frsrdg · GQ04JO1 · 2003-01-01 00:00:00 — Härigenom har också bestämmelserna i 26 § förordningen (1996:271) om mål och ärenden i allmän domstol, 2 § förordningen (1980:900) om statliga myndigheters servi- ceskyldighet, m.m. och 2 § förordningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m. ifråga om expediering av domar kommit att åsido- sättas. dömde för tjänstefel i enlighet med åtalet samt bestämde påföljden till trettio (30) dagsböter. I hovrätten vitsordade de faktiska omständigheterna men bestred ansvar för tjänstefel och gjorde därvid gällande att gärningarna var att anse som ringa. Under rubriken domskäl anförde hovrätten bl.a. följande. Vidare har på begäran vittnesförhör hållits med lagmannen . Som skriftlig bevisning har åklagaren åberopat protokoll, dagboksblad, expeditionsanteckningar och domarna i de tre aktuella målen. Åklagaren har även åberopat arbetsordningen för och en handling benämnd Balanserade mål och ärenden. har åberopat en promemoria över domar i den 1 januariden , vissa delar av huvudförhandlingsprotokollen och domarna i två tvistemål samt vissa statistikuppgifter. har uppgett bl.a. följande. Han började sin anställning som rådman vid och fick då ansvar för en rotel som stått obemannad . Förutom arbete med egen rotel ansvarade han för notarieutbildningen, fick ta hand om post på andra obemannade rotlar samt handlägga mål på dessa rotlar. Han arbetade långt utöver normal arbets- tid i tron att det höga arbetstrycket skulle minska med tiden och att bristen på domarpersonal endast var tillfällig. Så visade sig emellertid inte vara fallet. arbetade han med undantag för minst full arbetsdag . Trots detta räckte tiden inte till för att färdigställa de nu aktuella domarna . För att minimera eventuell skada för parterna meddelade han dem domsluten på de utsatta domsdagarna. I målet B 304-00 gav han häktet besked om domslutet . Han informe- rade försvararen om domslutet . Denne fick då även ta del av dom- skälen i påföljdsdelen. var i de tre målen i kontakt med berörda försvarare . Han är väl införstådd med reglerna om doms avfattande och meddelande. Han informerade inte domstolens chef om förseningarna av domarna eller sin åtgärd att meddela parterna endast domslutet på domsdagarna. Han bad emellertid att få slippa lottningen av mål med häktade och ungdomar, vilket inte visade sig möjligt. har uppgett bl.a. följande. Arbetssituationen har sedan slutet av varit extremt besvärlig på . Tingsrätten har åtta blan- dade rotlar varvid en eller två rotlar har varit obemannade ända sedan decem- ber 1998. Därtill kommer att tingsrätten handlagt ett stort antal stora eko- och ungdomsbrottmål. har inte kunnat hjälpa till med personal. har på olika sätt försökt att komma till rätta med problemen varvid hovrätten och kontinuerligt informerats. skrev han ett brev till där han klargjorde krissituationen och begärde hjälp med domarpersonal. Tingsrätten fick emellertid inte någon hjälp. har uppfattat som en effektiv och skicklig domare. ställde alltid upp när det behövdes och lade ned en stor del av sin fritid på arbetet. Det var emellertid först genom åtalet mot som insåg att hade haft en alltför hög arbetsbelastning. I målet är utrett att i tre fall har underlåtit att meddela fullstän- diga domar i brottmål på utsatta tider och att han var medveten om att detta stred mot bestämmelser om sättet för doms avfattande och meddelande. Han har härigenom uppsåtligen åsidosatt vad som gäller för hans uppgift som domare. Enligt 20 kap. 1 § första stycket föranleder en gärning som är att anse som ringa inte ansvar för tjänstefel. Vid bedömningen om en gärning är att anse som ringa skall rätten enligt lagrummet beakta gärningsmannens befogenheter och uppgiftens samband med myndighetsutövningen i övrigt samt andra omständigheter. Hovrätten gör i denna fråga följande bedömning. Möjligheten för part att överklaga en tingsrätts dom utgör en fundamental del av den rättssäkerhet som vår rättegångsordning erbjuder. För att en part fullt ut skall kunna utnyttja denna möjlighet att ta till vara sin rätt är det be- träffande en s.k. kanslidom viktigt att den verkligen är tillgänglig i sin helhet den dag den meddelas så att parten härigenom får hela överklagandetiden på sig för att bedöma domskälens bärkraft och om ett överklagande bör ske. har således brutit mot en från rättssäkerhetssynpunkt viktig regel genom att tillhandahålla domarna i fullständigt skick senare än den dag respektive dom meddelats. Det bör framhållas att det är särskilt allvarligt att han i två av fallen meddelat domarna i fullständigt skick först före överklagandetidens utgång. Den omständigheten att har upplyst om själva domsluten på domsdagarna och att han under överklagan- detiden varit i kontakt med berörda försvarare har i och för sig minskat olä- genheterna av att parterna inte fått tillgång till de fullständiga domarna. Dessa åtgärder kan dock inte föranleda bedömningen att gärningarna är att anse som ringa. Utredningen i målet ger vid handen att under bl.a. den tid som åtalet mot avser var en mycket arbetstyngd domstol och att arbetssituationen till följd härav var mycket besvärlig för och de andra domarna vid tingsrätten. På grund av den ansträngda arbets- situationen, men också till följd av sin beredvillighet att bistå på andra rotlar, hann inte med att färdigställa de tre domarna på utsatta tider. Han informerade emellertid inte tingsrättens chef om att han hade svårigheter att få domarna klara . Det måste enligt hovrättens me- ning normalt kunna krävas av en ordinarie domare, som inser att han är i färd med att förlora kontrollen över sina arbetsuppgifter eller som exempelvis ser viktiga frister löpa ut och inte själv förmår att komma ikapp, att han på ett tydligt sätt och inom rimlig tid gör sin chef uppmärksam på problemen. har inte vidtagit sådana åtgärder. I stället har situationen alltefter- som kommit att bli honom övermäktig utan att han slagit larm. Inte ens med beaktande av det pressade arbetsläge som han ostridigt haft kan det mot denna bakgrund anses föreligga tillräckliga skäl att bedöma hans avsiktliga åsido- sättande av bestämmelser som ringa. Han skall därför dö- mas för tjänstefel. Påföljden skall bestämmas till böter Vid bestämmande av antalet dagsböter beaktar hovrätten såväl vad som fram- kommit om pressade arbetssituation som att han vidtagit vissa åtgärder för att försöka begränsa skadan av sitt agerande. överklagade hovrättens dom och yrkade i första hand att skulle ogilla åtalet och i andra hand att påföljdseftergift skulle meddelas. ChefsJO bestred ändring. I en dom ogillade åtalet. Ett justitieråd var skiljaktig och ville fastställa hovrättens domslut. I domskälen anförde följande. Åtalet mot gäller meddelandet och expedieringen av tre brott- målsdomar . Enligt 30 kap. 7 § andra stycket kan en dom i brottmål meddelas genom att avkunnas antingen vid huvudförhandlingens slut eller vid ett senare sammanträde eller genom att hållas tillgänglig på rättens kansli en viss dag, s.k. kanslidom. En kanslidom skall skickas till parterna som domen meddelas (se 26 § förordningen 1996:271 om mål och ärenden i allmän domstol jämförd med 2 § förordningen 1980:900 om statliga myndig- heters serviceskyldighet, m.m.). Domen skall vara skriftligen avfattad och innehålla bl.a. domslut, parternas yrkanden och de omständigheter som dessa grundats på samt domskäl med uppgift om vad som är bevisat i målet. I do- men skall också anges vad en part som vill överklaga domen har att iaktta. (Se närmare 30 kap. 5 § .) Varje dom skall vidare vara sär- skilt uppsatt och underskriven av de lagfarna ledamöter som deltagit i avgö- randet (30 kap. 8 § ). Om domen i stället meddelas genom att avkunnas, behöver den däremot inte sändas förrän efter avkunnandet (se nyssnämnda bestämmelse förordning med hänvisning). Ett avkunnande av en dom får ske genom att domslutet och skälen återges och fullföljdshänvisning meddelas (30 kap. 7 § fjärde stycket ). Om den tilltalade är häktad i målet, skall en kopia av domen eller ett domsbe- vis skickas till häktet som domen meddelas (se 2 § första stycket förordningen 1990:893 om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m.). I 20 kap. 1 § finns bestämmelser om ansvar för tjänstefel. Av första stycket framgår att sådant ansvar skall ådömas den som uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning genom handling eller underlå- tenhet åsidosätter vad som gäller för uppgiften, såvida inte gärningen är att anse som ringa. I samtliga tre nu aktuella mål underrättades parterna om utgången när tiden för att meddela kanslidomarna var inne. Först senare expedierades domarna i sin helhet. Domen i målet B 2287-99 kom att expedieras skriftligt och i full- ständigt skick före den i domen avgivna dagen för överklagandeti- dens utgång, medan expedieringen i de båda övriga målen skedde 16 respek- tive före den angivna för överklagande. har vitsordat de faktiska omständigheterna såsom de återges i gärningsbeskrivningen. Genom sitt handlande åsidosatte vid myndig- hetsutövning sina skyldigheter enligt åberopade lagrum. Av rättssäkerhetsskäl ställs generellt höga krav på en korrekt handläggning inom rättsväsendet. Särskilt höga krav ställs på en domstol (se bl.a. NJA 1992 s. 555, 1994 s. 304, 1996 s. 237 och 806, 1997 s. 368 och B 3 samt 2001 s. 35, se också NJA 1996 s. 307 och 1997 s. 186). och , som har hörts på nytt i , har i allt väsentligt uppgett vad som i hovrättens dom antecknats från förhören med dem där. har dock till rättelse uppgett att han vid den aktuella tiden var fullt medveten om att arbetssituationen var utomordentligt besvärlig för och de andra rådmännen men att han inte förrän efteråt fick veta att var försenad med expedieringen av kanslidomar. har uppgett bl.a. följande. Alltsedan han började sin tjänst- som rådman i tingsrätten hade han en mycket tung arbets- börda med arbete även och sent in . En och två rådmanstjänster var vakanta, och han tog på sig arbete med mål också från de vakanta rotlarna. Därutöver var han engagerad i andra arbets- uppgifter i tingsrätten. var han engagerad i flera stora och arbetskrävande mål, som delvis handlades . Genom lagmannen kän- de han till att någon personalförstärkning inte var att förvänta, och han kunde inte räkna med någon avlastning i arbetet på annat sätt. gör i ansvarsfrågan följande bedömning. är en omvittnat arbetsam och duglig domare. Den utredning som förebragts visar att han befann sig i en utomordentligt pressad arbetssituation. Av vad har berättat i framgår att det saknades möjlighet att lämna någon avlastning och att var medveten om detta. Att trots goda föresatser inte förmådde färdigställa de tre aktuella domarna till de tidpunkter som se nast hade bestämts för deras meddelande kan inte i och för sig läggas honom till last som straffbar underlåtenhet. Som chefsjustitieombudsmannen har framhållit har det emellertid ålegat att söka lösa den uppkomna situ- ationen på bästa sätt, vilket uppenbarligen skulle ha varit att ytterligare upp- skjuta tidpunkterna för domarnas meddelande. Att inte valde denna ut- väg får anses ha varit en felbedömning. Vid prövningen av om denna felbedömning bör föranleda straffansvar för bör beaktas att som själv har anfört inte heller ett ytterligare uppskjutande av tidpunkterna för domarnas meddelande skulle, åtminstone när det gäller B 2287-99, ha varit invändningsfritt. Det har inte påståtts att hans handlande förorsakat parterna skada i den meningen att något överklagande kom att ges in för sent eller att någon klagande gick miste om möjligheten att utveckla skälen för sitt överklagande. Detta kan ha sin för- i de muntliga kontakter som hade med parterna. Även med beaktande av de olägenheter som har vållats parterna genom handlande finner vid en samlad bedömning av omständigheterna i målet att det som lagts till last får anses som en ringa gärning. Han skall därför inte dömas till ansvar. Från domen var ett justitieråd skiljaktig och anförde. har i tre brottmål inte haft s.k. kanslidom färdig i fullständigt skick . Förseningen med expedieringen har varit arton, . Som hovrätten funnit har härigenom uppsåtligen åsidosatt vad som gäller för hans uppgift som domare. Frågan är om gärning- en kan anses som ringa. Arbetssituationen vid var utom- ordentligt ansträngd, och det lyckades inte för lagmannen att skaffa hjälp utifrån. hade alltså en mycket stor arbetsbörda. Han är en om- vittnat arbetsam och duglig domare. Som hovrätten konstaterat har han vidta- git åtgärder för att minska olägenheterna för parterna av att de inte fått tillgång till de tre brottmålsdomarna i fullständigt skick. Emellertid måste inom domstolsväsendet stora krav ställas på en korrekt handläggning. Av rättssäkerhetsskäl är det viktigt att reglerna om tidpunkten för expediering av domar iakttas. Även om omständigheterna är förmildrande kan gärningen alltså inte bedömas som ringa. Det föreligger inte förutsättningar att meddela påföljdseftergift. skall alltså som hovrätten funnit dömas för tjänstefel. Handläggningen av ett mål om vårdnad om barn m.m. (Dnr 664-2000) I ett beslut anförde chefsJO bl.a. följande. A. begärde i en anmälan, som kom in , att JO skulle granska handläggningen av ett mål gällande vårdnad om barn m.m. vid Gälli- vare tingsrätt. Hon anförde bl.a. att handläggningen pågått utan att målet avgjorts. Hennes uppfattning var att tingsrätten endast gick motparten till mötes. Någon muntlig förberedelse hade inte ägt rum efter trots att hon begärt det. Detta hade fått till följd att samtliga beslut, även beträffande umgänge och vårdnad, i tiden därefter hade avgjorts på handlingarna. Vidare uppgav hon att det dröjde cirka innan tingsrätten fattade beslut när hon begärde att få byta rätts- hjälpsbiträde. meddelade rätten ett interimistiskt beslut angående umgänge. En begäran om omprövning av ett beslut gällande umgänge som hon framställde prövades aldrig. begärde hon att tingsrätten skulle förordna om samarbetssamtal men hade inte något beslut i saken meddelats. Från tingsrätten infordrades och granskades dagboksbladet samt handlingar ur akten i mål T 204-97. Av handlingarna framgick att målet gällde frågor om vårdnad och umgänge beträffande A:s och S:s gemensamma son W., född . I en ansökan om stämning som kom in till tingsrätten yrkade S. att vårdnaden om W. skulle överflyttas från A. till honom. På grund av vad som kommit fram vid granskningen anmodades tingsrät- ten att komma in med upplysningar och yttrande i nedanstående hänseenden. 1.Anledningen till att A:s begäran att få byta rättshjälpsbi- träde, vilken begäran upprepades , prövades först , 2.anledningen till att något beslut, såvitt framgår, inte fattats beträffande A:s yrkande om omprövning av ett umgängestillfälle mellan och , 3.anledningen till att A:s yrkande om samarbetssamtal pröva- des först , 4.den rättsliga grunden för att förelägga socialnämnder att besvara vissa frågor, att redogöra för grunden för sina beslut och att inkomma med journal- handlingar, 5.den rättsliga grunden för att begära yttrande från polismyndigheten angå- ende en pågående polisutredning, 6.den rättsliga grunden för att förelägga , BUP, att besvara vissa frågor, 7.bakgrunden till och lämpligheten av att rotelinnehavaren anmälde social- nämnden i till Justitiekanslern, 8.de överväganden som gjordes innan journalanteckningarna från socialför- valtningen fogades som bilagor till protokollet, samt lämpligheten av åtgär- den, 9.avfattningen av beslutet beträffande interimistiskt umgänge i protokoll den 10.anledningen till att något sammanträde för muntlig förberedelse inte har hållits efter , 11.anledningen till att något beslut inte fattats beträffande inhämtande av vårdnadsutredning (jfr bl.a. yrkanden från parterna vid muntlig förberedelse och beslutet då tingsrätten an- gav att förordnande om vårdnadsutredning bör anstå till dess yttrande från BUP inkommit samt S:s yrkande ; yttrande från BUP inkom ), samt 12.i vad mån tingsrättens handläggning kan anses förenlig med 42 kap. 6 § sista stycket . Tingsrätten (dåvarande lagmannen ) kom in med ett remissvar till vilket hade fogats ett yttrande från rådmannen . JO:s tillsyn avser i första hand en kontroll av att myndigheter och andra som står under JO:s tillsyn följer lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Granskningen är av rättslig art och avser främst tillämpning- en av gällande förfaranderegler. Däremot brukar JO inte pröva förvaltnings- myndigheternas och domstolarnas ställningstaganden i de sakfrågor som det ankommer på dem att avgöra, så länge ställningstagandena faller inom ramen för aktuella författningsbestämmelsers tillämpningsområde. Detta gäller i synnerhet sådana frågor som genom överklagande kan bli föremål för pröv- ning i högre instans. Min granskning begränsar sig därför till att avse vissa av tingsrätten vid- tagna handläggningsåtgärder. Handläggningen av begäran om byte av rättshjälpsbiträde (remissfråga 1) I en skrivelse begärde A. att få byta rättshjälpsbiträde. Till stöd för sin begäran anförde hon bl.a. att det förelåg djupa motsättningar mellan henne och biträdet samt att hon hade flyttat från till . Biträdet hade kontorsadress i . Sedan biträdet hade beretts tillfälle att yttra sig med anledning av A:s begäran inkom yttranden och . I dessa uppgavs att det inte förelåg några motsättningar mellan honom och A. men att han hade förståelse för att hon ville ha ett ombud på närmare ort samt att han inte hade någon erinran mot att bli entledigad. påbörjade tingsrätten ett sammanträde för muntlig för- beredelse, som emellertid ställdes in på grund av att A. var sjuk. Vid sam- manträdet tillfrågades biträdet på nytt om sin inställning till bytet, varvid han uppgav att det inte förelåg några motsättningar mellan honom och A. men att han inte hade någon erinran mot bytet. Vid sammanträdet förklarade tings- rätten att A. skulle komma att föreläggas att yttra sig över ett av S. framfört yrkande om umgängesrätt. En skrivelse från biträdet i den saken kom in till tingsrätten . A. upprepade sin begäran om att få byta biträde i en skrivelse som kom in till tingsrätten . Genom beslut förordnade tingsrätten om visst umgänge mellan S. och sonen. förelades A. att yttra sig över vad hennes biträde hade an- fört, och hennes yttrande kom in . Hennes yrkande om byte av rättshjälpsbiträde bifölls genom beslut . A:s begäran om byte av rättshjälpsbiträde, som kom in till tingsrätten , prövades således först . hade vissa handläggningsåtgärder förekommit i målet. Frågan om byte av rättshjälpsbiträde har betydelse såväl för parten som för biträdet. Det ligger i sakens natur att ett sådant yrkande bör prövas skyndsamt så att de berörda får klarhet i vad som gäller. Detta är en förutsättning för att parten och rättshjälpsbiträdet skall kunna planera för det fortsatta förfarandet. Enligt min mening har tingsrättens handläggning i denna del inte skett med den skyndsamhet som förhållandena påkallade. Handläggningen av A:s begäran om omprövning av umgänge (remissfråga 2) Tingsrätten förordnade genom beslut att S. skulle äga rätt till um- gänge med sonen fr.o.m. t.o.m. och fr.o.m. t.o.m. . Hovrätten fastställde tingsrättens beslut . I en skrivelse som kom in till tingsrätten begärde A. att beslutet såvitt avsåg det senare umgängestillfället skulle omprövas eftersom förhållandena ändrats. förelades S:s ombud att yttra sig beträffande yrkandet. Av en anteckning på dagboksbladet framgår att ombudet begärde och erhöll anstånd till . Ett yttran- de kom in . förelades A:s ombud att yttra sig. I ett ytt- rande konstaterade hon att någon omprövning inte längre var aktuell. Av 6 kap. 20 § framgår att rätten i mål gällande vårdnad m.m. kan meddela interimistiskt förordnande beträffande bl.a. umgänge. Innan ett sådant beslut meddelas skall motparten få tillfälle att yttra sig i frå- gan. A:s begäran om omprövning kom in till tingsrätten före umgänges- periodens början . Det var därför inte praktiskt möjligt för tingsrätten att pröva yrkandet före periodens början. A:s begäran borde emel- lertid ha kommunicerats med så kort svarstid att en prövning inom umgänges- perioden hade varit möjlig. Tingsrättens sätt att hantera A:s begäran fick till följd att någon omprövning aldrig kom till stånd. Handläggningen av yrkandet om förordnande av samarbetssamtal (remissfråga 3) Av stämningsansökan, som kom in , och det snabbyttrande som inhämtades i samma månad framgick att parterna hade deltagit i samar- betssamtal hos socialförvaltningen . I pro- tokollet från den muntliga förberedelsen antecknades att parterna var överens om att tills vidare avstå från fortsatta samarbetssamtal. I en skrivelse yrkade A. att tingsrätten skulle förordna om samarbetssamtal mellan parterna. Under främst framförde parterna synpunkter i frågan om samarbetssamtal. Genom ett beslut lämnade tingsrätten begäran om samarbetssamtal utan bifall. har anfört att frågan om förordnande om samarbetssamtal kan hållas öppen för att rätten senare, om förutsättningar föreligger, skall kunna förordna om det. Eftersom det inte förelåg förutsättningar att anordna samarbetssamtal, avvaktade tingsrätten att ta ställning till frågan i förhopp- ning om att ett sådant förordnande skulle kunna meddelas . Enligt mening bedömdes ett avslagsbeslut kunna motverka möjligheten att senare få parterna att medverka vid sådana samtal. fann han det lönlöst att ytterligare avvakta med beslut i frågan och lämnade yrkandet utan bifall. Av 6 kap. 18 § framgår att föräldrar enligt 5 kap. 3 § soci- altjänstlagen (2001:453) genom samarbetssamtal kan få hjälp att nå enighet i frågor om vårdnad, boende och umgänge. I mål om sådana frågor får rätten uppdra åt socialnämnden eller något annat organ att i barnets intresse anordna samarbetssamtal i syfte att nå enighet mellan föräldrarna. Det krävs inte att föräldrarna begär eller samtycker till samarbetssamtal. Rätten kan själv ta initiativ till sådana samtal. Någon skyldighet för föräldrar- na att delta i samtalen finns inte och ett skäl att underlåta att ta initiativ till samarbetssamtal kan vara att det står mer eller mindre klart att en av föräld- rarna, eller båda, inte kommer att infinna sig till samtalen. Ett annat skäl kan vara att samarbetssamtal redan har förekommit men misslyckats och att det på grund av omständigheterna måste antas att nya samtal skulle vara gagnlösa. I sådana fall skulle ett förordnande om samarbetssamtal endast medföra en onödig tidsutdräkt (WalinVängby, , En kommentar, Del I, 1 13 kap., s. 6:85 f.). Av utredningen framgår att parterna inte var ense i frågan om samarbets- samtal. Som jag inledningsvis har uttalat om inriktningen av JO:s tillsyn an- kommer det inte på mig att anlägga synpunkter på frågan om tingsrätten skulle ha förordnat om samarbetssamtal eller inte. Tingsrätten borde emeller- tid, oavsett hur man ser på denna fråga, ha tagit ställning till det yrkande som hade framställts så snart skriftväxlingen i frågan hade avslutats. Om förutsätt- ningarna därefter förändrades, hade frågan på parternas eller tingsrättens initiativ kunnat väckas på nytt i ett senare skede. borde således ha prövat yrkandet om förordnande av samarbetssamtal tidigare än som skedde. Rättslig grund för att begära yttranden från socialnämnder och BUP (remiss- frågorna 4 och 6) Med anledning av att tjänstemän från socialförvaltningen i på kväl- len sökt upp S. under dennes pågående umgänge med sonen och försökt förmå honom att lämna ifrån sig sonen till A. begärde S:s ombud i en skrivelse, som kom in till tingsrätten , att rätten skulle förelägga socialförvaltningarna i och att besvara vissa frågor enligt följande. S. yrkar vidare att tingsrätten förelägger socialförvaltningen i att för- klara varför man den 31.12.1999 förklarat att W. skall hämtas och att man dessutom hotat med polis för att verkställa denna hämtning.