frsrdg · GQ04JO1 · 2003-01-01 00:00:00 — Som svar på denna begäran anförde i en skrivelse att pengarna utgjorde ersättning för sålda piratkopior och skulle förverkas, varför hon inte hade för avsikt att häva beslagen. Under en beslagsförhandling i mål B 1647-98 vid gjorde hon, enligt vad som anges i tingsrättens protokoll, gällande bl.a. att beslag av R.A:s postgiro- konto aldrig hade varit aktuellt, att detta måste ha berott på ett missförstånd mellan åklagarkammaren och Postgirot i och att detta skulle åtgär- das . Lagliga förutsättningar att som en utredningsåtgärd under en förundersök- ning begränsa R.A:s dispositionsrätt över medlen på kontot förelåg inte. Så- vitt framkommit förelåg inte heller någon annan rättslig grund för en sådan åtgärd. Genom handlande har R.A. således varit berövad dispositionsrätten över medlen på kontot utan att någon rättslig grund därför förelegat. har alltså vid myndighetsutövningen av oaktsamhet åsidosatt vad som gäller för uppgiften. dömde i en dom för tjänstefel i enlighet med åtalet och bestämde påföljden till trettio (30) dags- böter. Under rubriken domskäl anförde tingsrätten följande. har vitsordat att de faktiska omständigheterna varit sådana som anges i första stycket i gärningsbeskrivningen men bestritt ansvar. Hon har därvid gjort gällande att hon hade haft laglig möjlighet att som utred- ningsåtgärder under förundersökningen begränsa R.A:s dispositionsrätt över medlen på kontot nämligen genom att besluta om förvar av medlen och där- efter begära kvarstad på dessa. Vidare har hon hävdat att R.A. inte orsakats annat än försumbar skada av att kontot spärrats och att hon med tillämpning av proportionalitetsprincipen skall gå fri från ansvar. Slutligen har hon invänt att gärningen i allt fall är att bedöma som ringa och därför inte skall föranleda ansvar. Förutom att har hörts har den skriftliga bevisning som fram- går av bilaga 1 (här utesluten, JO:s anmärkning) åberopats och förebringats. Beträffande vad som framkommit av utredningen antecknar tingsrätten till en början följande. har tjänstgjort som åklagare . Hon blev ekoåklagare 1992 och tjänstgjorde som sådan på Regionåklagar- myndigheten i då åklagarväsendet omorganiserades. Därefter har hon tjänstgjort på Åklagarkammaren i , alltjämt som ekoåklagare. När det nu aktuella ärendet aktualiserades hade dagjour och ärendet hade inte anknytning till hennes arbete som ekoåklagare. Ärendet aktualiserades bl.a. på grund av att en intresseorganisation för spel- tillverkare benämnd MDTS hade gjort en ny anmälan i ett tidigare anhängigt ärende efter att via Internet ha köpt spel som visade sig vara kopierade. beslutade att med anledning av misstanke om brott mot upphovsrättslagen husrannsakan skulle företas hos R.A. Husrannsakan företogs , varvid bl.a. en stor mängd cd-skivor och datautrustning togs i beslag. anhölls och häktades dagen därpå. Han frigavs senare eller närmare bestämt efter beslut av åklagaren. I samma skede frihetsberövades även en person vid namn , som misstänktes vara delaktig i samma brotts- liga verksamhet. , alltså under tid då R.A. var frihetsbe- rövad, begärde i en skrivelse rubricerad begäran om konto- spärr hos Postgirot att R.A:s postgirokonto med nr - - - - i anledning av förundersökning i brottmål skulle spärras för direktuttag och övriga uttag samt angav hon att kontot misstänks ha använts i brottslig verksamhet. Saldot på kontot, som spärrades , var den dagen . Skrivelsen till Postgirot diariefördes inte vid åklagarkammaren. har enligt vad som upplysts dömts för brott mot upphovsrättsla- gen till fängelse. Angående rutinerna vid diarieföring m.m. vid Åklagarkammaren i Sunds- vall har upplyst bl.a. följande. I samband med omorganisa- tionen 1996 blev ett antal administratörer uppsagda. delade två tre åklagare på en sekreterare, vilket innebar att det fanns ytterligare en per- son, förutom åklagaren, som hade ett bra grepp om ärendena. Efter omorgani- sationen tillskapades ett s.k. allkansli. Om ett beslut fattades skulle beslutet läggas på en hylla i ett postrum varefter kanslipersonal tog ärendet och ombe Efter det att den nu aktuella händelsen uppdagats änd- rades rutinerna på så sätt att det numera finns en administratör som har dag- jour på kansliet och omgående ombesörjer diareföringen av beslut som skall bevakas. har därutöver lämnat uppgifter med i huvudsak följande innebörd: Förundersökningen hade inte gällt annat än upphovsrättsbrott. När beslutet om husrannsakan fattades fanns dock även spaningsuppslag som tydde på brottslighet i form av datorstölder och även hembränning. Kriminal- underrättelsetjänsten hade nämligen fått tips om att det hade burits datorer och förekommit trafik med mystiska bilar i det område där husrannsakan skulle företas ett område med pensionärslägenheter. Hon klargjorde emel- lertid, när beslutet fattades, för polisen att om någon annan brottslighet pågick än upphovsrättsbrott kontakt måste tas med henne för nya beslut. Polis kon- taktade henne i samband med att husrannsakan företogs. Hon fick veta att verksamheten var mycket större än man kunnat tro, bl.a. att det stod tre dato- rer med brännare i gång och att där fanns en stor mängd skivor klara för dis- tribution. Polisen videofilmade i lägenheten vid husrannsakan och hon fick se videofilmen. All utrustning i lägenheten togs till polisstationen. Vid genom- gång av den i beslag tagna egendomen påträffades en stor mängd post- giroavier ställda till P.H. avseende insättningar på ett postgirokonto i hans namn. Även insättningsavier till ett postgirokonto i R.A:s namn påträffades. Från Postgirot lämnades besked att postgirokontot i P.H:s namn hade öppnats och att det hade funnits ca på kontot. förnekade att pengarna på kontot var hans och uppgav att han hade öppnat kontot på begäran av R.A. Kontot avslutades senare på P.H:s begäran. Hon misstänkte av olika skäl att även postgirokontot i R.A:s namn, åtminstone delvis, kunde ha använts i verksamheten som ett reserv- eller transaktionskonto och att det, med hänsyn till verksamhetens omfattning, kunde tänkas finnas andra personer som kunde ta ut pengar från kontot. Upp- hovsrättsbrott var inte hennes grej men hon såg en möjlighet att komma på fast mark om man kunde finna att R.A. hade bedrivit något slags legal när- ingsverksamhet och inte bokfört i verksamheten. Bestämmelserna om förver- kande i 36 kap. fanns därför med i bilden. A. hade han sålt tillbehör till TV-spel och reparerat sådana spel. Det var emellertid svårt att finna att R. A. hade bedrivit en legal verksamhet. Att hon inte under för- undersökningen mot henne nämnt att det fanns överväganden avseende brott i näringsverksamhet med i bilden beror på att hon inte är van att själv bli före- mål för förundersökning. Transaktionslistor avseende kontot togs in, men det dröjde innan de fick listorna. Hon fick genom studier av rätts- fall och på annat sätt klart för sig att skadeståndskraven vid intrång i upphovs- rätt var höga. Formellt hade emellertid inte några skadeståndsanspråk anmälts i ärendet. var häktad tyckte hon att det fanns fog för att för måls- ägandenas räkning kontrollera om pengarna på postgirokontot kunde tänkas komma från pirattillverkningen. Med tanke på att det fanns andra personer som kunde tänkas ta ut pengar från kontot frågade hon Postgirot hur man kunde gå till väga och fick besked att det var ganska vanligt att man spärrade konton för vidare beslut. Idén till kontospärren fick hon alltså I det läget reflekterade hon inte närmare på om det kunde vara någon egen rättsfigur utan ville säkerställa beloppet. När hon beslutade om kontospärren tänkte hon att den skulle ha betydelse för brottsutredningen, som en förundersökningsåtgärd. Hon skulle ha kontroll över medlen. Det var ett förstadium till beslut om förvar. I förlängningen var syftet med åtgärden att säkerställa målsägandenas rätt. Hon var medveten om att kontospärren inte var en laga åtgärd under utredningen utan såg kontospärren som en tillfällig åtgärd i avvaktan på beslut om förvar. Dessutom visste hon att det hade spärr- ats konton i andra ärenden som en tillfällig åtgärd utan föregående beslut om straffprocessuella tvångsmedel varefter egendomen tagits i förvar och kvar- stad begärts. Hennes beslut lades som vanligt ut för diarieföring. Hon vet inte vad som hände men förmodligen blev hon av någon anledning tvungen att ta fram akten och lade sedan inte ut den på nytt för diarieföring vilket hon borde ha gjort. Beslutet blev därför inte diariefört och kom av den anledningen senare inte upp för bevakning. Kontospärren föll sedan henne ur minnet. Hon underrättade personligen inte R.A. eller hans försvarare om åtgärden. sedan frigavs hörde han av sig, ibland , och ville få tillbaka sina saker. pratade han också om sina pengar. Hon var helt inriktad på att han då syftade på pengarna som funnits på kontot i P.H:s namn. Även när hon fick skrivelsen daterad från var hon helt inriktad på att det var P.H:s postgirokonto som åsyftades. I skrivelsen angavs inte heller något kontonummer. Först när hon fick skrivel- sen daterad från i vilken angavs ett konto- nummer som hon inte kände igen förstod hon att något var fel. Kontonumret fanns inte noterat i beslagsprotokollet. Hon kontaktade Postgirot och fick besked att kontot var spärrat på hennes begäran. Av den anledningen talade hon vid beslagsförhandlingen om att kontospärren var ett missförstånd och hävde spärren. Vid en genomgång av akten hittade hon i en pärm med rättsfall handlingen angående kontospärren. Eftersom det inte fanns någon IT- utredare i och även av andra skäl blev hon mycket mer inblandad i den praktiska hanteringen av utredningen än vad som är nor- malt. Dessutom förbereddes ett tillslag i ett ärende rörande import- bilar i vilket hon var förundersökningsledare. Tingsrätten gör följande bedömning. Det är till en början klarlagt att genom sin åtgärd att begära och få till stånd att kontot spärrades begränsat R.A:s dispositionsrätt över medlen på kontot. Klart är också att inte haft någon laglig grund för att låta spärra kontot på sätt som skett. Hon har till sitt fredande gjort gällande i första hand att hon hade laglig möjlighet att som en utred- ningsåtgärd under förundersökningen begränsa R.A:s dispositionsrätt till medlen genom att besluta om förvar av medlen och därefter begära kvarstad på dessa. Det förelåg alltså enligt förutsättningar att inom ramen för existerande straffprocessuella tvångsmedel begränsa R.A:s disposi- tionsrätt till medlen på kontot, låt vara att hon inte använde sig av dessa. De straffprocessuella tvångsmedel som kunde komma i fråga att tillämpa var beslag och tagande i förvar. har lämnat olika förklaringar om skälen till att hon föran- staltade om kontospärren och vid huvudförhandlingen lämnat uppgifter om sina bevekelsegrunder för detta som hon tydligen inte lämnat tidigare under förundersökningen mot henne. Hon har uppgivit bl.a. att hon, när hon beslu- tade om kontospärren, hade i åtanke att den skulle ha betydelse för brottsut- redningen som en åtgärd under förundersökningen. Hon har också vidgått att syftet med kontospärren måste ha varit den som hon angav i sin begäran till Postgirot, nämligen att begäran var föranledd i anledning av förundersökning i brottmål. Enligt 27 kap. 1 § första stycket kan, såvitt nu är av in- tresse, föremål som skäligen kan antagas äga betydelse för utredning om brott tagas i beslag. Det är uppenbart att den bestämmelsen inte var tillämplig i detta fall och har också, enligt vad som framgår av protokol- let från beslagsförhandlingen, åtminstone tidigare själv hävdat att det aldrig varit aktuellt att R.A:s postgirokonto skulle tas i beslag. Lagliga förutsätt- ningar för att, på sätt som anges i gärningsbeskrivningen, som en utrednings- åtgärd under en förundersökning begränsa R.A:s dispositionsrätt över medlen på kontot förelåg alltså inte. Frågan är då om det förelåg rättslig grund för att ta medlen i förvar. har hävdat att skälen till att medlen skulle ha kunnat tas i förvar var att säkerställa målsägandenas anspråk på skadestånd samt att R.A. kunde misstänkas för brott i näringsverksamhet och att förverkade till det all- männa med stöd av bestämmelserna i 36 kap. 1 §, 2 § eller 4 § kunde komma i fråga. Det har inte framkommit att några konkreta skadeståndsanspråk hade an- mälts när föranstaltade om kontospärren. Utredningen gällde misstanke om brott mot upphovsrättslagen. Upphovsrättslagen innehåller inte några bestämmelser om förverkande till det allmänna. tydli- gen först vid huvudförhandlingen här lämnade uppgift om att en av hennes bevekelsegrunder var att R. A. kunde misstänkas för brott i näringsverksam- het och att förverkanderegler kunde aktualiseras framstår i hög grad som konstruerad i efterhand. Hon har inte heller mera konkret kunnat redogöra för vilken brottslighet det i så fall skulle ha varit fråga om. Det är vidare uppenbart att eventuell misstanke om brott som kunde medföra förver- kande inte hade uppnått sådan styrka att beslut om förvar av medlen kunde komma i fråga. Såvitt framkommit förelåg det alltså inte någon rättslig grund att begränsa R.A:s dispositionsrätt över medlen på kontot genom att ta medlen i förvar. Tingsrätten finner sammanfattningsvis utrett att åtgärd att föranstalta om kontospärren saknat laga grund och att det inte heller inom ramen för tillämpliga straffprocessuella tvångsmedel eller på annan grund förelegat lagliga möjligheter att begränsa R.A:s dispositionsrätt över medlen på kontot. har därmed varit berövad dispositionsrätten över medlen på kontot under tid som anges i gärningsbeskrivningen utan att någon rättslig grund därför förelegat. Enligt vad som framkommit genom förhöret med fick hon uppslaget till kontospärren från Postgirot. Det är tydligt att hon inte gjort några närmare rättsliga överväganden innan hon föranstaltade om åtgärden att låta spärra kontot. Något tvivel om att hon, som är en erfaren åklagare, förfa- rit oaktsamt vid sin myndighetsutövning föreligger inte. I den mån proportio- nalitetsprincipen kan anses vara relevant i detta sammanhang kan inte en tillämpning av den medföra att kan gå fri från ansvar för tjänstefel. Den eventuella skada som R.A. orsakats av den oriktiga myndig- hetsutövningen är en omständighet som skall beaktas vid bedömningen om gärningen är att anse som ringa eller ej. Frågan är då om gärningen är att anse som ringa och att därför inte skall dömas till ansvar. är en erfaren åklagare och måste som sådan vara väl insatt i vilka tvångsmedel som är tillåtna. Hon har, såvitt framkommit, inte handlat under någon större tidspress när hon beslutade om kontospärren. Inte heller har framkommit att hennes arbetsbörda vid tillfället var anmärkningsvärt hög. Hennes oriktiga myndighetsutövning har medfört att R.A. var berövad dispositionsrätten till de medel, nästan , som fanns på kontot. Det är alltså ett relativt betydande belopp som han inte kunnat disponera över. Vid en helhetsbedömning av nu angivna omständigheter och vad som i övrigt förekommit finner tingsrätten att gär- ningen inte är att bedöma som ringa. skall följaktligen dömas för tjänstefel. Annan påföljd än ett bötesstraff är inte aktuell. överklagade tingsrättens dom och yrkade bl.a. att åtalet skulle ogillas och i annat fall att hon skulle meddelas påföljdseftergift. ChefsJO bestred ändring. Hovrätten för Nedre beviljade prövningstillstånd i målet. Hovrättens för Nedre dom I en dom fastställde hovrätten tingsrättens dom. I domskälen anförde hovrätten bl.a. följande. har angivit samma inställning till åtalet som vid tingsrätten. Utöver vad hon uppgav vid tingsrätten enligt redovisningen i tingsrättens dom har väsentligen följande anförts. Då hon begärde att kontot skulle spär- ras hade hon klart för sig att speltillverkarna genom intresseorganisationen skulle komma att begära skadestånd i storleksordningen . Hennes tanke måste ha varit att inom någon dag efter det att kontot hade spärrats ge in en ansökan till tingsrätten om kvarstad. MDTS bestämde sig emellertid för att avvakta utgången i ett mål där en medgärningsman till R.A. i åtalades för brott mot upphovsrättslagen. Det pågår nu- mera en civilrättslig process mellan MDTS och bl.a. R.A. där skadeståndsan- språket uppgår till mer än . Någon skada kan inte ha uppkom mit för R.A. till följd av kontospärren, eftersom han först efterfrågat medlen på kontot och inte gått förlustig någon del av medlen eller ränta på dessa. Den typ av brott mot upphovsrättslagen som det var fråga om förekom inte ofta, och det var lätt att göra fel. Därför skulle det under alla förhållanden vara oskäligt att i detta fall döma till påföljd. Hon är för närva- rande tjänstledig från arbetet som åklagare och innehar en annan anställning i . Den skriftliga utredning som förebringades vid tingsrätten har åberopats även i hovrätten. Innebörden av åtalet är att utan att lagliga förutsättningar förelegat för en begränsning av R.A:s dispositionsrätt över medlen på hans konto, hos Postgirot begärt med hänvisning till pågående förundersökning i brottmål och uppkommen misstanke om att kontot användes i brottslig verk- samhet att R.A:s konto skulle spärras för direktuttag och övriga uttag. En följd av hennes framställan var att R.A. blev berövad dispositionsrätten över medlen på kontot l999. Det görs gällande i åtalet att härigenom vid myndighetsutövning av oaktsamhet har åsidosatt vad som gäller för uppgiften. Det måste genom utredningen anses stå klart att det är just genom begäran hos Postgirot som kontot kommit att spärras, en spärr som sedermera också tagits bort på hennes begäran och att innebörden av denna spärr var att R.A. inte kunde disponera över medlen som spär- ren gällde. har i hovrätten angivit att avsikten med att spärra kontot för uttag men låta kontot alltjämt vara tillgängligt för insättningar av medel var att bereda bl.a. de som mottagit piratkopierade spel och program fortsatt möjlighet göra betalningar därför till kontot. Hovrätten anser med hänsyn härtill och med beaktande av utredningen i övrigt att det inte finns belägg för att den i begäran om spärr angivna brottsmisstanken mot R. A. avsåg annat än brott mot upphovsrättslagen. Något annat straffprocessuellt tvångsmedel än ett tagande av medlen på kontot i förvar kan därför inte ha stått till buds. Enligt vad uppgivit skulle ett tagande av penningmedlen i förvar ha haft till syfte att säkerställa fullgörandet av ett skadeståndskrav från målsäganden. Förvarstagande skall i en sådan situation följas av en ansökan till rätten om kvarstad enligt reglerna i 26 kap. rättegångsbal- ken. För att åklagaren skall vara behörig att göra en sådan kvarstadsansökan måste målsäganden ha anmält ett skadeståndsanspråk hos åklagaren. Om en framställning om kvarstad inte görs skall egendomen återställas till ägaren. Någon ansökan om kvarstad gjordes emellertid inte och såvitt framkommit anmäldes inte heller något skadeståndskrav till åklagaren. Ett beslut om att ta penningmedlen i förvar borde med hänsyn till tids- fristen för en kvarstadsansökan ha föranlett, förutom diarieföring av hand- lingen, att en åtgärd vidtogs för bevakning av denna tidsfrist. Någon utred- ning om rutinerna vid åklagarkammaren för sådan bevakning finns inte i Innehållet i handlingen torde dock knappast ha gett anledning för nå- gon annan på åklagarkammaren än att ta initiativ till en be- vakning av nämnda tidsfrist och uppenbarligen har inte själv tagit ett sådant initiativ. Hovrätten gör med hänsyn till det anförda den bedömningen att begäran hos Postgirot om kontospärr inte utgör och inte heller kan jämställas med ett beslut om förvarstagande. Som tingsrätten funnit kan det således inte anses ha funnits någon rättslig grund för att låta begränsa R.A:s dispositionsrätt över medlen på kontot. Hovrätten ansluter sig till tingsrättens bedömning att i det avseende som anges i åtalet och redovisats ovan av oaktsamhet vid myndig- hetsutövning åsidosatt vad som gällt för uppdraget och att hennes gärning inte är att bedöma som endast ringa. Den omständigheten att man vid Postgirot måhända inte varit skyldig att verkställa åklagarens begäran om kontospärr inverkar enligt hovrättens mening inte på bedömningen. kan därför inte undgå ansvar för tjänstefel. Vad som anfört och i övrigt framkommit ger inte anled- ning att med tillämpning av 29 kap. 6 § meddela henne påföljds- eftergift. Tingsrättens dom skall vid angivna bedömningar fastställas. Handläggningen av en förundersökning angående mord under vilken bl.a. bevisupptagning skett vid domstol med ett anonymt vittne (Dnr 1172-1998 och 4234-1998) I ett beslut anförde chefsJO bl.a. följande. dödades en man på kriminalvårdsanstalten i . Förundersökning om mord inleddes, och biträdande chefsåklagaren (i , Åklagarkammaren i ) utsågs till förundersökningsledare. Kort tid efter händelsen delgavs den i kriminal- vårdsanstalten intagne J.A. misstanke om mord och vissa föremål beslagtogs i hans cell. förordnade advokaten till offentlig försvarare för J.A. Tingsrätten höll bevisupptagning och häktningsförhandling i målet. och två andra personer misstänkta för delaktighet i brottet. Med anledning av och tingsrättens handläggning i vissa hänseenden skickade , i egenskap av ombud för J.A., in flera anmälningar till JO. Anmälningarna handlades i två ärenden (dnr 1172-1998 och dnr 4234-1998). I det första ärendet behandlades frågor om offentlig för- svarare och beslag och i det andra bl.a. frågor som uppkom i samband med bevisupptagningen och häktningsförhandlingen , däribland frågan om s.k. anonyma vittnen. 2 Anmälningar och inledningsvis företagna utredningsåtgärder 2.1 Ärende dnr 1172-1998 begärde att JO skulle granska handläggning i förunder- sökningen beträffande förordnande av offentlig försvarare och verkställda beslag. Han gjorde därvid gällande att allvarligt hade brustit i sin ämbetsutövning genom att inte ha vidtagit de åtgärder som ålegat henne i fråga om förordnande av offentlig försvarare. Vidare hade enligt hans mening inte i rimlig tid efterkommit en begäran om utlämnande av ett beslagsprotokoll, och slutligen ifrågasatte han om det hade funnits skäl att låta beslagen bestå som varit fallet. Till anmälan fogades vissa handlingar (beslagsprotokoll, brev m.m.). Av anmälan och de bifogade handlingarna framgick bl.a. följande. delgavs misstanke om mord . Han hade då inte fyllt . Till polisen uppgav han att han inte avsåg att svara på frågor utan närvaro av en advokat. I samband med misstankedelgivningen beslagtogs vissa föremål i J.A:s cell. Han fick inte något beslagsprotokoll. antog sedan felaktigt att misstankarna mot honom hade avskrivits, varför han be- gärde hjälp av med att återfå den beslagtagna egendomen. skrev till polismyndigheten och begärde att de beslagtagna föremålen skulle återlämnas till J.A. fick då reda på att J.A. fortfarande var misstänkt och att det inte fanns förutsättningar att häva beslaget. därför, med biträde av , skriftligen hos polisen och hos åklagaren att offentlig försvarare skulle förordnas. Breven resulterade inte i att gjorde någon anmälan till rätten om att offentlig försvarare skulle utses för J.A. Vid ett telefonsamtal med uppgav att det inte var aktuellt med en försvarare, eftersom J.A. inte ville svara på polisens frågor. skrev återigen till . hade gått utan att vidtagit någon åtgärd, ansökte J.A. genom vid att skulle förordnas till offentlig försvarare för honom. I ett yttrande till tingsrätten tillstyrkte ansökningen, varefter tingsrätten förordnade till offentlig försvarare för J.A. I brev den 11 och till begärde Staf- fan att den beslagtagna egendomen skulle återlämnas till J.A. I det sistnämnda brevet begärde han vidare att få en kopia av beslagsprotokollet och även att få ta del av det som dittills hade förekommit under förundersök- ningen. meddelade att den beslagtagna egendomen inte kunde återlämnas, eftersom genomgången inte var klar. Nå- got beslagsprotokoll översändes inte. skrev tillbaka till och påtalade att hon inte i något avseende hade uppfyllt hans önskemål.