frsrdg · GQ04JO1 · 2003-01-01 00:00:00 — vid tingsrätten att rätten skulle häva beslagen. Dagen före beslagsförhandlingen, , meddelade att beslagen var hävda, och hon översände beslagsprotokollet till . Med anledning av innehållet i anmälan infordrades och granskades hand- lingar i åklagarkammarens ärende AC9-1501-97. Av dessa framgick, utöver vad som nämnts i det föregående, bl.a. följande. Vid ett polisförhör underrättades J.A. om misstanke om mord och om att han hade rätt att anlita försvarare. hade ingen kom- mentar till underrättelsen men önskade att någon av advokaterna och skulle förordnas till offentlig försvarare för honom. I annat fall skulle han inte gå med på några förhör. Vid ett nytt förhör önskade J.A. i stället att skulle förordnas till offentlig försvarare. På fråga om J.A. kom att berätta om händelsen, om advokaten var med vid förhöret, uppgav J.A. att han inte tänkte berätta nå- gonting förrän vid en eventuell rättegång. På brev till polismyndigheten fanns följande notering: Tjänsteanteckning, Tfn m adv. underrättad om att anledning ej föreligger att häva beslaget. Anteck- ningen var undertecknad av . På brevet till fanns noteringen: Beslagsprotokoll ang. J.A. till Berg- feldt och på brevet fanns anteckningen: Ej åtgärd 980309. Den sistnämnda anteckningen var signerad av . 2.2 Ärende dnr 4234-1998 begärde att JO skulle granska handlande vid en bevis- upptagning och en häktningsförhandling den 8 septem- ber 1998 i tingsrätts mål B 135-97. Anmälan kompletterades därefter, varvid J.A. bl.a. begärde att JO även skulle granska ett anhåll- ningsbeslut som hade meddelat i samma ärende. begärde vidare att lagmannen () handläggning vid den nämnda bevisupptagningen skulle granskas. Enligt hans uppfattning hade allvarligt brustit i sin ämbetsutövning ge- nom att tillåta en bevisform som inte är tillåten enligt svensk rätt. Till anmälningarna fogades vissa handlingar (bl.a. tingsrättens protokoll från de aktuella förhandlingarna). Av anmälningarna och bifogade handlingar framgick i huvudsak följande. och två andra personer misstänkta för delaktig- het i det aktuella mordet. fick en kallelse till en bevisupptagning utom huvudförhandling som skulle äga rum vid tingsrätten . Några handlingar utöver kallelsen översändes inte. Vid förhandlingen, till vilken J.A. och de andra misstänkta inte hade kallats, framkom att önskade höra ett vittne som på grund av rädsla för repressalier inte vågade visa sig eller uppge sitt namn. Vittnet hade uppgett för polis och åklagare att han ville berätta om sina iakttagelser inför domstol. Då försvararen efterfrågade protokollet från detta förhör uppgavs att något sådant inte hade upprättats. Anledningen till bevis- upptagningen var att vittnet skulle utvisas ur riket . Enligt var vittnet närvarande vid mordet och skulle därför höras om sina iakttagelser. Trots invändningar från försvararna tillät tingsrätten () genom ett i protokollet från bevisupptagningen särskilt upprättat beslut det av åklagaren föreslagna arrangemanget, vilket innebar att vittnet skulle få vara anonymt och avge sin berättelse bakom en skärm så att han var synlig för åklagaren och rätten men inte för de närvarande försvararna. Tings- rättens beslut hade, såvitt här är av intresse, följande lydelse. Eftersom visst utrymme torde finnas för anonyma vittnesförhör (se SOU 1998:40 sid. 326) och förhöret avser bevisupptagning under förundersökning- en, vilket innebär att de omständigheter under vilka beviset upptagits får be- aktas vid en ev. framtida bevisvärdering, samt med beaktande av de särskilda förhållanden som åklagaren har angett, anser tingsrätten att det inte föreligger något hinder mot bevisupptagningen eller mot de former för den som åklaga- ren har begärt. Med hänsyn till den korta tid som stått till buds anser tingsrät- ten inte heller att den omständigheten att de misstänkta inte kallats till bevis- upptagningen utgör något hinder mot att den genomförs (jfr 35 kap. 9 § sista meningen ). Efter beslutet hade i protokollet från bevisupptagningen bl.a. följande anteck- nats. De offentliga försvararna lämnar rättssalen, varefter X-son förs in och tar plats bakom en avskärmning. Även tolken kommer in i rättssalen. Tolken erinras om att tidigare avlagd tolked alltjämt gäller för honom. X-son avlägger i rättens, åklagarens och tolkens närvaro i sitt rätta namn vittnesed och erinras om dess betydelse. De offentliga försvararna kommer in i rättssalen, varvid de inte har möj- lighet att se vittnet. Vittnesförhör äger rum med X-son , varvid även försvararna bereds tillfälle att ställa frågor. Sammanträdet förklaras avslutat, varvid försvararna avträder först och där- efter vittnet. Någon timme efter bevisupptagningen greps J.A. på Kumlaanstalten och förpassades till häkte. begärde att chefsåklagaren (Åklagarkammaren i ) skulle förklara jävig och att hon inte längre skulle få fortsätta som förundersökningsledare i ären- det. avslog denna begäran, varvid han anförde att han inte ansåg att sådana omständigheter förebringats som var ägnade att rubba förtroendet för opartiskhet i målet. skrev också till tingsrätten och efterhörde anledningen till att J.A. inte hade getts tillfälle att närvara vid be- visupptagningen. Han ville vidare ha besked om vilken lagbestämmelse som låg till grund för rättens beslut att låta vittnet höras utan att de närvarande försvararna tilläts se honom. besvarade brev enligt följande. Frågan om anonymitet för målsägande och vittnen behandlas utförligt i ett avgivet betänkande av , SOU 1998:40. Där anges bl.a. (sid. 326) att all användning av anonyma vittnen inte är oförenlig med ang. skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, vilket framgår av praxis. Förut- sättningen för att anonyma vittnen skall tillåtas anges vara att vittnets liv eller personliga frihet och säkerhet är i fara, att den tilltalades försvarare har fått tillfälle att ställa frågor till vittnet samt att en fällande dom inte grundas en- bart eller ens väsentligen på uppgifter som lämnats av ett anonymt vittne. Vidare hänvisas i betänkandet till vissa rekommendationer från ministerråd om hot mot vittnen och den tilltalades rätt till försvar. Enligt re- kommendationen bör möjligheten att vittna anonymt vara en exceptionell åtgärd och således användas endast i undantagsfall. Frågan om ett vittne skall få vara anonymt bör vidare prövas genom ett rättsligt förfarande som gör det möjligt för den misstänkte att ifrågasätta vittnets behov av att vara anonym. De angivna uttalandena var av betydelse för tingsrättens beslut att tillåta anonymitet för vittnet. Av väsentlig betydelse var även att det var fråga om en bevisupptagning under förundersökningen, varför det är oklart om beviset överhuvudtaget kommer att åberopas vid en huvudförhandling. Om så skulle ske får naturligtvis de omständigheter under vilka beviset upptagits beaktas vid bevisvärderingen och frågan om tillåtligheten av bevisets före- bringande eventuellt prövas. Vad gäller frågan om parts närvaro vid bevisupptagningen anges i 23 kap. 15 § RB, vilken är den bestämmelse som torde vara tillämplig i detta fall, att reglerna om bevis, som tas upp utom huvudförhandling, i tillämpliga delar skall gälla. I 35 kap. 9 § RB anges att parterna skall kallas, då bevis skall upptagas utom huvudförhandling. Enligt sista meningen må beviset dock upptagas, om part uteblir. Bortsett från att åtal ej väckts ansåg tingsrätten med hänsyn till den korta tid som stod till buds och omständigheterna i övrigt att det inte var praktiskt genomförbart att förordna om J.A:s inställande inför rätten eller att kalla de båda övriga misstänkta. Även denna omständighet torde komma att få betydelse vid en eventuell värdering av det upptagna bevi- set. , , hölls häktningsförhandling i målet, varvid J.A. begärdes häktad såsom på sannolika skäl misstänkt för mord. Till stöd för häktningsyrkandet åberopade de uppgifter som det anonyma vittnet hade lämnat vid bevisupptagningen. Tingsrätten (hovrätts- assessorn ) biföll häktningsyrkandet. Vid häktnings- förhandling och häktades även de två andra misstänkta personerna. överklagade tingsrättens beslut till som hävde häktningsbeslutet (Ö 1336/98). Hovrättens beslut hade följande lydelse. Det vittnesförhör tingsrätten hållit med ett anonymt vittne har inte varit tillåtet enligt svensk rätt. Att den europeiska domstolen i i visst fall funnit sådana förhör förenliga med saknar vid sådant förhål- lande betydelse för frågan om tillåtligheten i av sådana förhör. Den utredning åklagaren åberopat är enligt hovrättens mening inte sådan att J.A. kan anses vara på sannolika skäl misstänkt för mord. Beslutet om häktning hävs därför med omedelbar verkan. efter hovrättens beslut anhöll återigen J.A. underrättades inte om anhållningsbeslutet utan han fick uppgiften om detta per telefon av J.A. begärde överprövning av anhållningsbeslutet hos i . Med anledning härav infordrade biträdande överåklagaren ett yttrande från . Yttrandet, som är daterat , innehöll bl.a. följande. begärde jag J.A. Vid häktningsförhandling anförde jag att sannolika skäl till misstanke förelåg, enär en person vid dom- stol och under ed hade pekat ut J.A. som en av tre gärningsmän till mordet I övrigt uppgav jag att tid nu erfordrades för att plocka fram och sam- manställa uppgifter som framkommit i utredningen. Jag kunde då inte redogö- ra för de omständigheter som fanns och som kunde vara belastande för J.A. Sedermera, och inför förberedelse inför en åtalsförlängning med ny förhand- ling, har en sådan sammanställning påbörjats. Härvid finns omständigheter som är besvärande för J.A. Ävensom har framkommit nya mindre omständig- heter, enär övriga intagna nu har börjat lämna om än knapphändiga uppgifter. Mitt beslut om anhållande grundar sig på dessa omständigheter och vilka inte har prövats av tingsrätten. Biträdande överåklagaren meddelade följande beslut. beslutade att häkta J.A. samt häkta Y.Y. De häktades såsom på sannolika skäl misstänkta för mord. överklagade tingsrättens beslut till som i beslut hävde häktningsbeslutet. chefsåklagaren beslutade, i anledning av hovrättens beslut, att häva häktningsbesluten beträffan- de de två andra misstänkta. beslutade och att anhålla de tre misstänkta på nytt. Som grund för anhållningsbeslutet har uppgivit att nya omständigheter hade framkommit. Ni (JO:s anmärkning; ) har som ombud för J.A. begärt överprövning av Aldéns beslut. Jag har införskaffat och tagit del bl.a. av tingsrätts häktnings- protokoll, protokoll från sammanträde för bevisupptagning vid , svarsskrivelse från till , protokoll , yttrande från , häkt- ningspromemoria daterad samt promemoria upprättad med anledning av föredragning . Jag har på eget initiativ tagit upp till prövning anhållningsbesluten avseende N.N. Jag har även inhämtat muntliga uppgifter från . Mot bakgrund av vad som framkommit finner jag vid en samlad bedömning att anhållningsbesluten mot en var av de anhållna ej längre skall kvarstå. Anhållningsbesluten hävs sålunda . Med anledning av innehållet i anmälan infordrades och granskades handlingar i åklagarkammarens ärende AC9-1501-97 och åklagarmyndighetens ärende AD II A 400-209-98, däribland en häktningspromemoria daterad den 16 sep- tember 1998, en promemoria upprättad med anledning av hovrättens beslut att häva häktningsbeslutet, anhållningsbeslutet och yttrande till . Vidare granskades handlingar i tingsrättens mål B 135-97 och hovrättens beslut i ärende Ö 1336/98. 3.1 Ärende dnr 1172-1998 anmodades att komma in med upplysningar och yttran- de över vad J.A. hade anfört i sin anmälan i ärendet. (biträdande överåklagaren ) kom in med ett yttrande till vilket hade fogats yttranden från och chefsåklagaren . Till remissvaret fogades dessutom en av kri- minalinspektörerna upprättad promemoria rörande vissa utredningsåtgärder med anledning av det aktuella mordet samt vissa kompletterande upplysningar från åklagarkammaren och . 3.2 Ärende dnr 4234-1998 anmodades att komma in med upplysningar och yttran- de i nedanstående hänseenden. 1.Vad som hade framförts i anmälan till JO om bevisupptagningen . 2.Hade vittnet X:son förhörts av åklagare och polis före bevisupptagning- en? 3.Om så var fallet, hade förhörsprotokoll upprättats, och om protokoll inte hade upprättats, vad var anledningen därtill? 4.Varför hade vid häktningsförhandlingen den 8 septem- ber 1998 inte redogjort för alla de omständigheter som då fanns tillgäng- liga i utredningen och som kunde ha betydelse för bedömningen av häkt- ningsfrågan (jfr yttrande )? 5.Vilka överväganden hade föregått beslutet att anhålla J.A. m.fl. , dvs. dagen efter det att hovrätten hade hävt det tidi- gare häktningsbeslutet? 6.När hade de olika förhör hållits som omnämns i häktningspromemorian och i den promemoria som upprättats med anled- ning av hovrättens beslut att häva häktningsbeslutet? 7.Vilka nya omständigheter hade framkommit efter hovrättens beslut? 8.Vad som hade framförts i anmälan om avsaknaden av information till beträffande anhållningsbeslutet. () kom in med ett yttrande till vilket hade fogats yttranden från och . Till remissva- ret hade vidare fogats bl.a. en förteckning över hållna förhör och en prome- moria angående tidpunkten för dessa förhör (se JO:s fråga 6), en promemoria upprättad i samband med anhållandet av J.A. och en promemoria rörande vissa utredningsåtgärder. Tingsrätten anmodades att komma in med upplysningar och yttrande över vad som hade anförts i anmälan hit om bevisupptagningen samt om de över- väganden som hade föregått beslutet att häkta J.A. Som remissvar kom tingsrätten (lagmannen ) in med ett yttrande till vilket hade fogats ett yttrande från hovrättsassessorn . 3.3 Övriga handläggningsåtgärder m.m. kom under ärendenas handläggning in med ytterligare skrivelser och anmälningar mot . Under handläggningen av ärendena kom det till min kännedom att J.A. och övriga misstänkta återigen hade häktats i målet och att åtal för mord därefter hade väckts vid tingsrätten. Med anledning av att saken således kom att bli föremål för domstolsprövning beslutade jag att tills vidare inte meddela något beslut i ärendena. Jag tog därefter del av stämningsansökan och tingsrättens beslut i mål B 135-97. Av dessa handlingar framgick bl.a. att Marian- ne som bevisning åberopade bandupptagningen av det förhör som hade hållits med X:son vid bevisupptagningen inför tingsrätten. X:son hade emel- lertid nu namngivits. Med anledning härav uttalade tingsrätten i ett beslut att tidigare hade uttalat att det enligt svensk rätt inte är tillåtet med anonyma vittnen. Enligt tingsrätten hade hovrätten redan gjort en bedömning av tillåtligheten av den aktuella bevisningen, varför den avvisades. I ärendet fanns vidare tillgängliga tingsrättens deldomar och i mål B 135-97, dom i mål B 572-00 och B 692-00 samt Högsta domstolens beslut i mål B 3214-00. Av dessa handlingar framgick bl.a. att J.A. dömdes för mord till fängelse med anledning av den aktuella händelsen. meddelade dom i mål B 525-01 avseende en av J.A:s medtilltalade. Av domen framgick att hovrätten med stöd av prin- ciperna om fri bevisprövning och bästa bevismedel hade tillåtit att en ut- skrift av förhöret med det anonyma vittnet åberopades och förebringades som bevisning. I ärendena föreligger klagomål från J.A. med anledning av åklagarens hand- läggning av frågorna om förordnande av offentlig försvarare för J.A. och om utlämnande av en kopia av ett beslagsprotokoll. Jag har vidare att ta ställning till om bevisupptagningen varit rättsenlig. Det finns härutöver anledning att pröva vad som förekom vid häktningsförhandlingen och i samband med anhållningsbeslutet . Jag kommer att i det följande behandla de olika frågorna under särskil- da rubriker. 5 J.A:s rätt till offentlig försvarare (dnr 1172-1998) har gjort gällande att inte vidtog några åtgärder för att få en offentlig försvarare förordnad för honom. I denna del har åklagarmyndigheten anfört att det med hänsyn till den brottsmisstanke som delgavs J.A. och utredningens karaktär förelåg förut- sättningar för förordnande av offentlig försvarare. Det ålåg därför som förundersökningsledare att anmäla behovet av offentlig försvarare till rätten. J.A:s inställning i fråga om medverkan i eventuella förhör saknar enligt myndighetens uppfattning betydelse i sammanhanget. I 21 kap. RB finns bestämmelser om den misstänkte och hans försvar. Är den misstänkte anhållen eller häktad, skall offentlig försvarare förordnas för ho- nom, om han begär det. Offentlig försvarare skall också på begäran förordnas för den som är misstänkt för ett brott, för vilket inte är stadgat lindrigare straff än fängelse (3 a § första stycket). I förarbetena till lagrummet anges att de där angivna brotten generellt sett är av så allvarlig art att en misstänkt nära nog undantagslöst har behov av en försvarare (prop. 1983/84:23 s. 15). I inget av de nu angivna fallen har det någon betydelse om den misstänkte har erkänt eller förnekat gärningen (a.a. s. 15 och Fitger, Rät- tegångsbalken, del 2, s. 21:16 a). Av paragrafens andra stycke framgår att offentlig försvarare därutöver skall förordnas om den misstänkte är i behov av försvarare med hänsyn till utredningen om brottet, om försvarare behövs med hänsyn till att det är tvek- samt vilken påföljd som skall väljas och det finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana påföljder i förening, eller om det i övrigt föreligger särskilda skäl med hänsyn till den misstänktes personliga förhållanden eller till vad målet rör. Offentlig försvarare förordnas av rätten (21 kap. 4 § RB). Skall enligt 21 kap. 3 a § RB offentlig försvarare utses för den misstänkte, åligger det under- sökningsledaren att göra anmälan om det hos rätten (23 kap. 5 § RB). En framställan från den misstänkte till undersökningsledaren om offentlig försva- rare skall vidarebefordras till rätten (Fitger, , del 2, s. 23:34 och JO 1964 s. 97). Som framgår av utredningen beslutade förundersökningsledaren med anledning därav redan påföl- jande dag om husrannsakan i J.A:s cell och om kroppsbesiktning beträffande honom. Vid förhör delgavs J.A. misstanke om mord. I sam- band därmed underrättades han också om sin rätt att anlita försvarare, varvid han uppgav att han önskade att en av två namngivna advokater skulle förord- nas till offentlig försvarare. Såvitt framgår av utredningen finns det inte något som tyder på att misstankegraden mot J.A. minskade under den i ärendet aktuella tidsperioden. Exempelvis tillfrågades han vid förhöret den 5 novem- ber 1997 om han hade förstått att han blivit underrättad om misstanke om mord, vilket han bekräftade. Utredningen ger vidare vid handen att J.A. och ett flertal gånger upprepade sin begäran om offentlig försvarare, bl.a. vid förhöret . Vid detta förhör upp- gav J.A. också att han inte tänkte berätta någonting förrän vid en eventuell rättegång även om en advokat var med vid förhöret. Som har nämnts skall offentlig försvarare på begäran förordnas för den som är misstänkt för ett brott för vilket inte är stadgat lindrigare straff än fängelse . Straffskalan för mord är fängelse eller livstid (3 kap. 1 § ). Av vad som har sagts i det föregående framgår att det åligger undersök- ningsledaren att göra anmälan hos rätten, om offentlig försvarare skall utses. Så skedde emellertid inte, trots att i sitt yttrande har vidgått att hon redan i ett tidigt skede av utredningen informerades om J.A:s önske- mål om försvarare. Som förklaring till sin underlåtenhet har hon i huvudsak anfört att hon inte uppfattade att J.A. begärde försvarare, eftersom det inte var aktuellt med något förhör, samt att hon inte heller såg något behov av försva- rare för J.A., eftersom det inte hade framkommit några ytterligare omständig- heter som skulle ha föranlett utredning mot honom. Den skyldighet för undersökningsledaren, som följer av reglerna i 23 kap. 5 § och 21 kap. 3 a § första stycket första meningen RB, att till rätten anmäla ett önskemål om offentlig försvarare av någon som är misstänkt för ett brott för vilket inte är stadgat lindrigare straff än fängelse , är undan- tagslös. Det finns således i ett sådant fall inte något utrymme för undersök- ningsledaren att pröva om den misstänkte har behov av försvarare eller ej. Som framhålls i åklagarmyndighetens remissvar saknar frågan om den miss- tänktes inställning till eventuella förhör betydelse vid bedömningen om för- svarare skall förordnas eller inte. borde således ha vidarebefordrat J.A:s begä- ran om offentlig försvarare till rätten. Hennes underlåtenhet framstår som särskilt svårförståelig mot bakgrund av vad hon har anfört i sitt yttrande hit om att en misstänkt enligt hennes uppfattning undantagslöst skall ha en för- svarare om det är fråga om misstanke om brott av så allvarlig art som mord. Det kan vidare noteras att hon hos rätten väckte frågan om förordnande av offentlig försvarare för J.A:s två medmisstänkta. 6 J.A:s begäran om beslagsprotokoll m.m. (dnr 1172-1998) har i sin anmälan gjort gällande att inte inom rimlig tid efterkommit en begäran om ett beslagsprotokoll samt ifrågasatt om det funnits skäl att låta beslagen bestå så som varit fallet. I sitt remissvar har åklagarmyndigheten i denna del konstaterat att Marian- ne borde ha ombesörjt att skyndsamt erhöll ett be- slagsprotokoll. Myndigheten har vidare uttalat att det i en utredning av det aktuella slaget kan vara vanskligt att bedöma ett beslags betydelse för utred- ningen och att det därför är svårt att avgöra när skäl inte längre förekommer för beslaget. I 27 kap. RB finns bestämmelser om beslag. Enligt 1 § får ett föremål, som skäligen kan antas äga betydelse för utredning om brott eller vara genom brott någon avhänt eller på grund av brott förverkat, tas i beslag. I 4 och 5 §§ finns bestämmelser om vem som har rätt att besluta om be- slag, bl.a. undersökningsledaren, åklagaren och rätten. Om ett beslag har verkställts utan rättens förordnande, har den som drabbats rätt att begära rät- tens prövning av beslaget (6 §). Ett beslag hävs av rätten eller, om beslaget inte har meddelats eller fast- ställts av rätten, av undersökningsledaren eller åklagaren (8 § tredje stycket). Om den, från vilken beslag sker inte är närvarande vid beslaget, skall han utan dröjsmål underrättas om det och om vad som har skett med det beslag- tagna (11 §). Protokoll skall föras över beslag och den som drabbas av besla- get har rätt att på begäran få bevis om beslaget (13 §). Såvitt kommit fram i ärendet begärde i ett brev den 26 feb- ruari 1998 att få en kopia av ett beslagsprotokoll. Enligt egen uppgift fick han emellertid inte det efterfrågade protokollet förrän omkring . Som åklagarmyndigheten har anfört i remissvaret förefaller det som om i anslutning till begäran vidtog vissa åtgärder för att efterkomma denna. Anledningen till att någon expediering då inte ägde rum har inte kunnat klarläggas, och det är enligt min mening inte meningsfullt att gå vidare i den saken. Med anledning av J.A:s ifrågasättande av den tid under vilken beslagen va- rade till då flera beslag hävdes har i sitt yttrande förklarat att genomgången av de beslagtagna föremålen inte blev klar förrän sistnämnda dag beroende på en betungande arbetssituation. Vad som har kommit fram i detta hänseende föranleder inte något annat uttalande från min sida än ett konstaterande att den som drabbas av beslag som har tillkommit utan rättens förordnande alltid har möjlighet att vända sig till domstol för att få till stånd en prövning av beslagsfrågan. 7 Bevisupptagningen (dnr 4234-1998) har hävdat att den bevisupptagning som ägde rum vid tingsrätten inte var rättsenlig. har i denna del anfört bl.a. följande. Att bedriva en förundersökning på en klass-1-anstalt har visat sig vara att bedriva en utredning i den mest extremt svårutredda miljö det går att tänka Anstaltsmiljön är ett samhälle i samhället med egna normer och regler de intagna emellan. En huvudregel är att inte tala med polisen.