frsrdg · GQ04JO1 · 2003-01-01 00:00:00 — Efter gode mannens, L.G.E., begäran om entledigande har vi regelbundet haft kontakt med honom i frågan och informerat honom om läget; han har sex andra uppdrag hos överförmyndaren, varav tre som god man och tre som förvaltare, varför vi ganska ofta har kontakt med honom. Situationen är nämligen den att vi inte lyckats att få någon yngre kvinna intresse- rad av att åta sig uppdraget som god man för E.N. har vi haft kontakt förklarat sig villig att stå kvar som god man till överförmyndaren lyckats hitta en ersättare. Dock har han nu förklarat att han inte vill vara kvar längre än till 011231. Tyvärr framgår inte vare sig kontakterna med den gode mannen eller överförmyndarens flertaliga försök att hitta en ersättare till honom av akten. Detta är naturligtvis inte bra, utan anteckningar skulle ha förts om samtliga åtgärder i akten. Av akten framgår inte heller i full utsträckning alla de kontakter E.N. haft med överförmyndaren, personalen på överförmyndarexpeditionen och kom- munjuristerna angående sitt missnöje med samtliga gode män som varit förordnade i ärendet. Vår erfarenhet är att det är svårt för E.N. ceptera sin gode man och att detta inte har så mycket att göra med vilken person som är god man. Vi har under innevarande år haft kontakt med en kvinn- lig god man och förvaltare med sex uppdrag hos överförmyndaren. Hon kan eventuellt tänka sig att ta på sig uppdraget som god man för E.N. Avslutningsvis kan sägas att ansträngningar verkligen görs av oss för att lösa den uppkomna situationen. Tyvärr har inte dessa ansträngningar doku- menterats i full utsträckning i akten. har beretts tillfälle att yttra sig över remissvaret. Ett godmanskap bygger på att huvudmannen och den gode mannen kan sam- arbeta och att huvudmannen har förtroende för sin gode man. En god man har enligt 11 kap. 19 § rätt att på begäran bli entledigad. Till dess att en ny god man har utsetts är den gode mannen om godmanskapet skall bestå dock enligt samma bestämmelse skyldig att kvarstå. Enligt 21 § skall huvudmannen beredas tillfälle att yttra sig över en god mans begäran om entledigande, om det kan ske. Rent generellt vill jag anföra följande. Jag ifrågasätter inte det faktum att det i vissa fall kan vara svårt för överförmyndaren att få tag i en god man som är villig att åta sig uppdraget och som också kan förmodas passa för detsam- ma. Särskilt i sådana fall där huvudmannen har uttryckt missnöje med en eller flera förutvarande gode män och framställer särskilda krav på den gode mannens egenskaper kan arbetet med att hitta en ny god man bli tids- ödande. Någon tidsgräns inom vilken en ny god man bör vara utsedd kan självfallet inte anges generellt. En omständighet som dock påverkar vilka ansträngningar som måste göras för att få till stånd ett byte är naturligtvis om det finns indikationer på att godmanskapet inte alls fungerar och den gode mannen inte kan utföra sitt uppdrag på ett tillfredsställande sätt. I sådana fall kan den situationen uppstå att överförmyndaren i stället bör utreda om god- manskapet över huvud taget skall bestå. Kanske kan huvudmannen få hjälp på ett annat men mindre ingripande sätt, kanske bör godmanskapets omfattning omprövas eller kanske bör det utredas om ett förvaltarskap i stället bör anord- nas. I det här aktuella fallet har genom utredningen framgått att överförmynda- ren visste att E.N. ville byta god man. Vidare har fram- gått att överförmyndaren kort därefter erhållit den gode mannens begäran om entledigande och informerats om att denne ansåg att godmanskapet inte fun- gerade. Trots detta hade vid tiden för överförmyndarens yttrande till JO när- mare ingen förändring i godmanskapet skett. Jag ifrågasätter i och för sig inte överförmyndarens uppgift att ansträngningar har gjorts från överförmyndarens sida för att hitta en passande god man. Mot bakgrund av den gode mannens uppgift om att godmanskapet inte fungerade och att E.N. vid ett antal tillfällen uttryckligen förklarat sig inte vara nöjd med sin gode man anser jag dock att överförmyndarens handläggningstid avseende frågan om byte av god man har varit alltför lång. Jag utgår från att åtgärder nu har vidtagits för att lösa problemet. I övrigt instämmer jag i vad överförmyndaren har anfört om att sådana samtal som överförmyndaren haft med olika personer vid vilka uppgifter av betydelse för godmansärendet tillförts detsamma, liksom samt i övrigt samtli- ga handläggningsåtgärder, borde ha nedtecknats i form av tjänsteanteckningar som diarieförts. Initiativärende angående en överförmyndarnämnds dröjsmål med att överlämna överklaganden till tingsrätten (Dnr 3473-2001) I beslut anförde JO Pennlöv följande. I JO:s ärende nr 100-2001 framkom följande. Anmälaren, en god man, hade inkommit till i med ett överklagande av ett arvodesbeslut. Överklagandet överläm- nades dock inte till tingsrätten förrän . Förvaltningsjuristen vid uppgav vid ett telefonsamtal med en handläggare vid att arbetssituationen var sådan , att överklaganden blev liggande hos överförmyndarnämnden i stället för att överlämnas till tingsrätten. Med anledning av vad som framkommit beslutade jag att inleda en utredning i saken. Ärendet remitterades till i . För- valtningschefen anförde i remissvar följande. genomförde, i enlighet med beslut av överförmyndarnämnd, en omorganisation syftande till att ge förvaltningen ett mer ändamålsenligt och effektivt arbetssätt. Enligt förvalt- ningens mening har syftet uppnåtts i stora delar oaktat arbetet härvidlag är en ständigt pågående process. Organisationsförändringen har enligt förvaltning- ens mening även inneburit att personalen är mer specialiserad på vissa upp- gifter . och dess förvaltning har inför omorganisationen haft som mål att gode män och förvaltare m.m. under genomföran- det inte skall drabbas negativt och menar att de flesta av dessa i huvudsak inte påverkats i negativ mening. I och med att stor tyngd lagts vid att genomföra en stringent och konsekvent granskning av de årsredovisningar som gode män m.m. är skyldiga att inge årsvis samt den därmed följande arvoderingen, blev en konkret följd av omorganisationen emellertid att ett större antal ställföre- trädare fick förändrade arvoden jämfört . Av detta följde även att antalet överklaganden av arvoden ökade stort . Enligt det databaserade diariet, vilket för övrigt togs i bruk , inkom , ca 170 överklaganden av arvode från gode män, förvaltare och förordnade förmyndare. beredskap att handlägga dessa ärenden på ett snabbt och rättssäkert sätt varför en balans av överklaganden dessvärre byggdes upp och särskilt under slutet av . Aktuella balans följde även med in . fick Överförmyndar- förvaltningen dock tillsatt nödvändiga resurser varför balansen kunde hand- läggas i sin helhet. Fr.o.m. föreligger därför inte längre någon balans hos förvaltningen beträffande överklaganden av arvoden. Upplysningsvis och för jämförelse får vidare anföra att det och fram , enligt förvaltningens diari- um inkommit ca 90 överklaganden av arvode till förvaltningen varvid för- härtill får lämnas därhän. har således inte längre den inströmning av överklaganden av arvode som inkom och har härtill inarbetat fasta rutiner för handläggningen av överklaganden som bättre passar förvaltningens nuvarande organisation. Av överförmyndarnämndens remissvar framgår att det maj t.o.m. december inkom 170 överklaganden av arvodesbeslut och att i vart fall en del av dessa inte skickades över till tingsrätten. Hur många över- klaganden som blev liggande, och hur länge, har överförmyndarnämnden inte redogjort för på annat sätt än genom användandet av ordet balans i sam- manhanget. Klart är att i vart fall ett överklagande inte överlämnades till tingsrätten förrän efter närmare . Av 24 § förvaltningslagen (1986:223) följer att det ankommer på överför- myndaren att pröva om ett överklagande av myndighetens beslut har kommit in i rätt tid. Om överklagandet inte skall avvisas på grund av att det kommit in , skall överförmyndaren enligt 25 § förvaltningslagen överlämna överklagandet och övriga handlingar i ärendet till tingsrätten. Frågan hur snabbt ett överklagande skall översändas till tingsrätten är inte reglerat i lag. Det ligger emellertid i sakens natur att det skall ske utan dröjs- mål. Så följer även av det allmänna kravet på snabb handläggning i 7 § för- valtningslagen. Vikten av skyndsamhet liksom att egna eventuella yttranden inte får väsentligt försena hanteringen har framhållits i ett antal JO-beslut. Som regel bör även med beaktande av den skyldighet att ompröva beslutet som föreligger enligt 27 § förvaltningslagen överklagandet överlämnas till tingsrätten inom . Inte heller får den omständigheten att överförmyn- darnämnden oaktat det inte föreligger någon sådan skyldighet finner det lämpligt att bifoga ett yttrande till tingsrätten medföra att den nu nämnda tiden utsträcks med mer än . Mot bakgrund av det nu anförda är det högst anmärkningsvärt att överför- myndarnämnden dröjt nära med att överlämna ett överklagande till tingsrätten och över huvud taget låtit balanser av överklaganden uppkom- ma. Även om överförmyndarnämnden har förklarat att åtgärder har vidtagits för att situationen inte skall uppstå på nytt vittnar vad som anförts i remissva- ret sammantaget med den tid under vilken balanserna kvarstod om att myn- digheten i vart fall tidigare inte förstått vikten av att överlämnandet av över- klaganden sker utan dröjsmål. Jag utgår ifrån att den numera har gjort det. Ett på JO:s initiativ upptaget ärende angående brister i hand- läggningen av ett ärende om godmanskap (Dnr 4477-2001) I ett beslut anförde JO Pennlöv följande. drabbades 1976 av en olyckshändelse. Med anledning av de svårigheter olyckan medförde anordnades 1983 på hans egen begäran godmanskap för honom. Överförmyndaren i har numera tillsyn över godmanskapet. Vid min inspektion av Överförmyndaren i noterades följande vid granskningen av akten rörande godmanskap för C.R. godkände överförmyndaren på begäran av den dåva- rande gode mannen, C.R:s mor, att C.R. skulle få köpa två bostadsrätter, var- av den ena skulle bebos av hans mor, som hade daglig tillsyn över honom, och den andra av honom själv. Det framgick emellertid inte av akten huruvida överförmyndaren inför sitt beslut hade inhämtat C.R:s inställning till köpet av bostadsrätterna eller varför hon inte gjort det. Det senaste bytet av god man för C.R. Bytet skedde på grund av att modern önskade bli entledigad. Till ny god man för- ordnandes C.R:s bror. Av akten framgick dock inte huruvida C.R. i enlighet med 11 kap. 21 § tredje stycket hade beretts tillfälle att yttra sig över bytet eller varför han inte kunnat höras. I den avgående gode mannens sluträkning daterad , liksom i årsräkningen , hade den gode mannens underskrift uppenbarligen efter avgivandet kompletterats av överförmyndaren genom tillägg av orden på heder och samvete. Räkningarna hade, enligt vad som antecknats, god- känts utan anmärkning. Dock hade i rutan avsedd för anmärkning från över- förmyndarens sida antecknats att överförmyndaren fyllt i på heder och sam- vete. Årsräkningen för hade inte heller undertecknats på heder och sam- vete. Den hade såvitt framgår av akten återsänts i original till den gode mannen för underskrift med sådan försäkran. Med anledning av vad som framkommit beslutade jag att i ett särskilt ärende utreda överförmyndarens handläggning av godmansärendet i de här berörda delarna. Överförmyndaren i anmodades att yttra sig över en promemoria, som innehöll det som redogjorts för ovan. I sitt svar anförde överförmyndaren följande. Mitt yttrande har begärts av er med hänvisning till en vid remisshandlingen fogad PM daterad . Jag har bett nuvarande gode mannen att yttra sig över de frågor som ställs, vilket han gjort i skrivelse 01-28, som bifogas (utelämnad här). Som framgår av dennes skrivelse har huvudmannen själv signerat köpehandlingar beträffande bostadsrätterna. Byte av god man har skett inom familjen något som huvudmannen hade kännedom om. Ytterligare kommunikation ansåg jag inte vara av nöden. Vad gäller bristen på försäkran i avgående gode mannens sluträkning resp. nye gode mannens årsräkning för har den senare också lämnat en förklaring härtill. Bristen i sluträk- ningen upptäcktes av mig vid inlämnandet, varför jag bad gode mannen att besöka mig för att komplettera räkningen. Så skedde också genom den till- skrift som framgår av sluträkningen. Årsräkningen för har på samma sätt kompletterats i efterhand. Med anledning av som JO fann det vissa otydligheter i remissvaret anmo- dades överförmyndaren genom förnyad remiss att besvara följande frågor. 1.Kände överförmyndaren vid sitt beslut att ge C.R. tillstånd att köpa två bostadsrätter till huruvida C.R. hade samtyckt till detta? 2.Skall överförmyndarens svar på frågan varför C.R. inte hörts i frågan om byte av god man uppfattas som att överförmyndaren visste att C.R. var medveten om det förestående bytet och inte hade något att erinra mot det, eller som att C.R. inte behövde höras eftersom den tillträdande gode mannen var en honom närstående? 3.Vem har kompletterat sluträkningen daterad och årsräk- ningen , överförmyndaren eller den gode mannen? Överförmyndaren besvarade frågorna på följande sätt. 1.Mitt beslut föregicks av ett sammanträffande med dåvarande gode mannen (modern), som uppgav att det var sonens bestämda vilja att få bo så nära vattnet som möjligt. Så hade han bott i tidigare. De enda lägenheterna i som motsvarade det kravet var de aktuella. 2.Med hänsyn till de upplysningar som modern lämnat, visste jag att C.R. var medveten om det förestående bytet och inte hade någon erinran. 3.Texten på heder och samvete tillfogades av en handläggare på mitt kansli efter samtal med gode mannen. Inledningsvis vill jag anföra följande. Enligt regler skall en god man omsorgsfullt fullgöra sina skyldigheter och alltid handla på det sätt som bäst gagnar den enskilde, bl.a. genom att se till att den enskildes medel används för dennes nytta. Anled- ningen till att jag har tagit upp detta ärende är dock inte att jag på något sätt ifrågasätter lämpligheten i någon av de aktuella gode männens agerande gent- emot sin huvudman. JO har nämligen inte tillsyn över gode män. Min tillsyn begränsar sig till att kontrollera huruvida överförmyndaren har utövat sin i lag ålagda tillsyn över de gode männen. I den ingår bl.a. att granska årsräkningar och att se till att ha ett tillräckligt gott underlag inför beslut om samtycke till vissa förvaltningsåtgärder. Mot bakgrund av det nu anförda förefaller det ytterst märkligt och dessutom onödigt att överförmyndaren vid den första anmodan att yttra sig i sin tur anmodade den gode mannen att besvara fråge- ställningarna i remissen och tillställde mig dennes svar. Det framstår dessut- om som olyckligt eftersom den gode mannen uppenbarligen uppfattade förfa randet som att det i remissen riktades kritik mot hans och den tidigare gode mannens sätt att sköta godmanskapet. Frågan om C.R. borde ha beretts tillfälle att yttra sig över bytet av god man Ett ärende om byte av en god man är egentligen två ärenden som företas till gemensam handläggning, dels ett entledigande av den avgående gode man- nen, dels ett förordnande av en ny god man. Vid byte av god man måste där- för iakttas såväl de regler som gäller vid entledigande som vid förordnande av god man. Vid förordnande av god man gäller enligt 11 kap. 16 § första styck- et att den enskilde skall ges tillfälle att yttra sig, om det kan ske. Något utrymme för att underlåta att bereda huvudmannen tillfälle att yttra sig i de fall det kan ske förefaller inte finnas. Såvitt framgår av överförmyndarens akt finns det ingenting som ger vid handen tvärtom att C.R. inte skulle kunna beredas tillfälle att yttra sig. Av utredningen har framgått att överförmyndaren trots det inte beredde C.R. tillfälle att yttra sig, utan utgick ifrån att han inte hade något emot det före- slagna bytet av god man på grund av de uppgifter som hon inhämtat av den avgående gode mannen, modern. Ett sådant förfarande står enligt min mening inte i överensstämmelse med lagstiftningen. Frågan om överförmyndaren borde ha berett C.R. tillfälle att yttra sig över om samtycke skulle lämnas till förvärv av två bostadsrätter I 16 kap. 9 § anges att innan överförmyndaren tar ställning till om samtycke skall lämnas till en förvaltningsåtgärd av större vikt, skall hu- vudmannen samt dennes make eller sambo och närmaste släktingar beredas tillfälle att yttra sig, om det kan ske utan avsevärd tidsförlust. Till förvalt- ningsåtgärd av större vikt hör bl.a. överlåtelse av fast egendom o.d. (jfr prop. 1993/94:251 s. 283). Genom utredningen har framgått att överförmyndaren inför beslutet att lämna samtycke till C.R:s köp av de två bostadsrätterna hade sammanträffat med den dåvarande gode mannen, modern, som hade uppgivit att det var sonens bestämda vilja att förvärva de aktuella bostadsrätterna. Överförmynda- ren har uppenbarligen även i detta sammanhang förlitat sig på en andrahands- uppgift om huvudmannens inställning från den gode mannen och därför un- derlåtit att bereda denne tillfälle att yttra sig. Inte heller förefaller överför- myndaren ha övervägt att bereda C.R:s syskon tillfälle att yttra sig över för- värvet. Att underlåtenheten att kommunicera frågan skulle ha berott på tids- brist har inte påståtts från överförmyndarens sida. framstår det som om överförmyndaren inte känner till regler i det här aktuella avseendet. Det som överförmyndaren vidare har hänvisat till i remissvaret att C.R. själv skrivit på upplåtelsehandlingarna avseende bostadsrätterna visar i och för sig att han samtyckte till förvärvet. Det förhållandet saknar dock helt rele- vans för bedömningen av om överförmyndaren inför sitt beslut att lämna samtycke till bostadsrättsförvärvet har iakttagit regler om kommunikationsskyldighet i vissa frågor. Som framgått ovan har överförmyndaren underlåtit att bereda huvudman- nen tillfälle att yttra sig i vad som måste anses vara ytterst viktiga frågor för den enskilde, nämligen valet av god man och boende samt en större kapitalin- vestering. Skälet till underlåtenheten har uppenbarligen varit att överförmyn- daren ansett att den gode mannens, i detta fall en närstående, uppgifter om huvudmannens inställning kunde tas för goda. Det är sannolikt ofta en riktig bedömning. Överförmyndaren får likväl inte göra sådana antaganden om den enskildes inställning i de fall då lagen uttryckligen föreskriver att denne skall beredas tillfälle att yttra sig. Den enda situation i vilken en överförmyndare kan underlåta att formligen bereda en huvudman tillfälle att yttra sig i de fall då lagen föreskriver att så skall ske torde vara om huvudmannen muntligen eller skriftligen personligen redan framfört sin åsikt i saken i samband med att frågan väcktes. Jag vill i detta sammanhang understryka följande. Regler om skyldighet att bereda huvudmannen tillfälle att yttra sig syftar till att skydda den enskilde. Att iaktta dem utgör därför en huvudbeståndsdel i överförmyndarens tillsyns- skyldighet och i realiteten en av ganska få faktiska möjligheter för överför- myndaren att utöva tillsyn över att en god man handlar för sin huvudmans bästa. Jag ser därför allvarligt på överförmyndarens okunskap och nonchalans i nämnda avseende. Frågan om möjligheten att efter avgivandet av en årsräkning komplettera densamma med orden på heder och samvete m.m. Enligt 14 kap. 1, 15 och 18 §§ skall gode mäns förteckningar, årsräkningar och sluträkningar avges på heder och samvete. Det betyder att de skall skrivas under av den som avger den på heder och samvete. Att så skett har betydelse för ett eventuellt framtida utkrävande av straffansvar av en god man. Mot bakgrund av att ovan nämnda redovisningar skall skrivas under på he- der och samvete torde möjligheten att i efterhand komplettera med ett sådant intygande vara förenat med vissa komplikationer. Enligt min mening torde det, om en redovisning har avgivits utan sådan försäkran, vara möjligt att komplettera den i det avseendet endast under förutsättning att handlingen därefter undertecknas på nytt. Det får då betraktas som att redovisningen avgivits på nytt, på heder och samvete. Ett sådant förfarande har tillämpats i förevarande ärende såvitt avser årsräkningen för , mer om detta nedan. Att däremot någon annan än den som avgivit en redovisning skulle kunna komplettera densamma å dennes vägnar genom att efter under- tecknandet påteckna orden på heder och samvete är mig helt främmande. Överförmyndarens åtgärder med redovisningarna ligger med det ovan an- lagda synsättet utanför hennes behörighet. De kompletteringar hon har gjort är enligt min mening helt enkelt inte den typen av justeringar en överförmyn- dare kan göra. Som jag ser det har åtgärderna inte heller haft den avsedda effekten, dvs. nämnda räkningar har inte genom överförmyndarens skriftliga kompletteringar blivit att betrakta som avgivna på heder och samvete. Av det skälet borde överförmyndaren självfallet inte heller ha godkänt räkningarna, vare sig före eller efter sina egna åtgärder. Av utredningen har framgått att årsräkningen för återsändes i ori- ginal för att kompletteras av den gode mannen eller, i enlighet med vad som anförts, avges på nytt. En myndighet bör emellertid inte avhända sig ingivna originalhandlingar. Ett alternativ hade kunnat vara att skicka en kopia av den ingivna räkningen till den gode mannen för nytt undertecknande. Ett på JO:s initiativ upptaget ärende angående en överförmyndares handläggning av ett ärende om godmanskap (Dnr 4478-2001) I ett beslut anförde JO Pennlöv följande. Vid min inspektion av Överförmyndaren i uppmärksammades i ett ärende (godmanskap avseende J.A.) bl.a. att ingående balans avseende tillgångar och skulder i en årsräkning inte överensstämde med det närmast föregående årets utgående balans. Jag beslutade att inom ramen för ett initiativärende granska överförmyndarens handläggning av ärendet. Överförmyndarens akt i ärendet lånades in och granskades. Av akten fram- gick att överförmyndaren efter inspektionen syntes ha gjort vissa justeringar i årsräkningar. Överförmyndaren anmodades därefter att redogöra för vilka ändring- ar/justeringar som hade gjorts efter och anledningen till det. Yttrandet skulle även avse på vilket sätt ändringarna gjorts bl.a. använd- ningen av Tipp-Ex. Överförmyndaren anförde i sitt remissvar följande. Det är riktigt att justeringar gjorts av årsräkningarna efter . Justeringarna framgår med röd skrift på de båda räkningarna. En handläggare på mitt kansli gick igenom alla verifikationer aktuella år. Ingående balans i de båda räkningarna överensstämmer med granskningen. Handläggaren började skriva en förklaring till de genomförda justeringarna i själva årsräkningen men upptäckte att förklaringen inte skulle rymmas där. Hon valde därför att i stället skriva förklaringen på den bilaga som fogats till årsräkningen. borttogs texten i årsräkningen. Utredningen visar att överförmyndaren godkänt årsräk- ningen utan anmärkning och att hon godkänt årsräkningen utan anmärkning. I remissvaret har överförmyndaren uppgett att justeringar gjorts i årsräk- ningarna efter min inspektion så att ingående balans avse- ende tillgångar numera överensstämmer med det närmast föregående årets utgående balans. Av utredningen framgår att justeringarna har gjorts med röd skrift på de båda räkningarna och i en bilaga till årsräkningen . Över- förmyndarens ändringar i årsräkningarna har inte daterats. Inte heller framgår det av dagboksbladet att överförmyndaren justerat årsräkningarna. Av utred- ningen framgår vidare att bl.a. överförmyndarens kryssmarkering att godkän- na årsräkningarna utan anmärkning strukits över med en korrigeringsvätska (Tipp-Ex). Årsräkningarna är granskade med anmärkning. Enligt 14 kap. 15 § skall i årsräkningen anges den enskil- des tillgångar och skulder vid början av den tid som räkningen avser. Vidare skall en sammanställning göras av inkomster och utgifter .