan arbeta, åtminstone deltid. Denna utveckling är inte acceptabel. Alla arbetshandikappade har rätt att bli behandlade med respekt. De ska ha rimliga möjligheter till valfrihet. Regelverk och föreskrifter måste tydliggöras med avseende på vem som kan anses vara arbetshandikappad och därmed i behov av stöd. De övergripande målen måste förtydligas i syfte att motverka målkonflikter. Stöden till de arbetshandikappade bör kontinuerligt utvärderas och redovisas offentligt. Med hänvisning till ovanstående bakgrund vill jag till statsrådet ställa följande frågor: 1.Vilka initiativ ämnar statsrådet vidta för att alla arbetshandikappade ska få det stöd de har rätt till och bli behandlade med respekt? 2.Vilka initiativ ämnar statsrådet vidta för att tillse att dessa stöd enbart går till dem som är arbetshandikappade?
ip · GQ10166 · 2003-02-05 00:00:00 — Interpellation 2002/03:166 av () till statsrådet om adekvat sysselsättningsmål Regeringens mål om sysselsättningen är inte seriöst. Så som det nu är formulerat ökar chanserna för att uppfylla målet till följd av att fler och fler människor blir sjukskrivna. Regeringens sysselsättningsmål är nämligen så fiffigt konstruerat att ju fler människor som är sjukskrivna desto bättre utvecklas sysselsättningsmålet. I verkligheten är det sammantaget uppemot 1,5 miljoner svenskar i arbetsför ålder som inte arbetar eller arbetar mindre än de önskar. Det innebär att var fjärde vuxen människa i arbetsför ålder inte arbetar. Om nuvarande utveckling fortsätter kommer snart fler att vara sjukskrivna än vad det finns personer i öppen arbetslöshet. Denna utveckling kan sammanfattas med att den sysselsättningsökning som skett under åren 1997@2001 till ätits upp av ökad sjukfrånvaro och förtidspensionering. Andelen människor som faktiskt är i arbete har bara ökat med under perioden 1997@2001. Utgifterna för sjukpenning respektive förtidspension fortsätter att öka januari@september 2002. Utgifterna för förtidspension och sjukbidrag uppgår till och för sjukpenning till . Jämfört med har utgifterna för sjukpenning ökat och för förtidspension och sjukbidrag med 8,. Var sjunde skattekrona används i statsbudgeten för att betala alla långa sjukskrivningar och förtidspensioner. Regeringen avsatte till sjukskrivningar och till förtidspensioneringar i statsbudgeten för . Det motsvarar kostnaden för att driva alla grundskolor och alla gymnasieskolor samt alla fritidshem i . Regeringen har i sin budget angivit att kostnaderna för sjukskrivningarna ska börja minska . Regeringen antar att kostnaderna för sjukskrivningarna kommer att minska . Detta antagande framstår som ytterligt osäkert och nästintill provocerande med tanke på att alla prognoser tyder på den motsatta utvecklingen. Med hänvisning till dessa fakta vill jag till statsrådet ställa följande frågor: 1.Vilka initiativ avser statsrådet att vidta för att formulera ett sysselsättningsmål som på ett relevant sätt motsvarar hur verkligheten ser ut? 2.Vilka initiativ avser statsrådet att vidta för att fler människor ska vara sysselsatta och verkligen vara på sin arbetsplats?
ip · GQ10167 · 2003-02-05 00:00:00 — Interpellation 2002/03:167 av () till statsminister om arbetslösa invandrare I varje valrörelse sker det en rad "oväntade" händelser. I denna valrörelse var det kanske allra mest "oväntade" att statsminister "hittade" 116 000 fler arbetslösa invandrare som inte syns i den officiella statistiken. Och det näst mest "oväntade" var möjligen att hade statsministern hävdat att tog emot ungefär en halv miljon flyktingar. I verkligheten rörde det sig om ungefär 250 000 flyktingar. tvingades dagen efter sitt uttalande gå ut i medierna och beklaga den felaktiga uppgiften. Det finns ingenstans något belägg för sensationella uppgifter om 116 000 fler arbetslösa invandrare som inte syns i den officiella statistiken. Jag ifrågasätter inte att verkligheten ser värre ut än vad regeringen tidigare velat medge, däremot måste ett klarläggande till vad gäller var någonstans dessa uppgifter kommer ifrån. Jag ställde i frågestund en fråga om de 116 000 nya arbetslösa invandrarna till vice statsminister . Hennes svar är en orsak till att denna interpellation är direkt riktad till statsministern: "Eftersom frågan är så precis och rör ett uttalande som statsministern gjort kan jag inte svara på den. . Jag får be att ställer frågan till statsministern för att få ett korrekt svar". har länge hävdat att den sammanlagda arbetslösheten i är ungefär 700 000 människor och att om hänsyn tas till de som är sjukskrivna och förtidspensionerade så är det omkring 1,5 miljoner människor i vuxen ålder som inte arbetar. Detta är den stora stötestenen för att kunna skapa en skola som ger alla den bästa utbildningen som finns att ge och en sjukvård av högsta kvalitet till alla som behöver vård. Mot bakgrund av ovanstående vill jag till statsminister ställa följande frågor: 1.Vilka initiativ ämnar statsministern vidta för att ta reda på hur det faktiskt förhåller sig i verkligheten med dessa påstådda 116 000 invandrare som inte syns i statistiken? 2.Vilka initiativ ämnar statsministern vidta för att utreda under vilka villkor dessa människor lever ? 3.Vilka initiativ ämnar statsministern vidta för att dessa människor ska få ett riktigt arbete så fort som möjligt?
ip · GQ10168 · 2003-02-06 00:00:00 — Interpellation 2002/03:168 av () till utbildningsminister om elöverkänslighet Elöverkänslighet är på väg att bli en folksjukdom. Enligt beräkningar finns över 200 000 drabbade, varav ungefär en tiondel har svåra problem @ och de blir fler. Ändå erkänns inte elöverkänslighet som den sjukdom det faktiskt handlar om för den som drabbas. Jag menar att oavsett vad vi tror att elöverkänslighet beror på måste vi ta till oss det faktum att människor i dagens blir sjuka och då på bästa sätt försöka hjälpa dessa människor. Detta för att kunna vidta effektiva åtgärder för att hjälpa dem som drabbats av elöverkänslighet och förebygga en utveckling där ännu fler får problem. Elöverkänslighet är ett funktionshinder som innebär en mycket svår situation för de drabbade. Vi vet att många tvingas flytta från sina hem på grund av de olika sjukdomssymtom strålning av olika slag leder till. Andra måste sluta sina arbeten och blir arbetslösa, långtidssjukskrivna eller förtidspensionerade. har regering och ansvariga myndigheter stått ganska handfallna inför de växande elöverkänslighetsproblemen såväl när det gäller forskning och förebyggande av elöverkänslighet som hjälp till de drabbade. Jag anser att det är hög tid att ändra på detta. Fristående forskare som arbetar med de här problemen har haft problem med att få medel till sin forskning. Det är viktigt att forskningen kring elöverkänslighet och dess orsaker ges ökade resurser, liksom till forskning om hur skador från den nya tekniken ska kunna undvikas. Jag anser att försiktighetsprincipen bör gälla när det gäller utbyggnad av sändare för trådlös kommunikation. Antalet bör minimeras. Kriterier för var ska kunna placeras med hänsyn till de boende bör utarbetas för att det ska kunna finnas lågstrålande elektromagnetiska frizoner. När det gäller utbyggnaden av 3 G-nätet kolliderar olika intressen, dels vikten av mobiltäckning överallt, dels hänsynen till dem som drabbas av elöverkänslighet. Eftersom de elöverkänsliga är drabbade av en sjukdom bör de också ha samma rätt till olika stöd som andra sjuka. Det gäller exempelvis bostadsanpassningsbidrag för att de som tvingas flytta ska få hjälp till ny bostad, liksom att elöverkänslighet ska godkännas som grund för arbetsskada. Vilka åtgärder avser ministern att vidta för att öka forskningen och kunskapen om elöverkänslighet?
ip · GQ10169 · 2003-02-06 00:00:00 — Interpellation 2002/03:169 av () till socialminister om elöverkänslighet Elöverkänslighet är på väg att bli en folksjukdom. Enligt beräkningar finns över 200000 drabbade, varav ungefär en tiondel har svåra problem @ och de blir fler. Ändå erkänns inte elöverkänslighet som den sjukdom det faktiskt handlar om för den som drabbas. Jag menar att oavsett vad vi tror att elöverkänslighet beror på måste vi ta till oss det faktum att människor i dagens blir sjuka och då på bästa sätt försöka hjälpa dessa människor. Detta för att kunna vidta effektiva åtgärder för att hjälpa dem som drabbats av elöverkänslighet och förebygga en utveckling där ännu fler får problem. Elöverkänslighet är ett funktionshinder som innebär en mycket svår situation för de drabbade. Vi vet att många tvingas flytta från sina hem på grund av de olika sjukdomssymtom strålning av olika slag leder till. Andra måste sluta sina arbeten och blir arbetslösa, långtidssjukskrivna eller förtidspensionerade. har regering och ansvariga myndigheter stått ganska handfallna inför de växande elöverkänslighetsproblemen såväl när det gäller forskning och förebyggande av elöverkänslighet som hjälp till de drabbade. Jag anser att det är hög tid att ändra på detta. Fristående forskare som arbetar med de här problemen har haft problem med att få medel till sin forskning. Det är viktigt att forskningen kring elöverkänslighet och dess orsaker ges ökade resurser, liksom till forskning om hur skador från den nya tekniken ska kunna undvikas. Jag anser att försiktighetsprincipen bör gälla när det gäller utbyggnad av sändare för trådlös kommunikation. Antalet bör minimeras. Kriterier för var ska kunna placeras med hänsyn till de boende bör utarbetas för att det ska kunna finnas lågstrålande elektromagnetiska frizoner. När det gäller utbyggnaden av 3G-nätet kolliderar olika intressen, dels vikten av mobiltäckning överallt, dels hänsynen till dem som drabbas av elöverkänslighet. Eftersom de elöverkänsliga är drabbade av en sjukdom bör de också ha samma rätt till olika stöd som andra sjuka. Det gäller exempelvis bostadsanpassningsbidrag för att de som tvingas flytta ska få hjälp till ny bostad, liksom att elöverkänslighet ska godkännas som grund för arbetsskada. vilka åtgärder avser ministern att vidta för att elöverkänslighet ska betraktas som en sjukdom och därmed ge rätt till hjälp?