frsrdg · GQ04JO1 · 2003-01-01 00:00:00 — Det skall understrykas att verket försö- ker så långt det är möjligt att bistå en djurhållare med identifieringen. Det skall dock påpekas att det är djurhållaren som skall bevisa identiteten på sina djur, inte . Med beaktande härav kontaktade handläggare vid P.S. , , för att informera honom om hur identifieringen av djuren skulle gå till och vid behov bistå honom. Han vägrade att samtala med handläggarna. beslutade om destruktion av de aktuella nötkreaturen. En sammanställning över viktiga händelser i ärendet bifogas (bilaga 1). Det är viktigt att klarlägga att ett syfte med de relevanta EG-förord- ningarna är att möjliggöra en effektiv smittspårning. Detta har medfört att de tidsfrister som skall iakttas vid tillämpningen av regelverket är synnerligen snäva. Enligt artikel 1.2 i kommissionens förordning (EG) nr 494/98 skall ett djur destrueras om djurhållaren inte har bevisat identiteten på djuret . Vid angivna förhållanden beslutade Jordbruks- verket att destruktionen skulle ske med omedelbar verkan enligt 32 § förord- ningen (1994:1715) om EG:s förordningar om jordbruksprodukter. Destruk- tionen kunde därmed ske utan att P.S. delgivits beslutet eller att detta vunnit laga kraft. Eftersom artikel 1.2 innehåller ordet är det inte möjligt att vänta på att föreläggandebeslutet respektive destrueringsbeslutet skall vinna laga kraft innan nästa åtgärd vidtas. Det skall i sammanhanget nämnas att beslutet expedierades till P.S. med normal postbeford- ran. Ytterligare ett beslut översändes till distriktsveterinären för överlämnande till P.S. för verkställigheten av beslutet. har också att yttra sig i frågan om andra alternativ har över- vägts för att komma tillrätta med problemet med utebliven identifiering av djuren. Destruktion av nötkreatur, och därtill utan ersättning, är ett påtagligt ingrepp i en djurhållares personliga och ekonomiska förhållanden. Dessutom är ett dylikt beslut oåterkalleligt. lade därför ned avsevärd tid på att utreda om det fanns alternativ till den aktuella destruktionen. Gällande EG-förordningar är emellertid klara och entydiga och lämnar inte något ut- rymme för verket att förfara på annat sätt än som har skett. Alla alternativa förfaranden som t.ex. tvångsmärkning av djur är uteslutna. vill i sammanhanget även uppmärksamma Länsrättens i dom av (bilaga 2) samt kommissio- nens svar på parlamentsledamot fråga (bilaga 3). Sammantaget är det uppfattning att allt som är möjligt har gjorts för att bistå P.S. med identifieringen av de aktuella nötkreaturen, att tillämpningen av relevanta svenska författningar och EG-förordningar har skett på ett korrekt sätt samt att verket inte har kunnat agera på något annat sätt för att komma tillrätta med det förhållandet att P.S. inte identifierade sina nötkreatur. Länsrätten i avslog P.S:s överklagande av beslut om destruktion av nötkreatur. I beslut anförde JO följande. JO:s tillsyn avser i första hand en kontroll av att myndigheterna och deras befattningshavare i sin verksamhet följer lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Granskningen är av rättslig art och avser främst tillämpningen av gällande förfaranderegler. Däremot brukar JO inte pröva myndigheternas ställningstaganden i sakfrågor, i synnerhet om besluten bygger på lämplighetsöverväganden eller förutsätter särskild sakkunskap. JO kan inte ändra eller upphäva ett beslut som en myndighet fattat. JO:s gransk- ning är inte heller avsedd att föregripa eller ersätta den prövning som kan ske eller har skett i ordinarie ordning. har i sitt yttrande hit uppgett att verket lagt ned avsevärd tid på att utreda om det fanns alternativ till destruktionen. Härtill har verket anmärkt att gällande EG-förordningar är klara och entydiga och inte lämnar något utrymme för verket att förfara på annat sätt än som skett; ett alternativt förfarande, som t.ex. tvångsmärkning eller dylikt är uteslutet. Till detta vill jag endast lägga den synpunkten att verket inte rimligen kunnat kritiseras om man före beslutet om destruktion genom alternativa åtgärder försökt nå EG- förordningens yttersta syfte, att för spårande av eventuell smitta göra det möjligt att utreda nötkreaturens ursprung. Med hänsyn till vad som uppgetts om djurhållarens bristande samarbetsvilja och allmänna inställning har jag emellertid inte underlag för ett påstående att verket genom beslutet om de- struktion handlat felaktigt. Lagligheten av det beslutet har för övrigt prövats av Länsrätten i . Med hänsyn härtill och till vad jag har sagt om innebörden och inriktningen av JO:s tillsyn har jag inga ytterligare synpunkter på det beslutet i sig. När det gäller verkställigheten av beslutet vill jag i anslutning till den re- mitterade promemorian anföra följande. I beslut förelades P.S. att senast från det att han fick del av beslutet bevisa identiteten på nöt- kreaturen. I skälen för beslutet uppgavs att om så inte skedde skulle djuren destrueras. Det ligger i sakens natur att ett efterföljande beslut om att djuren skulle destrueras kunde fattas så snart de har passerat, dvs. utan att beslutet har vunnit laga kraft. När myndigheten överväger att fatta ett sådant beslut bör den likväl ta hänsyn till sådana förhållanden som talar för att man bör avvakta med verkställigheten av beslutet, t.ex. att beslu- tet innebär ett allvarligt ingrepp i den enskildes frihet eller egendom, att verk- ställigheten skulle bli irreparabel samt att det finns risk för att beslutet blir upphävt om det överklagas (se , Allmän förvaltningsrätt, 20:e uppl. 2000, s. 128). Av utredningen i ärendet har framkommit att hand- läggare vid varit i kontakt med P.S. för att vid behov bistå honom med identifieringen av djuren. Först efter det att han därvid vägrat samtala med handläggarna har beslutat att djuren skall destrueras. Mot denna bakgrund finner jag inte anledning att kritisera för att verket har fattat beslut om att djuren skall destrueras innan tiden för överklagande av beslutet löpt ut. P.S. har såvitt framkommit inte fått del av beslut att djuren skall destrueras innan det verkställdes. Han har således inte haft möjlighet att överklaga beslutet hos länsrätten och begära inhibition av verkställigheten. Huvudregeln när det gäller betungande beslut är dock att adressaten måste få del av beslutet innan det kan verkställas mot honom (se , s. 127). Detta är, liksom i fråga om verkställighet av ett beslut innan det vunnit laga kraft, särskilt viktigt om beslutet innebär ett allvarligt ingrepp i den enskildes frihet eller egendom eller om verkställighe- ten skulle bli irreparabel. har i sitt remissvar hänvisat till de snäva tidsfrister som anges i artikel 1.2 i kommissionens förordning (EG) nr 494/98 ett djur skall destrueras om djurhållaren inte bevisat djurets identitet samt att verket i enlighet med 32 § förord- ningen (1994:1715) om EG:s förordningar om jordbruksprodukter förordnat om att beslutet skall gälla . Mot bakgrund av dessa bestämmelser kunde beslutet om destruktion enligt verkställas trots att det inte delgetts P.S. För egen del finner jag det tvivelaktigt att bestämmelserna ger uttryckligt stöd för uppfattning. Inte heller kan förhål- landena anses ha varit sådana att de, t.ex. av hänsyn till allmän ordning och säkerhet, överhängande fara eller liknande, krävde att beslutet verkställdes innan det tillkännagetts för P.S. Med hänsyn till att beslutet innebar ett myck- et allvarligt ingrepp i hans egendom samt att verkställigheten var irreparabel borde i stället i enlighet med huvudregeln ovan ha av- vaktat med att verkställa beslutet till dess P.S. bevisligen fått del av det. Där- emot innebär de snäva tidsfrister som föreskrivs i bestämmelsen att beslutet kan verkställas utan hinder av att det inte vunnit laga kraft. Jag är således kritisk till att har verkställt beslutet om att djuren skall de- strueras innan det delgetts djurägaren. Vad som i övrigt har framkommit i ärendet motiverar inte någon ytterliga- re åtgärd eller något uttalande från min sida. Ärendet hos JO är härmed avslutat. Kritik mot en miljö- och handläggning av ett ärende rörande bullerstörningar från ett nöjesfält () (Dnr 1075-2000) I en anmälan, som kom in till JO , begärde att JO skulle granska Miljö- och hälsoskyddsnämndens i kom- mun handläggning av ett ärende rörande bullerstörningar från nöjesfältet . Han var missnöjd med att nämnden inte hade vidtagit några åtgärder, trots att klagomål rörande buller hade framförts till nämnden . I anmälan och därtill fogade handlingar anfördes bl.a. följande. har i dialog med utarbetat förslag till bullerreducerande åtgärder . Trots detta har bullernivåerna ökat kontinuerligt . Redan vid mätningar 1998 konstaterades att bullret överskred de riktvärden som gäller för externt industribuller med så- dan marginal att det borde ha föranlett omedelbara bullerreducerande åtgär- der. I en tjänsteanteckning upprättad hos JO efter telefonsamtal med en tjänsteman vid i upptogs följande. Förvaltningen hade för avsikt att ärendet skulle ha tagits upp på miljö- och hälsoskyddsnämndens sammanträde , men nämndens ordfö- rande delade inte den uppfattningen och ärendet togs inte upp. Avsikten är dock fortfarande att det skall tas upp men tjänstemannen vet inte när. Hon har förstått att politikerna i nämnden förhandlar direkt med ledningen för . Anmälan remitterades till miljö- och yttrande rörande handläggningen och handläggningstiden av ärendet. Nämn- den anförde i sitt remissvar följande. får, i fråga om den infordrade utredningen av handlägg- ningen och handläggningstiden i ärendet, åberopa vad som anförts i tjänste- utlåtande från beträffande bakgrunden till ärendet och ärendets handläggning, samt vad som i övrigt framgår av den till ombuds- mannen tidigare infordrade akten i ärendet. Härutöver antecknar förvaltningen att handläggningen av ärendet har komplicerats av flera faktorer, vilket även framgår av förvaltningens tidigare tjänsteutlåtande. Ärendet anmäldes till förvaltningen av F.A. Klagomål har inkommit varje säsong , från boende i Djurgårdsstaden, från all- mänheten samt från F.A. Klagomålen har avsett bullerstörningar från verksamhet musikbuller från utomhuskonserterna, åkattraktioner och uteserveringar, annat buller från åkattraktioner (maskinljud, skrik och skrän), buller från varutransporter och sophantering, buller från bedrivna bygg och rivningsarbeten efter stängningsdags respektive efter säsongens slut, buller i anslutning till personalens hemgång samt fläktbuller. Verksamhetens öppetti- der har även kritiserats. Bullerstörningar har också framförts beträffande andra verksamheter i området. Bolaget har underrättats om dessa klagomål och uppmanats att vidta åtgär- der samt att planera sin verksamhet för att reducera bullerstörningarna. In- formationen och uppmaningarna har framförts skriftligen, via ett flertal tele- fonsamtal samt vid åtta möten fr o m t o m . , 1997 respektive 1998, har inspektion och ljudnivå- mätning för bedömning av störningarna utförts hos klagande av förvaltningen. Flera rapporter om åtgärder och förslag på åtgärder samt mätprotokoll har lämnats av bolaget, vilket förvaltningens tidigare tjänsteutlåtande visar. Förvaltningen bedömde att de kontakter som inledningsvis togs med bola- get från förvaltningens sida var tillräckliga. Denna bedömning grundades på att klagomålen inkom i flera omgångar och var ofokuserade med ospecifika yrkanden, vilket medförde en osäkerhet beträffande bullerstörningarnas om- fattning och ursprung. Därutöver tillkommer det faktum att verksamheten är omfattande och varierad. Vidare att förvaltningen har begränsade resurser för den tillsyn som kan bedrivas i ett enskilt ärende. Då klagomålen inte upphörde trots förvaltningens upprepade anmaningar och bolagets utfästelser om åtgärder har tillsynen av verksamheten intensifie- rats, vilket bl.a. resulterade i att en handlingsplan för verksamheten upprätta- des 1998. För att illustrera svårigheten att bedöma störningarna kan nämnas att vid ärendets påbörjande anfördes att klagomålen avsåg bullerstörningar från gamla scenen och andra ljudstörningar t.ex. discojet (åkattraktion). efterföljande säsong 1996 inkom även klagomål om musikbuller från , , samt . Det har tagit tid innan förvaltningen erhållit ett heltäckande bedömnings- underlag, vilket försvårat tillåtlighetsprövningen. Bolaget har sent presenterat en utredning av bullerstörningarnas omfattning. Eftersom verksamheten endast bedrivs har även detta bidragit till att ärendet haft en utdragen tidsutdräkt. anser att det i sammanhanget bör framhållas att det saknas rättspraxis om bullerkrav mot nöjesparker. Vidare att det inte heller finns någon tillsynsvägledning eller anvisningar för verksamheter av detta slag. Mot bakgrund av ovanstående och de svårigheter som presenterats medger förvaltningen att handläggningstiden blivit utdragen och beklagar detta. förklarade förvaltningen för bolaget att förhållandena krävde ett avgörande och föreslog nämnden ett beslut på sätt som framgår av tjänsteutlåtandet. fann emellertid anledning att återremittera ärendet. anför i sin skrivelse att bullerstörningarna eskalerat. Enligt vad förvaltningen erfar finns det ingen utredning av hur bullerstörningarna i området utvecklats . Ärendet har ännu inte tagits upp på föredragningslistan för nämndsam- manträdena . Förvaltningens tillsyn av verksamheten fortsätter således utan något beslut. Bolaget kommer att föreläggas att till förvaltningen redovisa ett kontrollprogram. kommenterade remissvaret och vidhöll sin kritik mot miljö- och hälsoskyddsnämnden. Miljö- och hälsoskyddsnämndens akt lånades in och granskades, varvid fram- kom bl.a. följande. beslutade nämnden att återremittera ett förslag till beslut till med följande motivering. har vidtagit ett antal åtgärder för att minska bullernivåerna. har därmed visat att bolaget tar bullerfrågorna på stort allvar. Miljö- och häl- soskyddsnämnden återremitterar därför ärendet. Förvaltningen ska i dialog med utarbeta förslag till åtgärder för att lösa bullerproblemati- ken. Därefter bör förvaltningen återkomma till nämnden med åtgärds- förslagen och tidsplanen för genomförande av dessa. Vidare beslutade nämnden om ett kontrollprogram för AB Ti- voli. har också vidtagit vissa bullerdämpande åtgärder. I beslut anförde JO följande. JO:s tillsyn avser i första hand kontroll av att myndigheterna och deras befatt- ningshavare i sin verksamhet följer lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Granskningen är av rättslig art och avser främst till- lämpningen av gällande förfaranderegler. Däremot brukar JO inte pröva myn- digheternas ställningstaganden i sakfrågor, i synnerhet om besluten bygger på lämplighetsöverväganden eller förutsätter särskild sakkunskap. Jag har därför begränsat min utredning till att avse frågan huruvida miljö- och hälsoskydds- nämndens handläggning varit korrekt från formell synpunkt. Vidare skall JO enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet normalt inte utreda händelser eller förhållanden som ligger om det inte finns särskilda skäl för det, se 20 § lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän. I anmälan, som kom in till JO , redogörs för händelser . Min granskning kommer med hänsyn till vad som anförts om JO:s gransknings- verksamhet att avse det som inträffat , men det som fram- kommit om förhållandena ligger givetvis som ett allmänt un- derlag för min bedömning. De klagomål som och andra närboende anfört hos miljö- förvaltningen har hos förvaltningen gett upphov till ett ärende angående en ifrågasatt sanitär olägenhet enligt hälsoskyddslagen (1982:1080). Lagen har upphört och bestämmelserna rörande olägenheter för män- niskors hälsa återfinns numera i 9 kap. samt i förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. Miljö- och hälsoskyddsförfattningarna innehåller inga föreskrifter om handläggningstider för ärenden av nu aktuellt slag. Därmed gäller den all- männa regeln i 7 § förvaltningslagen (1986:223) att partsärenden skall hand- läggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Det ankommer på nämnden att driva fram ärendet till ett avgörande, dvs. ett formellt beslut. Innebörden av nämndens beslut avgörs av omständigheterna i det enskilda fallet. Beslutet kan bestå i ett föreläggande till den som är ansvarig för en störande verksamhet eller t.ex. vara ett konstaterande att ingen störning före- kommer, varför klagoärendet avslutas utan åtgärd. Om klaganden anser att eventuellt vidtagna åtgärder inte är tillräckliga, har han eller hon rätt att över- klaga för att försöka få till stånd mera kraftigt verkande åtgärder. Som tillsynsmyndighet rörande frågor om hälsoskydd har miljö- och häl- soskyddsnämnden en allmän skyldighet att vara lyhörd för befogade klagomål och se till att överträdelser av gällande hälsoskyddsbestämmelser för en verk- samhet möts med de åtgärder som påkallas av omständigheterna. I ärendet framfördes klagomål rörande buller från till miljö- och hälso- skyddsnämnden . Något formellt slutligt beslut har ännu inte fattats i nämnden. En sådan tidsutdräkt är naturligtvis inte accepta- bel. Ärendet borde ha behandlats i nämnden med ett slutligt beslut som kunnat överklagas. Av utredningen i ärendet framgår visserligen att vidtagit flera åtgärder, bl.a. bullermätningar för att utreda klagomålen, samt också att lämnat nämnden förslag till slutligt beslut i ärendet. Kvar står dock att ärendet ännu inte kunnat slutföras. Vid min prövning av klagomålen hos JO har jag självfallet inte tagit ställ- ning till den kritik som har anförts rörande bl.a. bullerstörningar genom verk- samheten vid . Jag har inte heller tagit ställning till lämpligheten av vidtagna åtgärder eller förslag hos nämnden. Jag kan dock mot bakgrund av vad som har förekommit konstatera att det sätt på vilket nämnden har dri- vit ärendet inte är förenligt med de krav på bl.a. snabbhet i handläggningen som jag förut har redogjort för. Nämnden har härigenom enligt min uppfatt- ning brustit i sin uppgift som tillsynsmyndighet. Med den uttalade kritiken avslutar jag ärendet. En nämnd har uppdragit åt en advokat att biträda kommunen i ett ärende rörande inrättande av en allmän vattenanläggning. Bl.a. fråga om de uppgifter som överlämnats till advokaten innefattar myndighetsutövning (Dnr 1476-2000) I en anmälan, som kom in till JO , begärde att JO skulle granska kommuns handläggning av ett ärende rörande inrättande av allmän vattenanläggning i . I anmälan påstods bl.a. att tekniska nämnden eller annan behörig nämnd inte meddelade något överklagbart beslut trots att han begärde det. Av anmälan jämte därtill fogade handlingar framgick bl.a. följande. Den nuvarande enskilda vattenanläggningen i , som omfattar ca 50 fastigheter, anlades . Genom förrättning i början av 70- talet bildades för att handha skötsel och drift av anläggningen. Vattentäkten utgörs av en ytvattentäkt. Kvalitén på vattnet har avsevärt försämrats och det finns risk att byn kommer att vara utan användbart hushållsvatten. Diskussioner har förts mellan främst i kommun och samfällighetsföreningen rörande hur man bäst skall lösa vattenförsörjningen i . Enligt tekniska konto- ret är det för delägarna billigaste alternativet att den nuvarande anläggnings- förrättningen omprövas genom en ny förrättning. Ansökan kan göras av nå- gon av delägarna eller av kommunen. anser emeller- tid att kommunen bör överta ansvaret för vattenförsörjningen i . I en skrivelse begärde , såsom företrädare för , att tekniska nämnden, eller den nämnd som eljest anses behörig därtill, utan dröjsmål skulle fatta beslut om inrättan- de av allmän vattenanläggning med verksamhetsområde omfattande by samt att nämnden skulle besluta om en särskild anslutningsavgift med beaktande av självkostnadsprincipen och reglerna om inlösen av befintliga anläggningar i 15 § lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsan- läggningar (va-lagen). I skrivelsen förutsatte föreningen vidare att man skulle få ta del av eventuella utredningar samt att man skulle få besked om hur be- slutet, för det fall det skulle gå föreningen emot, kunde överprövas. Skrivelsen besvarades av en advokat, som uppgav att han fått i uppdrag av kommun att göra detta. I svarsskrivelsen uppgavs bl.a. följande. Kommunen är i och för sig beredd att utvidga verk- samhetsområdet för kommunens allmänna vattenanläggning så att den om- fattar även by men fastighetsägarna kommer då att få betala anlägg ningsavgift i enlighet med va-taxan. Eventuellt kan fastighetsägarna få viss ersättning för den befintliga anläggningen. Mot denna bakgrund finns det enligt kommunen skäl för att ånyo överväga om inte föreningen själv bör svara för en upprustning av den befintliga an- läggningen. Föreningen ombads att återkomma för det fall man trots allt ville att kommunen skulle fatta beslut om att utvidga verksamhetsområdet så att det omfattar även . I beslut anförde tekniska nämnden att nämnden var beredd att föreslå kommunfullmäktige att utöka verksamhetsområdet för kommunens allmänna va-anläggning med , varvid bl.a. kommunens va-taxa skulle komma att gälla. Innan utökningen skedde förutsattes att ansö- kan om anslutning till den allmänna anläggningen inlämnades av respektive fastighetsägare. Anmälan remitterades till Kommunstyrelsen i kommun för ut- redning och yttrande över vad som framförts i anmälan rörande handlägg- ningen av skrivelse med begäran om in- rättande av allmän vattenanläggning i . I sitt remissvar den 11 okto- ber 2000 anförde kommunstyrelsen bl.a. följande. [rätteligen ; JO:s anm.] tillskrevs tekniska nämnden av byalagets/samfällighetsföreningen genom dess ombud . Eftersom förvaltningens trovärdighet och juridiska kompetens ifrågasatts av sökandens ombud anlitade tekniska nämnden ett juridiskt ombud för att klar- göra vissa frågeställningar. tillskrev kommunen, via sitt ombud , samfällighetsföreningen, via ombudet . I brevet redogörs för de allmänna och juridiska förutsättningarna för verk- samhetsområden, anslutningsavgifter och inlösen av anläggning. Brevet av- slutas med sammanfattningen: Sammanfattningsvis innebär kommunens inställning att man i och för sig är beredd att utvidga verksamhetsområdet men att fastighetsägarna får betala anläggningsavgift i enlighet med va-taxan. Möjligen kan fastighetsägarna erhålla viss ersättning för den befintliga anläggningen. Mot bakgrund av kommunens inställning finns det skäl för Byalag att ånyo överväga om inte samfällighetsföreningen själv bör svara för en upprustning av den befintliga anläggningen. För det fall byalaget trots allt vill att kommunen skall fatta ett beslut om att utvidga verksamhetsområdet så att det omfattar Östan- sjö by, ber jag Er att återkomma. Sökandens ombud har därefter, , i brev till kommu- nens ombud, bekräftat att kraven på en lösning av frågan om vattenförsörj- ningen i kvarstår, och att man, med hänvisning till tidigare skrivelse önskar ett kommunalt beslut. prövade och beslutade i ärendet , § 73. Tekniska nämndens beslut: är beredd att föreslå kommunfullmäktige utöka verksam- hetsområdet för kommunens allmänna va-anläggning med . ren för brukande, ABVA (Allmänna bestämmelser för brukande av Härjeda- lens kommuns allmänna vatten- och avloppsanläggning) samt kommunens va-taxa kommer då att gälla. Innan utökningen sker förutsätts att ansökan om anslutning till den allmänna anläggningen inlämnas av respektive fastighets- ägare. I remissvaret angavs avslutningsvis att samfällighetsföreningens hemställan ansågs bifallen i och med tekniska nämndens beslut att kan ingå i verksamhetsområdet för kommunens allmänna va-anläggning. Tekniska nämndens akt lånades in och granskades. I beslut anförde stf. JO bl.a. följande. skrivelse till kommun, Tek- niska nämnden besvarades av en advokat som uppgav att kom- mun uppdragit åt honom att göra detta.