ip · GQ10373 · 2003-05-12 00:00:00 — Interpellation 2002/03:373 av () till statsrådet om skatteutjämningen i ska självklart ha ett skatteutjämningssystem som ger alla kommuner och landsting likvärdiga förutsättningar att ge sina medborgare en god servic. Frågan är hur ett sådant system ska utformas. Den del av skatteutjämningssystemet som får de märkligaste effekterna för är inkomstutjämningen. Inkomstutjämningen syftar till att ge alla kommuner och landsting likvärdiga ekonomiska förutsättningar genom att garantera dem en skattekraft som motsvarar riksgenomsnittet. Utjämningen fungerar på så sätt att kommuner och landsting med en beskattningsbar inkomst per invånare (skattekraft) över riksgenomsnittet betalar en avgift. De som har en skattekraft under riksgenomsnittet erhåller ett bidrag. Enligt min mening finns flera stora problem med nuvarande system: Nuvarande system skapar starka spänningar inom landet eftersom systemet är interkommunalt, det vill säga kommun ställs mot kommun. Systemet beaktar inte att är en motor som hela har nytta av. Stryper vi denna motors styrka förlorar inte bara 08-området på det, utan även övriga . behöver en huvudstadsregion med stark internationell dragkraft. Systemet är så krångligt att ytterst få personer, om någon, riktigt förstår hur det fungerar. För vanliga medborgare är det omöjligt att överblicka systemets effekter. Systemet strider mot grundlagens intentioner då kommunala skatteintäkter i en kommun förs över till en annan kommun. Systemet motverkar ekonomisk tillväxt eftersom det bestraffar kommuner som lyckas öka sin skattekraft i jämförelse med andra kommuner. Systemet får orimliga effekter för kommuner och landsting i . Den totala nettoeffekten av utjämningssystemet för är eller per person, nyfödd såväl som pensionär. Det motsvarar i komunalskatt. I är bördan av skatteutjämningssystemet än tyngre att bära, särskilt med de ekonomiska problem brottas med, i allt väsentligt en frukt av det accelererande skatteutjämningssystemet. Systemet är inte fördelningspolitiskt acceptabelt då det bygger på att en låginkomsttagare i exempelvis av sina skattemedel ska betala för behov i andra kommuner. Kostnadsutjämningsdelen av systemet tar inte tillräcklig hänsyn till storstadens särskilda problem. Kostnaden för att producera vård är inte densamma i hela landet. Glesbygden har sina särskilda problem och storstadsregionerna har sina. Exempelvis finns en större psykisk ohälsa och större vårdbehov i en storstad. Högre kostnader för löner, lokaler och en allmänt högre kostnadsnivå i är andra exempel på storstadens särskilda problem. Till skillnad från andra delar av landet sköts kollektivtrafiken, SL, enbart av . Primärkommunerna deltar inte på något sätt i finansieringen. är en organisationsform som passar för . Men kostnadsutjämningssystemet tar inte hänsyn till detta förhållande. Kostnaderna för kollektivtrafiken måste beaktas fullt ut och inte begränsas till i kostnadsutjämningssystemet. Hela statsbidraget som avser kollektivtrafiken borde rimligtvis tillfalla som står för kostnaderna. Enligt kristdemokratisk uppfattning så ska inkomstutjämningen mellan kommuner och landsting skötas av staten, och inte vara en mellankommunal angelägenhet. En särskild utredning bör studera hur ett sådant statligt skatteutjämningssystem ska utformas. Min fråga till statsrådet är med anledning av ovanstående: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att ska få ett kommunalt skatteutjämningssystem som främjar både regional balans och tillväxt som särskilda situation beaktas?