frsrdg · GQ04RR11 · 2003-01-01 00:00:00 — , Yttrande över Ds 1996:48, dnr 174/96-22 , Yttrande, dnr 45/95-22 , dnr 2000/0003 1993/94:100, Budgetpropositionen /94 1993/94:177, Utbildning och forskning, Kvalitet och konkurrenskraft 1996/97:3, Kulturpolitik 1996/97:99, Uppdragsarkeologi 1999/2000:1, Budgetpropositionen 2000/2001:1, Budgetpropositionen 2001/02:1, Budgetpropositionen 2001/02:20, Infrastruktur för ett långsiktigt hållbart transportsystem 2002/03:1, Budgetpropositionen Regeringsrätten, dom i mål nr 3521-1992 Regeringsrätten, mål nr 4733-2002 Regionmuseet i (1999), Arkeologiskt forskningsprogram 1999-2003, Rapport 1999:30 Allmänna råd till verkställighetsföreskrifter (KRFS 1998:1) Arbetsordning och handläggningsföreskrifter, Avtal mellan RAÄ-UV och , dnr 421-2332-1999 , länsstyrelsernas beslut om arkeologi enligt KML Bidrag till kulturmiljövård 1999 resp. 2000 Budgetunderlag för åren 1998 och 2000-2002 (dnr 124-845-1997, 124-846-1999, 124-1998-2000, 124-00368-2001) Föreslagna avgifter 2002, dnr 122-3192-2001 Färdigställande av arkeologiska rapporter, dnr 342-1215-2002 Kapacitetsförsörjning och konkurrensförutsättningar i uppdragsarkeologin, Utkast till promemoria Projektet , dnr 332-1160-2002 Projekt och forskning 1999-2000, delrapport, dnr 353-1389-1999 Rapport om rapporter, Rapport 2001:3 Svensk uppdragsarkeologi (1995), Del A: Program för uppföljning och Del B: Översikt och diskussion. Underrättelser från RAÄ 1999:1, Beslut om ingrepp m.m. i fornlämning och fornlämningsområde Underrättelser från RAÄ 1998:1, Uppdragsarkeologi, Rekommendationer vid upprättande av undersökningsplaner, utarbetande av rapporter, uppföljning, bedömning av lämplighet och kompetens samt konservering Uppdragsarkeologi, Redovisning av uppdrag nr 4 regleringsbrev Uppdragsarkeologi, Återrapportering enligt regleringsbrev Verksamhetsplan för avdelningen för arkeologiska undersökningar 2001 och 2002 av , KRFS 1998:1, Förfarandet vid vissa beslut m.m. enligt 2 kap. 10-13 §§ lagen (1998:950) om kulturminnen m.m. Vetenskapligt program för UV-Syd 1999-2002, Rapport 1999:35 Villkoren för den arkeologiska uppdragsverksamheten, dnr 103-2430-1995 Yttrande till angående konkurrensförhållanden inom området arkeologitjänster, dnr 301-3631-2001 Återrapportering av samarbete med de sk. försökslänen , och , dnr 108-600-2002 Årsredovisningar för åren 1996/97-2001 Åtgärder för att balansera underskottet för avdelningen för arkeologiska undersökningar, dnr 124-832-1998 Överenskommelse om ansvarsområden för de skånska museernas kulturmiljöarbete, dnr 344-2691-1999 Överenskommelse om samverkan mellan , dnr 500-01662-1998 Överklagande av länsstyrelsebeslut, dnr 321-2965-2001 revisorer (2000), Länsstyrelsernas tillämpning av kulturminneslagens bestämmelser om uppdragsarkeologi och länsstyrelsernas beslut enligt kulturminneslagen, Informationsrapport /2000:3 revisorer (2001), Myndigheter på marknaden, Förstudie /02:9 , skrivelse, dnr 6432-99/100 SOU 1992:137, Arkeologi och exploatering SOU 1994:51, Minne och bildning SOU 1995:84, Kulturpolitikens inriktning SOU 2000:17, Konkurrens på lika villkor mellan offentlig och privat sektor SOU 2002:14, Statlig tillsyn - Granskning på medborgarnas uppdrag (2002), Redovisning av de centrala museernas återrapportering av åtgärder för samlingarnas långsiktiga bevarande, dnr S 231/02-511 , , Prisbasbelopp 1996-2002 Statskontoret (1998), Bolagisering av uppdragsverksamheter, dnr 364/97-5 Statskontoret (2000), Staten som kommersiell aktör, 2000:16 Stiftelsen , Stiftelseurkund och stadgar Stiftelsen , Stiftelseurkund och stadgar betänkande 1993/94:KrU25 betänkande 1996/97:KrU1 betänkande 1996/97:KrU12 betänkande 1997/98:KrU12 betänkande 1999/2000:KrU13 betänkande 2001/02:KrU1 betänkande 2001/02:KrU19 betänkande 2001/02:TU2 betänkande 1993/94:UbU12 , dnr SA80 A 98:4056 Region , dnr SA80B 94:6205 Region , dnr VMN BY20 2000:2186 Region , dnr PP20A 2002:667 Region , dnr PP 20 2002:1356 Sammanfattning av remissyttranden över rapport /03:3 Arkeologi på uppdrag Följande instanser har yttrat sig över rapporten: (Dokumentation, information och kultur) kommun har lämnat kommentarer om uppdragsarkeologin och bifogat utdrag ur kommunens kulturmiljöprogram. , och i har beretts tillfälle att yttra sig, men har avstått. Statskontoret anser det viktigt att det skapas förutsättningar för bättre hushållning med offentliga medel inom uppdragsarkeologin. i anser att revisorerna gjort en värdefull genomgång av tillämpningen av kulturminneslagen, verkställighetsföreskrifterna och effekterna av det upphandlingsliknande förfarandet. konstaterar att de uppdragsarkeologiska frågorna har hanterats med ambivalens inom departement, statliga verk och tillämpande myndigheter. Trots flera utredningar i ämnet fungerar inte systemet tillfredsställande. i län menar att revisorerna har uppmärksammat viktiga problem inom uppdragsarkeologin, vilka kräver en lösning. Konse-kvenserna av länsstyrelsernas resursbrist har dock inte behandlats på ett tillfredsställande sätt. Uppfattningen om de verkliga förhållandena blir därmed skev och slutsatserna oklara. föreslår att revisorernas granskning breddas och fördjupas. Detta kan lämpligen göras av den aviserade departementsutredningen. i kritiserar revisorerna för att ge en obalanserad beskrivning av olika aktörers intressen i den uppdragsarkeologiska verksamheten. En större kunskap om arkeologi skulle ha gett en mer nyanserad framställning. präglas rapporten av en ekonomisk framtoning. i delar i stort revisorernas uppfattning om tillståndet för svensk uppdragsarkeologi och finner revisorernas kritik mot länsstyrelsernas handläggning av arkeologiärenden befogad. Höga arkeologiska kostnader och uteblivna eller banala resultat leder till att förtroendet för den arkeologiska verksamheten minskar. i anser att rapporten är väl genomarbetad och beskriver organisation och beslutsprocess kring arkeologiska uppdrag på ett bra sätt. Den visar på uppenbara svagheter och oklarheter i den nuvarande hanteringen. i län ser rapporten som en bra och översiktlig sammanfattning av uppdragsarkeologins förutsättningar, där svårigheter och svagheter i beslutsgången och i besluten påtalas. anser dock att uppdragsarkeologin har genomgått förändringar i positiv riktning . De skäl som anförs för att förändra systemet är varken väl genomtänkta eller grundligt motiverade. i anser att rapporten belyser flera viktiga problemområden inom den uppdragsarkeologiska verksamheten; i synnerhet beslutsprocessen. har föga att erinra mot revisorernas redovisning av rådande förhållanden, men anser att revisorernas överväganden är alltför generaliserande. menar att uppdragsarkeologin och dess organisation inte fungerar bra. Förändringar och nya rutiner har inte fungerat som det var tänkt. Slutresultatet motsvarar i många fall inte vad som förespeglats i undersökarnas vetenskapliga program. Den nya kunskap som kommer arkeologin och samhället till godo motsvarar inte på något sätt kostnaderna. betonar att fornlämningar i första hand ska skyddas och befarar att fornlämningar kommer att bli en bristvara för framtida forskning och kunskapsutvinning i områden med hög exploatering. Enligt har branschen länge känt till de förhållanden och problem som revisorerna pekar på. välkomnar flera av förslagen, men menar att revisorerna också lämnat förslag som visar att de inte riktigt förstår sig på branschens inre struktur och villkor. () anser att revisorerna i flera avseenden uppmärksammat viktiga problem i den uppdragsarkeologiska verksamheten, men att kritiken avser förhållanden och brister som RAÄ i många fall redan har kommit till rätta med eller avhjälper. Myndigheten hävdar att kvaliteten inom verksamheten höjts betydligt . RAÄ efterlyser en konsekvensanalys av revisorernas förslag för fortsatt diskussion. Fokus bör då riktas mot länsstyrelsernas bristande resurser och förhållandet mellan kostnad och kvalitet i de arkeologiska undersökningarna. () menar att revisorerna på ett förtjänstfullt sätt pekat på betydande brister, framför allt vad gäller länsstyrelsernas handläggning. Myndigheten saknar emellertid en beskrivning av SHMM:s roll och ansvar i anslutning till uppdragsarkeologin. Vidare menar SHMM att revisorerna borde ha uppmärksammat museernas roll som mottagare av resultaten. Enligt uppfattning har formerna och villkoren för upphandling och genomförande av uppdragsarkeologi väckt förundran och irritation. påtalar att de tre stegen i den arkeologiska processen inte överensstämmer med de steg som föreskrivs enligt och väglagen. För att klarlägga kunskapsbehov om arkeologiska förhållanden utarbetar verket en förstudie. anser att rapporten väl beskriver problemen inom uppdragsarkeologin och på ett bra sätt illustrerar att det inte är särskilt meningsfull att skapa konkurrens om det inte finns ändamålsenliga regler för att vårda konkurrensen. Kulturmiljö framhåller att revisorerna borde ha beaktat det förändringar av uppdragsarkeologin i stället för att hålla kvar vid uppfattningen att anbudsförfaranden ska tillämpas på arkeologi. har med stort intresse tagit del av rapporten och menar att det är väl känt att branschen är skeptisk till privata aktörer. Enligt Angaria behövs en attitydförändring - inte minst från sida. betonar att uppdragsarkeologin behöver en effektiv fältverksamhet med tydliga mål och vetenskapliga ambitioner. Uppdragsarkeologi ska fokusera på kärnverksamheten - att på bästa möjliga sätt finna bättre och mer ändamålsenliga metoder för att lokalisera fornlämningar och ta bort dem som inte kan bevaras för framtiden. menar att revisorerna belyser flera problematiska förhållanden inom den uppdragsarkeologiska verksamheten. Om länsstyrelserna ges utökade resurser och hanterar verksamheten utifrån gällande regler behöver revisorernas förslag inte genomföras. Archaeologica Upsaliensis (SAU) bekräftar att revisorerna redovisar en verklighetsbakgrund som i allt väsentligt är korrekt. Den rådande situationen är grundligt och neutralt redovisad och förslagen framstår i många avseenden som välgrundade. SAU anser det viktigt att uppdragsarkeologin respekteras av alla sina tre huvudintressenter - exploatör, kulturminnesvård och universitet/högskola. Om revisorernas förslag genomförs skapas en ny och radikalt annorlunda uppdragsarkeologisk struktur, som SAU ser fram emot med glädje. menar att revisorerna har välbehövliga kritiska synpunkter på hur uppdragsarkeologin bedrivs, hur länsstyrelserna hanterar ärenden, bristen på konsekvent tillsyn och utvärdering samt dubbla roller. Samfundet anser att det finns en arkeologisk helhet som i stort fungerar bra, men att regelsystem, praxis och arbetsfördelning behöver ses över. Revisorerna har inte funnit någon bra balans mellan olika aktörers intressen, erfarenheter och önskemål inom uppdragsarkeologin. anser att revisorerna gjort en grundlig genomgång av uppdragsarkeologin. menar att revisorerna pekar på flera problem i den uppdragsarkeologiska verksamheten och att rapporten bör ses som startpunkten för en förbättringsprocess. Revisorerna har enligt museets uppfattning inte tillräckligt betonat den viktiga uppgift som består i att förmedla nya kunskaper och resultat till medborgarna. anser att revisorerna har pekat på många brister inom uppdragsarkeologin och att förslagen i många avseenden är bra, men inte tillräckliga. Enligt förbundet är det angeläget att regeringen tar ett samlat grepp om uppdragsarkeologin och lägger fast förutsättningarna för verksamheten. Samtliga aktörers roller och ansvar måste enligt klargöras. Det handlar om allt från att säkerställa att länsstyrelsernas myndighetsutövning sker på lika sätt i alla län till att tydliggöra vem som ska bära kostnadsansvaret när det gäller förmedlingen av undersökningarnas resultat. Föreningen anser att flera viktiga problemområden inom den uppdrags-arkeologiska verksamheten belyses i rapporten och att ett fortsatt utredningsarbete är lämpligt för flertalet frågeställningar. Föreningen framhåller att förslagen medför ökade krav på insatser av länsstyrelserna och att en utredning bör analysera frågor om resurs- och kompetens-behov samt kostnaderna för dessa. Professor anser att revisorernas granskning är väl genomförd. Han ansluter sig till huvudprinciperna i förslagen, men menar att förutsättningarna för förslagens genomförande bör utredas närmare och att man då även bör ta del av erfaren-heter från andra länder. Revisorerna föreslog i rapporten att arkeologiska uppdragsverksamhet (UV) skiljs från (). Två av remissinstanserna är negativa till förslaget. i och anser att även i fortsättningen ska ha egen undersökningsverksamhet. RAÄ:s behov av forskning om den antikvariska verksamheten och uppdragsarkeologins genomförande har inte uppmärksammats tillräckligt. Enligt båda instanserna bör regeringen utreda om RAÄ på ett tydligare sätt kan skilja mellan myndighetsuppgifter och uppdragsverksamhet i arkeologiska frågor. kan dock tänka sig att pröva en stiftelseform för uppdragsverksamheten om det inte går att hitta en godtagbar lösning för alla parter. Kulturmiljö anser att förslaget bör utredas närmare. tar inte ställning i frågan. Övriga remissinstanser är positiva till förslaget. Enligt Statskontorets bedömning bidrar förslaget inte bara till en tydligare myndighetsroll, utan också till ökad rättssäkerhet. Statskontoret bedömer att en bolagisering av uppdragsverksamheten är möjlig. En bolagisering förutsätter att upphandlingsreglerna ändras enligt revisorernas förslag. i anser att det bör utredas närmare om UV ska bli ett statligt bolag eller kopplas till . Även i län anser att UV:s associationsform bör utredas närmare. i och Föreningen anser att UV:s nuvarande regionkontor bör bli självständiga enheter. Förutsättningarna för konkurrens ökar om det blir fler undersökare. Professor framhåller att är ledande internationellt på grund av UV:s storlek. anser därför att UV inte bör delas i mindre enheter, utan hållas samman i en självständig organisation - t.ex. en stiftelse med universiteten som huvudman. Ett sammanhållet UV är en förutsättning för kvalitet och ackumulering av överskott för bl.a. teknisk utveckling och kompetensutveckling. anser det angeläget att den omfattande kompetens som UV besitter säkerställs även för framtiden. i tillstyrker förslaget, men menar att RAÄ fortsatt kan arbeta med ett samlat ansvar för metodutveckling inom den undersökande arkeologin. Även i län anser det viktigt att det utvecklingsarbete och kompetenshöjande arbete som UV bedrivit genom sin normgivande roll fortsätter i någon form, även om UV skiljs från RAÄ. förutsätter att UV kommer att kvarstå under statligt huvudmannaskap, kanske ett . Det finns enligt förbundet inget som hindrar att UV har kvar sitt uppdrag att vara förebildlig i fråga om antikvarisk och vetenskaplig kvalitet, relevans och kostnadseffektivitet. anser det viktigt att UV skiljs från RAÄ, särskilt om lagen om offentlig upphandling ska införas och om RAÄ ges i uppdrag att auktorisera arkeologer. Renodlade roller för RAÄ skulle enligt innebära att myndighetens tillsyn kan skärpas. anser inte att myndigheten på ett otillbörligt sätt gynnar sin egen utförare. Däremot instämmer RAÄ i att myndighetens dubbla roller i fråga om överinseende och utförande kan leda till otydligheter. Ett avskiljande av UV skulle dock få konsekvenser för bl.a. metodutveckling, förebildlighet och rapportering. Formerna för UV:s verksamhet bör enligt RAÄ utredas skyndsamt så att man därefter kan koncentrera sig på mer väsentliga problem för uppdragsarkeologin. anser det anmärkningsvärt att RAÄ har möjlighet att genom att överklaga länsstyrelsebeslut kan påverka utgången av en anbudstävlan till egen fördel - trots att myndigheten inte lämnat det förmånligaste anbudet. föreslår att statsmakterna utarbetar en plan för vilken roll staten ska ha som undersökare inom uppdragsarkeologin. Verket ställer sig frågan om det är samhällsekonomiskt optimalt att staten ska vara den största aktören och därtill gå med underskott. Även anser att UV har konkurrensfördelar gent-emot övriga aktörer bl.a. genom de anbudsgränser som RAÄ har satt. Enligt skulle en uppluckring av monopolet ge förutsättningar för fler aktörer inom uppdragsarkeologin. menar att staten vid valet av ny huvudman för UV måste finna en organisatorisk form som möjliggör att verksamheten förnyas. UV:s verksamhet har , menar , präglats av en akademisering. Trots detta har utvecklingen av den uppdragsarkeologiska verksamhetens metodik kommit på undantag. Även Archaeologica Upsaliensis (SAU) menar att kopplingen mellan ämbetsverk och uppdragsverksamhet har varit kunskapsmässigt hämmande. menar att RAÄ:s normgivande roll mycket väl kan fungera hämmande för arkeologins utveckling. Länsstyrelserna bedömer att de dokumentationsmetoder som utvecklats av RAÄ-UV är bättre än andra alternativ. menar att UV:s s.k. spetskompetens är en målsättning snarare än ett faktum. Museet anser att RAÄ centralt ska leda utvecklingen, inte UV. Enligt museets mening bör en statlig arkeologisk uppdragsverksamhet kopplas till . Några remissinstanser kommenterar även museernas olika roller inom uppdragsarkeologin. Enligt Kulturmiljö har revisorerna missuppfattat hur roll- och ansvarsfördelningen ser ut inom kulturmiljövården. Genom att museet är remissinstans till kommunerna och arbetar tillsammans med har museet börjat behandla arkeologiska lämningar redan innan ärendet blir ett arkeologiskt uppdrag. En sådan dialog kan leda till att fornlämningar bevaras i högre grad. Även ser det som en fördel att kan medverka både som remissinstans och som undersökande organisation i samband med ett uppdragsarkeologiskt ärende. Museet anser sig inte behöva tänka företagsmässigt, utan strävar tillsammans med medvetet mot en samsyn kring kulturmiljön. i menar att det finns en risk för att de regionala museerna sammanblandar den arkeologiska uppdragsverksamheten och den verksamhet som finansieras via statsbidrag - bl.a. att bistå i myndighetsarbetet rörande fornlämningar. För att skärpa styrningen av vad som bör utföras för statsbidraget föreslår att statsbidraget slussas via länsstyrelserna. Begränsad konkurrens och begränsad insyn Revisorerna föreslog i rapporten att beslutet att undanta uppdragsarkeologi från lagen om offentlig upphandling () omprövas. () anser att länsstyrelsernas beslut om tilldelning av kontrakt (uppdrag) avseende arkeologiska utredningar och undersökningar inte omfattas av undantaget för tjänster som har samband med utövande av offentlig makt enligt artiklarna 45 och 55 i EG-fördraget. Tilldelningen av kontrakt omfattas därmed av EG:s direktiv /50/EEG om upphandling av tjänster. NOU:s uppfattning är att EG-fördragets uttryck "utövande av offentlig makt" bör tolkas mer restriktivt än begreppet myndighetsutövning i svensk rätt. Den arkeologiska undersökarens verksamhet är inte förenad med utövande av offentlig makt i den mening uttrycket har i EG-fördraget. Den undersökare förordar enligt kulturminneslagen har inte några särskilda befogenheter utöver vad en undersökare skulle ha som engagerats genom ett privaträttsligt avtal. framhåller att nuvarande regler inte garanterar en rättssäker behandling av undersökarna. Anbudsgivare som förfördelas vid en upphandling har inga möjligheter att få rättelse. Berörda myndigheter kan sätta konkurrensen ur spel utan att riskera någon påföljd. Statskontoret anser, liksom , att revisorernas förlag bör kompletteras med en bestämmelse om att även ska tillämpas vid köp av arkeologiska tjänster mellan två statliga myndigheter. Statskontoret anser att det i samband med att riksdagsbeslutet omprövas bör göras klart vilka delar av den uppdragsarkeologiska processen som ska betraktas som myndighetsutövning. i menar att dagens system inte tillgodoser behovet av en fungerande konkurrens och instämmer i att beslutet bör omprövas mot bakgrund av EG-rätten. I en bilaga till yttrandet framför uppfattningen att det mot bakgrund av uttalanden är tveksamt om länsstyrelsernas beslut är av sådan art att har möjlighet att åberopa artikel 66 för att inte behöva tillämpa direktiv /50/EEG på upphandling av arkeologiska tjänster. Direktivet tycks ta sikte på situationer där upphandlande enhet () själv sluter kontrakt (med undersökaren). Så är inte fallet inom uppdragsarkeologin. menar att det inte finns något hinder mot att ändå tillämpa på uppdragsarkeologi. Enligt är det i de medelstora och mindre undersökningarna som det kan bli en bättre samstämmighet mellan ambitionsnivå och kostnader. Även i framhåller att de mellanstora uppdragen är mer lämpade för upphandling än de allra största uppdragen. i , i , i län och Föreningen delar revisorernas uppfattning att beslutet att undanta uppdragsarkeologi från bör omprövas mot bakgrund av vad som redovisats i rapporten. Föreningen anser dock att det bör utredas vilka konsekvenser en fullständig LOU-tillämpning får för länsstyrelserna, särskilt vad gäller behov av kompetens- och resursförstärkning. i län menar att viss konkurrens är bra, men att det vore bättre att länsstyrelserna fick mera resurser. En enhetlig och bättre tillämpning av föreskrifterna kan öka möjligheter till insyn i den arkeologiska processen. i anser att exploatörerna har möjlighet till full insyn. i menar att upphandling i konkurrens har stor betydelse för kostnader, kvalitet och metodutveckling. I stället för att införa förordar att RAÄ:s föreskrifter skärps. Ett oeftergivligt krav på att anbudsförfarande bör införas om den beräknade kostnaden överstiger 10 prisbasbelopp. uppger att man ska återuppta arbetet med upphandling i konkurrens. i län avstyrker förslaget. menar att RAÄ:s föreskrifter och allmänna råd är tydliga och användbara. Vissa exploa-teringsprojekt är hårt tidsbundna och stora ekonomiska värden för exploatören kan stå på spel vid en utdragen beslutsprocess. anser att regeringen måste bestämma sig för om uppdragsarkeologin ska konkurrensutsättas fullt ut eller inte. Om den ska konkurrensutsättas måste tillämpas även vid köp mellan myndigheter inom samma rättssubjekt. anser det självklart att länsstyrelserna ska skriva tydliga kravspecifikationer och motivera valet av undersökare, men tror inte att kan rätta till det som i grunden är en resursfråga. , och är positiva till en omprövning av beslutet. anser det väsentligt att universiteten ingår i organisationen för uppdragsarkeologi enligt revisorernas förslag om ska införas. Ansvaret för upphandling skulle då inte behöva läggas på exploatörerna. har sett exempel på att upphandlingar i konkurrens driver fram bättre resultat och rapporter till samma eller lägre kostnader. () anser att bristen på konkurrens inte är ett stort problem. RAÄ hänvisar till statsmakternas uttalande att det inte är önskvärt med konkurrens som riskerar att slå ut den uppdragsarkeologiska verksamhet som är knuten till regionala museer. Myndigheten befarar att en tillämpning av medför höjda administrativa kostnader och en onödig tidsutdräkt för exploatörerna. Enligt RAÄ:s uppfattning är det ett större problem att framför allt länsstyrelserna inte får tillräckliga resurser för tillsyn, uppföljning och utvärdering. () avstyrker förslaget med hänvisning till att revisorerna inte presenterat några nya uppgifter i sak som motiverar en omprövning. SHMM anser dock att det mot bakgrund av revisorernas analys av RAÄ:s föreskrifter och allmänna råd samt länsstyrelsernas bristande tillämpning av gällande upphandlingsregler finns skäl att överväga hur regeringens intentioner bättre kan förverkligas. framhåller att revisorernas iakttagelser av bl.a. begränsade möjligheter till insyn vid upphandling av arkeologi, ofullständiga beslutsunderlag och bristande tillsyn stämmer väl med praktiska erfarenheter. ställer sig bakom revisorernas samtliga förslag, vilka kommer att bidra både till effektivitet i upphandlingen och kvalitet i genomförandet. konstaterar att det finns stora brister vid dagens anbudsförfaranden.