frsrdg · GQ04JO1 · 2003-01-01 00:00:00 — Enligt 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen skall allmän handling som får lämnas ut som alltså inte innehåller uppgift som omfattas av någon sekretessbestämmelse på begäran genast eller så snart det är möjligt tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. I 2 kap. 13 § anges att den som önskar ta del av handlingen också har rätt att mot fastställd avgift få kopia av handlingen. En begäran om kopia av handlingen skall handläggas skyndsamt. Det är inte möjligt att exakt ange när en allmän handling senast skall till- handahållas om det inte kan ske genast. Normalt bör besked i en sådan fråga lämnas som den väcktes, men någon eller några dagars fördröjning kan godtas om myndigheten behöver rådrum för att ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig. Ett visst dröjsmål är även ofrånkomligt om framställningen t.ex. avser eller fordrar genomgång av ett omfattande aktmaterial. Vad som kan krävas av en myndighet beror givetvis på omständigheterna i det enskilda fallet. Enligt 9 kap. 14 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess hos överför- myndare i ärende enligt för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men. Utan hinder av sekretessen får uppgift lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i . Av 16 kap. 7 § FB framgår att en omyndig som har fyllt och den som har god man eller förvaltare har rätt att ta del av de handlingar som rör ställfö- reträdarskapet och som förvaras hos överförmyndaren. En sådan rätt har en- ligt samma stadgande också den enskildes make eller sambo och närmaste släktingar. Med närmaste släktingar avses främst bröstarvingar, föräldrar och syskon (jfr prop. 1987/88:124 s. 176 angående vissa ändringar i föräldrabal- ken). Den rätt som en anhörig sålunda har att ta del av handlingar hos över- förmyndaren är inte begränsad i något särskilt avseende. Det tillkommer inte överförmyndaren att pröva om handlingarna lämpligen bör lämnas ut (jfr JO 1984/85 s. 84). När en begäran om att få ta del av allmänna handlingar kommer in till överförmyndaren skriftligen eller muntligen skall således överförmynda- ren pröva, i första hand om utlämnande skall ske med stöd av och, om så inte är fallet, om utlämnande ändå kan ske utan hinder av 9 kap. 14 § sekretesslagen. Om en sådan prövning leder till ett beslut om avslag på begäran att få ta del av handlingen, har sökanden enligt 2 kap. 15 § tryckfri- hetsförordningen och 15 kap. 7 § sekretesslagen möjlighet att föra talan mot beslutet. Ett beslut om avslag bör därför sättas upp särskilt och innehålla de skäl som har bestämt utgången (jfr 20 § förvaltningslagen). Att ett beslut som går att överklaga skall förses med fullföljdshänvisning följer av 21 § förvalt- ningslagen. Oavsett vilket regelsystem som skall tillämpas skall en framställ- ning om att få ta del av handlingar behandlas med tillbörlig skyndsamhet. Av utredningen framgår att M. och M.H. vid upp- repade tillfällen begärt att få ta del av handlingarna i akten rörande M:s bror . Först fick makarna del av samtliga handlingar i akten. Denna tidsutdräkt är självfallet varken förenlig med tryckfrihetsförord- ningens skyndsamhetskrav eller de krav på handläggningen som följer av . Den rätt som en anhörig enligt 16 kap. 7 § FB har att ta del av handlingar hos överförmyndaren är inte begränsad i något särskilt avseende. Överförmyndarens underlåtenhet att låta de anhöriga ta del av akten har up- penbart varit ägnad att öka deras misstro mot överförmyndaren. Överförmyn- daren förtjänar mycket allvarlig kritik för sin bristfälliga handläggning av M. och M.H:s framställningar. Jag förutsätter att överförmyndarförvaltningen omgående ser över sina ru- tiner i nu påtalat hänseende så att handläggningen av framställningar om att få ta del av allmänna handlingar fortsättningsvis sker i överensstämmelse med gällande bestämmelser. Försäljning av huvudmannens fastighet Inledningsvis vill jag framhålla att jag inte uttalar mig i frågan om överför- myndarens beslut att lämna tillstånd till försäljningen av fastigheten är riktigt i sak. JO brukar nämligen inte pröva myndigheternas ställningstaganden i de sakfrågor som det ankommer på dem att avgöra. Jag vill även klargöra att gode män inte står under JO:s tillsyn. Jag är därför förhindrad att uttala mig i frågor som rör den gode mannens åtgärder. För vissa dispositioner av gode män krävs att överförmyndaren lämnar sitt samtycke. I 14 kap. 11 § första stycket 3 (FB) stadgas sålunda att god man får överlåta huvudmannens fasta egendom endast med överför- myndarens samtycke. Enligt tredje stycket får samtycke lämnas endast om åtgärden är lämplig med hänsyn till egendomens natur samt huvudmannens behov och samlade tillgångar. Angående överförmyndarens beslutsunderlag vid handläggningen av ett tillståndsärende gällande försäljning av fastighet vill jag anföra följande (jfr bl.a. JO 1997/98 s. 474). I ansökan om samtycke till försäljning skall anges de skäl som finns för förvärvet. Uppgift bör vidare lämnas om hur huvudmannen fortsättningsvis löser sin bostadsfråga om fastigheten tidigare utgjort hans bostad. I ansökan bör också anges hur den erhållna likviden skall disponeras. Utredningen om fastighetens värde i form av ett värderingsutlåtande utfärdat av sakkunnig och opartisk person skall i allmänhet förebringas. Villkoren för försäljningen bör anges så fullständigt som möjligt, helst genom att färdigt köpekontrakt eller förslag till sådant inges till överförmyndaren. Överför- myndaren skall ha ett sådant beslutsunderlag att han kan se till att priset inte understiger fastighetens värde och att villkoren för betalningen och i övrigt för försäljningen är till huvudmannens fördel. Det är även viktigt att huvud- mannens egen inställning såvitt möjligt utrönes. Underlåtenhet att delge ansö- kan med denne kan därför inte godtas om det inte är uppenbart att han saknat förmåga att ta ställning till frågan om försäljningen. Beträffande frågan om ett eventuellt obligatoriskt krav på utannonsering inför försäljning av en huvudmans fastighet vill jag framhålla följande. Lag- stiftningen innehåller inget krav på att fastigheter skall bjudas ut på den öppna marknaden och enligt min mening kan något generellt krav på utannonsering inte ställas upp. Frågan får i stället avgöras med hänsyn till omständigherna i det enskilda fallet. Vid denna bedömning bör hänsyn tas till huvudmannens såväl ekonomiska som övriga personliga omständigheter, vilket innebär att det kan förekomma fall där det inte bör vara enbart frågan om att erhålla bästa ekonomiska utfall som blir avgörande. I 16 kap. 9 § FB anges att innan överförmyndaren tar ställning till om samtycke skall lämnas till en förvaltningsåtgärd av större vikt, skall huvud- mannen samt dennes make eller sambo och närmaste släktingar beredas till- fälle att yttra sig, om det kan ske utan avsevärd tidsförlust. åtgärd av större vikt hör bl.a. överlåtelse av fast egendom (jfr prop. 1993/94:251 s. 283). Av utredningen framgår att överförmyndaren inte berett M.H. tillfälle att yttra sig innan beslut om tillstånd meddelades. Utredningen ger visserligen vid handen att hon var införstådd med att den gode mannen skulle komma att sälja fastigheten. Trots det har det ålegat överförmyndaren att höra henne om hennes inställning till den aktuella försäljningen innan överförmyndaren be- handlade frågan om tillstånd. Det är således inte tillräckligt att den gode man- nen varit i kontakt med huvudmannens närmaste släktingar. Jag är därför kritisk till att överförmyndaren inte beredde M.H. tillfälle att yttra sig innan beslut meddelades. Det är utrett att köpehandlingarna beträffande fastigheten underställts överförmyndarens prövning. I detta avseende finns således inget att anmärka på. Överförmyndaren har i sitt remissvar uppgett att försäljningen skedde med hjälp av mäklare, varför hon inte hade anledning att ifrågasätta priset. Utred- ningen visar dock att fastighetsmäklarens uppdrag endast har varit att upprätta köpehandlingar vid försäljningen av fastigheten och att mäklaren inte har förmedlat själva försäljningen av fastigheten. Av utredningen framgår vidare att överförmyndaren inte haft tillgång till något värderingsutlåtande om fas- tighetens marknadsvärde utfärdat av sakkunnig och opartisk person. Som framgår ovan saknades även yttranden angåenden försäljningen från huvud- mannens närmaste släktingar. Med hänsyn till vad som sålunda framkommit vill jag starkt ifrågasätta om överförmyndaren haft nödvändigt underlag för att kunna ta hänsyn till huvudmannens intressen. Utredningen visar enligt min uppfattning att överförmyndaren inte haft tillgång till det beslutsunderlag som bör föreligga inför ett beslut om tillstånd till försäljning. Jag är därför kritisk till överförmyndarens handläggning av den gode mannens begäran om tillstånd till försäljning av huvudmannens fastighet, särskilt mot bakgrund av den skada som huvudmannen uppges ha förorsakats genom överförmyndarens bristfälliga handläggning. Handläggningen av begäran om byte av god man Överförmyndaren är ensam behörig att fatta beslut om byte av god man (11 kap. 19 § FB). Om överförmyndaren efter begäran från huvudmannen själv eller dennes närmaste släktingar finner att det inte föreligger skäl till byte av god man skall ett beslut om avslag sättas upp särskilt och innehålla de skäl som har bestämt utgången (20 § förvaltningslagen). Att ett beslut som går att överklaga skall förses med fullföljdshänvisning följer av 21 § förvalt- ningslagen. Frågan inom vilken tidsfrist en förvaltningsmyndighet skall överlämna en skrivelse med överklagande och övriga handlingar i ärendet till överinstansen är inte reglerat i någon författning. Det ligger emellertid i sakens natur att ett överlämnande måste ske utan dröjsmål. Den allmänna regeln i 7 § förvalt- ningslagen om snabb och enkel handläggning m.m. skall vara vägledande även i detta hänseende. M.H:s begäran om byte av god man kom in till överförmyndaren . I ett brev daterat förklarade överförmyndaren varför hon inte hade för avsikt att byta god man för B.A. Överförmyndaren fattade dock inte något formligt beslut i frågan. Överförmyndarens underlå- tenhet i nämnt avseende kan inte undgå kritik. M.H:s begäran om omprövning alternativt överklagande kom in till överförmyndaren . avslog överförmyndaren M.H:s begäran om entledigande av den gode mannen. Beslutet var försett med fullföljdshänvisning. Överför- myndaren överlämnade dock inte överklagandet till tingsrätten. Först , efter ett nytt överklagande av M.H., överlämnades över- klagandet till tingsrätten. Denna tid är mot bakgrund av vad jag anfört ovan för lång. Överförmyndaren kan inte undgå kritik för detta. I anmälan har M. och M.H. även uttryckt sitt missnöje med att överförmynda- ren intagit ståndpunkten att den gode mannen inte är olämplig för sitt upp- drag. JO brukar inte uttala sig om myndigheternas ställningstaganden i sak- frågor, i synnerhet om dessa bygger på lämplighetsöverväganden eller förut- sätter särskild sakkunskap. Någon anledning att göra undantag från denna princip föreligger inte i detta fall. Vad som i övrigt förekommit i ärendet föranleder inte någon kommentar från min sida. Kritik mot en överförmyndare för handläggningen av ett ärende om godmanskap m.m. (Dnr 3555-2000) I ett beslut anförde JO Pennlöv följande. A.B., för vilken G.S. varit god man enligt 11 kap. 4 § FB, avled . har framfört klagomål mot Överförmyndaren i Väs- terås i flera avseenden. Han har därvid ifrågasatt den gode mannens förvalt- ning av huvudmannens egendom och överförmyndarens kontroll av förvalt- ningen. Han har gjort gällande att överförmyndarens bristande tillsyn sanno- likt medfört att A.B. lidit ekonomisk skada. Han har anfört bl.a. följande. 1)Den gode mannen tog själv initiativ till försäljning av huvudmannens bostadsrätt utan att det förelåg några ekonomiska motiv för avyttring. Försäljningen var inte lämplig med hänsyn till de samlade tillgångarna. 2)Försäljningen skedde utan utannonsering av bostadsrätten och utan något värderingsutlåtande. Försäljningspriset blev under redovisat andelsvärde enligt årsräkning. 3)Enligt överlåtelseavtalet finns inget samtycke till försäljningen från över- förmyndaren. Det inhämtades inte heller något yttrande från närmaste släktingar. Årsräkningen för är ändå granskad utan anmärkning av överförmyndaren. 4)Ingen försäljning av lös egendom eller deponering hos anhöriga har skett. Allt lösöre har magasinerats till en kostnad som motsvarar likviden för bostadsrätten (t.o.m. ). Någon förteckning har inte upprättats på magasinerat lösöre. Trots detta har årsräkningarna granskats utan an- märkning av överförmyndaren. 5)Överförmyndaren har vägrat att lämna ut kopior ur huvudmannens akt. I ett brev daterat begärde han att få kopior av bl.a. A.B:s journal enligt 16 kap. 7 § . I ett svar daterat meddelade överförmyndaren att det inte finns någon journal utan bara tjänsteanteckningar, som inte lämnas ut. 6)Den gode mannen har bristfälligt redovisat förvaltad egendom. Av års- räkningarna framgår inte hur mycket som har använts för den enskildes uppehälle och nytta i övrigt. Årsräkningarna är granskade utan anmärk- ning av överförmyndaren. Anmälan har remitterats till Överförmyndaren i för yttran- de. I remissvaret har överförmyndaren anfört följande. Ärendet gäller A.B., som fick god man genom tingsrättens beslut . G.S. förordnades som god man och verkade som sådan fram till huvudmannens död . av godmanskapet bodde A.B. i egen lägenhet i . Vetterstorp nr 2 i . beviljades hon plats på Rösegården, som är ett gruppboende i egen mindre lägenhet. Hennes bostadsrättslägenhet behölls tills vidare men såldes och utrymdes av gode mannen. har några anhöriga framfört klagomål mot gode mannen. Tingsrätten har och 1997 prövat deras begäran om entledigande men lämnat framställningarna utan bifall. mannen G.S. avled . Jag vill också påpeka att jag fungerat som överförmyndare enbart sedan 1995- 01-01. För tiden var annan person verksam som överförmynda- re. Vad nedan sägs hänför sig till de sex punkter som S.B. tagit upp i sin skrivel- se till JO . 13 Försäljningen har skett utan att jag beretts ta ställning till den. mannen har sålunda inte iakttagit regeln i FB 14:11. 4 Kritiken rör en fråga, som helt torde falla under gode mannens eget förvaltningsansvar. 5 Beslutsprotokoll saknas av skäl, som angetts under 13 ovan. Överför- myndarens svar till S.B. var däremot felaktigt såvitt det avser de av oss förda tjänsteanteckningarna. Felet har rättats till genom att han numera tillställts dessa. 6 I årsräkningarna upptas under rubriken en klumpsumma för de utgifter som avser den enskildes uppehälle. Vad som ingår däri framgår av de verifikationer som gode mannen skall lämna i samband med ingivandet av årsräkningen. har kommenterat remissvaret och därvid anfört bl.a. följande. Överför- myndarens påstående att hon inte beretts ta ställning till försäljningen över- ensstämmer inte med förda tjänsteanteckningar daterade . Överlåtelsen av bostadsrätten är daterad . Först den 27 okto- ber 2000 erhöll S.B. en kopia på förda tjänsteanteckningar. Efter en förnyad remiss har överförmyndaren uppgett bl.a. följande. Det är inte ovanligt att underhandskontakter förekommer mellan gode man- nen och överförmyndaren före en försäljning av huvudmannens bostad. Så synes också ha skett i detta fall. Dagboksanteckningarna från och bekräftar detta. Av anteckningarna kan endast utläsas att en försäljning kunde bli aktuell. Om ett överlåtelseavtal lämnats in för godkän- nande skulle det också ha framgått av dagboksbladet. mannen, som f.ö. hade lång erfarenhet av liknande uppdrag, underlät av någon anledning att anmäla den försäljning som enligt senare erhållna uppgifter skedde . Anteckningen från talar om att lägenheten utrymts, däremot inte att den har försålts. har kommenterat remissvaret. Försäljning av huvudmannens bostadsrätt JO skall enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet normalt inte utreda händelser eller förhållanden som ligger om det inte finns särskilda skäl för det. Med hänsyn till att S.B. först , i samband med granskningen av de årsredovisningar som blivit tillsända döds- boet, fick kännedom om överförmyndarens bristfälliga handläggning har jag funnit anledning att granska ärendet i sin helhet. Inledningsvis vill jag klargöra att gode män inte står under JO:s tillsyn. Jag är därför förhindrad att uttala mig i frågor som rör den gode mannens åtgär- der. Min granskning omfattar således endast överförmyndarens handläggning. För vissa dispositioner av gode män krävs att överförmyndaren lämnar sitt samtycke. I 14 kap. 11 § första stycket 3 (FB) stadgas sålunda att för den enskildes räkning en förordnad god man endast med överförmyn- darens samtycke får sälja eller byta bort fast egendom eller nyttjanderätt till sådan egendom, om det inte gäller byte av bostadslägenhet. Enligt tredje stycket får samtycke lämnas endast om åtgärden är lämplig med hänsyn till egendomens natur samt huvudmannens behov och samlade tillgångar. Med nyttjanderätt till fast egendom avses bl.a. bostadsrätt. Angående överförmyndarens beslutsunderlag vid handläggningen av ett tillståndsärende gällande försäljning av bostadsrätt vill jag anföra följande (jfr bl.a. JO 1997/98 s. 474). I ansökan om samtycke till försäljning skall anges de skäl som finns för förvärvet. Uppgift bör vidare lämnas om hur huvudmannen fortsättningsvis löser sin bostadsfråga om bostadsrätten tidigare utgjort hans bostad. I ansökan bör också anges hur den erhållna likviden skall disponeras. Utredningen om bostadsrättens värde i form av ett värderingsutlåtande utfär- dat av sakkunnig och opartisk person skall i allmänhet förebringas. Villkoren för försäljningen bör anges så fullständigt som möjligt, helst genom att färdigt köpekontrakt eller förslag till sådant inges till överförmyndaren. Överför- myndaren skall ha ett sådant beslutsunderlag att han kan se till att priset inte understiger bostadsrättens värde och att villkoren för betalningen och i övrigt för försäljningen är till huvudmannens fördel. Det är även viktigt att huvud mannens egen inställning såvitt möjligt utrönes. Underlåtenhet att delge ansö- kan med denne kan därför inte godtas om det inte är uppenbart att han saknat förmåga att ta ställning till frågan om försäljningen. Beträffande frågan om ett eventuellt obligatoriskt krav på utannonsering inför försäljning av en huvudmans bostadsrätt vill jag framhålla följande. Lagstiftningen innehåller inget krav på att bostadsrätter skall bjudas ut på den öppna marknaden, och enligt min mening kan något generellt krav på utan- nonsering inte ställas upp. Frågan får i stället avgöras med hänsyn till om- ständigheterna i det enskilda fallet. Vid denna bedömning bör hänsyn tas till huvudmannens såväl ekonomiska som övriga personliga omständigheter, vilket innebär att det kan förekomma fall där det inte bör vara enbart frågan om att erhålla bästa ekonomiska utfall som blir avgörande. I 16 kap. 9 § FB anges att innan överförmyndaren tar ställning till om samtycke skall lämnas till en förvaltningsåtgärd av större vikt, skall huvud- mannen samt dennes make eller sambo och närmaste släktingar beredas till- fälle att yttra sig, om det kan ske utan avsevärd tidsförlust. Till förvaltnings- åtgärd av större vikt hör bl.a. överlåtelse av fast egendom o.d. (jfr prop. 1993/94:251 s. 283). En god mans förvaltning skall granskas av överförmyndaren i första hand med ledning av ingiven förteckning samt års- och sluträkningar. Vid sin till- syn skall överförmyndaren särskilt se till att den enskildes tillgångar i skälig omfattning används för hans eller hennes nytta och att tillgångarna i övrigt är placerade så att tillräcklig trygghet finns för deras bestånd och så att de ger skälig avkastning. Det ligger i sakens natur att det vid granskningen bör göras en allmän genomgång av att den gode mannen har följt bestämmelserna i och andra författningar som reglerar förvaltningen, t.ex. att överförmyndarens samtycke har inhämtats i de fall detta har krävts. Av utred- ningen framgår att någon ansökan om godkännande av försäljning av bostads- rätten inte har inkommit till överförmyndaren och att överförmyndaren god- känt årsräkningen för utan anmärkning, trots att det av årsräkningen framgår att försäljning av bostadsrätten skett . Mot bakgrund av reglerna i 14 kap. 11 § FB är det obegripligt att årsräkningen godkänts utan anmärkning. Överförmyndaren borde vid sin granskning självfallet ha vidtagit åtgärder med anledning av den gode mannens försummelse att begära över- förmyndarens godkännande av försäljningen av bostadsrätten. Av utredningen framgår vidare att överförmyndaren fick kännedom om att lägenheten var föremål för försäljning. Överförmyndaren borde då givetvis ha tagit kontakt med den gode mannen för att sätta sig in i vad som pågick. Överförmyndaren borde även ha hört huvudmannens när- maste släktingar om deras inställning till den aktuella försäljningen. Överförmyndarens remissvar tyder på att hon är omedveten om sitt eget ansvar såvitt gäller försäljningen av bostadsrätten. De brister i handläggning- en som förekommit är av mycket allvarlig beskaffenhet. Jag är därför ytterst kritisk till överförmyndarens bristfälliga tillsyn över godmanskapsärendet i den nu aktuella delen, särskilt mot bakgrund av den skada som huvudmannen kan ha förorsakats genom överförmyndarens underlåtenhet att vidta åtgärder. Överförmyndarens tillsyn i övrigt har i sin anmälan vidare klagat på bl.a. att huvudmannens lösöre magasi- nerats till en kostnad som motsvarar likviden för bostadsrätten, att ingen för- teckning upprättats på magasinerat lösöre och att årsräkningarna trots detta granskats utan anmärkning av överförmyndaren. Överförmyndaren har i sitt remissvar uppgett att kritiken rör en fråga som helt torde falla under gode mannens eget förvaltningsansvar. Jag vill i denna del framhålla följande. Överförmyndare skall utöva tillsyn och kontroll över gode män. Detta innebär bl.a. att överförmyndaren skall tillse att gode män med omsorg och nit vårdar huvudmannens rätt och bästa. Vid tillsynen skall överförmyndaren särskilt se till att huvudmannens tillgångar i skälig omfattning har använts till hans nytta och att tillgångarna i övrigt är tryggt placerade och ger en skälig avkastning. Överförmyndarens skyldighet att vidta åtgärder mot en god man är inte in- skränkt till vad som framkommit vid granskning av förteckningar, årsräk- ningar och sluträkningar. Denna skyldighet kan givetvis aktualiseras genom andra upplysningar som kommit till överförmyndarens kännedom. Om överförmyndaren vid sin granskning eller annars finner anledning att rikta anmärkning mot förvaltningen skall överförmyndaren vidta erforderliga åtgärder på ett sådant sätt att huvudmannens rätt inte äventyras. synes enligt min uppfattning inte ha insett omfattningen av sin tillsyns- skyldighet. Anledning för mig att vidta någon ytterligare åtgärd föreligger emellertid inte. När det gäller överförmyndarens handläggning av S.B:s begäran om utläm- nande av handlingar finns det anledning att inledningsvis redogöra för till- lämpliga författningsbestämmelser. Grundläggande bestämmelser om allmänna handlingars offentlighet finns i 2 kap. tryckfrihetsförordningen, som också primärt reglerar frågan om utläm- nande av allmänna handlingar. Enligt 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen skall allmän handling som får lämnas ut som alltså inte innehåller uppgift som omfattas av någon sekretessbestämmelse på begäran genast eller så snart det är möjligt tillhandahållas den som önskar ta del av handlingen. I 2 kap. 13 § anges att den som önskar ta del av handlingen också har rätt att mot fastställd avgift få kopia av handlingen. En begäran om kopia av hand- lingen skall handläggas skyndsamt.