frsrdg · GQ04JO1 · 2003-01-01 00:00:00 — S. yrkar vidare att tingsrätten förelägger socialförvaltningen att avge yttrande om vilka exakta uppgifter som A. lämnat och vad som ligger till grund för deras samtal med S. och med S:s syster den 31.12.1999. Detta måste vara dokumenterat i journaler. S. yrkar också att tingsrätten förelägger socialför- valtningen i att avge yttrande om varför de vidtagit dessa åtgärder med tanke på att två andra socialtjänstemän sagt att det inte fanns något för- bud för sonen att träffa samt varför de beordrat S. att lämna sonen till A. S. yrkar att tingsrätten förelägger socialförvaltningen i att förkla- ra varför man den 31.12.1999 oanmäld inställer sig hos S:s syster och uppger att W. skall hämtas när W. enligt två domstolars beslut har rätt till umgänge med sin far. S. yrkar också att tingsrätten förelägger social- förvaltningen i att avge ett exakt yttrande om vilka uppgifter som A. lämnat till dem och vad som ligger till grund för deras beslut om att ingripa den aktuella helgdagskvällen hos en familj som inte ens är misstänkt för något brott. Uppgifterna måste vara dokumenterade i journalhandlingar. Båda socialförvaltningarna bör också föreläggas att uppge varför de inte kontaktat undertecknade ombud, som S. uttryckligen önskat och sagt att de skulle göra vid de samtal han haft med tjänstemännen. Vidare hemställde S. i skrivelsen att tingsrätten skulle inhämta yttrande från BUP i enligt följande. S. hemställer därför om att tingsrätten inhämtar yttrande från BUP i med följande frågeställningar. Vem har tagit initiativet till uppgivna samar- betssamtal? S. vill därvid också ha besked om BUP varit medveten om S:s umgänge , vilket skulle innebära att S. vid ett samman- träde i den skulle tvingas lämna sonen och att hans möjlig- heter till umgänge därmed skulle försvårats. Eftersom skrivelsen från BUP undertecknats av en läkarsekreterare vill S. ha besked om samtliga de angivna personerna som uppges skall medverka till detta sammanträde står bakom denna skrivelse eller om det är någon enskild tjänsteman vid sjukhuset. Efter- som tingsrätten, enligt S:s uppfattning, bör inhämta dessa upplysningar från BUP bör man fråga vem som upptagit frågan om växelvis boende, som berörts i yttrande från BUP, och vad anledningen till detta varit. I förelägganden anmodades socialnämnderna och BUP att besvara de frågor som ställts av S. S. framförde i en skrivelse som kom in till tingsrätten synpunkter på en socialsekreterares handlande enligt följande. S. har uppgivit att han den 31.1.2000 kontaktats av en uppgiven socialsekrete- rare i som uppgivit att socialförvaltningen i skall kontakta socialförvaltningen i för att starta en utredning om hur W. mår. S. har ställt sig frågande till detta eftersom inte beslutat om vårdnadsutredning. S. har den ånyo kontaktats av samma socialsekreterare som sagt att S. måste komma ned med sonen till för polisförhör den 22.2.2000. Socialsekreteraren har också uppgivit att S. måste komma ned före förhöret för att sonen skall kunna vistas hos sin mamma. förelades i att inkomma med yttrande över dessa uppgifter. Av 6 kap. 19 § framgår att rätten skall se till att frågor om vårdnad, boende och umgänge blir tillbörligt utredda. Innan rätten avgör ett mål eller ärende om vårdnad, boende eller umgänge skall socialnämnden ges tillfälle att lämna upplysningar. Vidare sägs att rätten, om det behövs utred- ning därutöver, får uppdra åt socialnämnden eller något annat organ att utse någon att verkställa den. Rätten får fastställa riktlinjer för en sådan utredning. Om ytterligare utredning befinns erforderlig, skall domstolen således upp- dra åt ett lämpligt organ att föranstalta om sådan. Normalt bör utredningen verkställas av någon som utses av socialnämnden. Endast i undantagsfall bör det bli aktuellt för domstolen att vända sig till ett annat organ för att få någon utsedd. Så kan bli fallet om domstolen redan har ett aktuellt utredningsmateri- al som endast behöver kompletteras med t.ex. ett barnpsykiatriskt utlåtande. I stället för att vända sig till socialnämnden kan domstolen då begära ett sådant utlåtande direkt hos en barn- och ungdomspsykiatrisk klinik. Om det däremot under en vårdnadsutredning i socialnämndens regi uppkommer behov av att höra barnpsykiatrisk expertis, bör detta i regel kunna tillgodoses genom att vederbörande tjänsteman vid socialförvaltningen efter samråd med dom- stolen själv tar kontakt med berörd klinik. Bestämmelserna i 6 kap. 19 § FB ger domstolen möjlighet att ange riktlinjer för utredningen. Huruvida det finns anledning att från domstolens sida lägga fast vissa ramar för utredning- en får bedömas från fall till fall. Även när domstolen bestämmer om riktlinjer för utredningen ankommer det på utredaren att avgöra hur utredningen närma- re skall bedrivas. Tanken med bestämmelsen är inte att domstolen mera re- gelmässigt skall fastställa riktlinjer för utredningen utan att domstolen skall ha möjlighet därtill i de fall där det ter sig påkallat (WalinVängby, Föräldra- balken, En kommentar, Del I, 113 kap., s. 6:89 f.). Tingsrätten har således i ett mål gällande vårdnad m.m. ett ansvar för att frågorna i målet blir tillbörligt utredda. Det är emellertid av hänsyn till förtro- endet för domstolsväsendet angeläget att denna utredning sker på ett korrekt och objektivt sätt. Som har nämnts fullgör tingsrätten vanligtvis sin ut- redningsskyldighet genom att förordna om en vårdnadsutredning. I förevarande fall har tingsrätten i stället, i anslutning till att S. ifrågasatt handläggningen hos samt BUP, vid ett flertal tillfällen förelagt socialnämnderna, socialförvaltningarna och BUP att inkomma med yttranden om handläggningen av där förekommande ärenden. Tingsrätten har också ifrågasatt dessa myndigheters sätt att handlägga ärendena. Det kan ifrågasät- tas om ett sådant förfarande är ägnat att föra målet framåt på ett effektivt sätt. Allvarligare är emellertid att ett förfarande, som innebär att man i ett indispo sitivt tvistemål lägger enbart skrivelser från en part till grund för föreläggan- den till olika myndigheter, kan ge befogad anledning att ifrågasätta rättens opartiskhet och objektivitet. Tingsrättens handläggning i de här behandlade hänseendena måste av nu angivna skäl bedömas som direkt olämplig. Som har nämnts har lagstiftarens avsikt varit att den utredningsskyldighet som ankommer på rätten skall fullgöras genom att rätten förordnar om en vård- nadsutredning, något som parterna i det aktuella målet också begärde på ett tidigt stadium. upplyste S:s ombud att en s.k. § 50 SoL-utredning (paragrafen motsvaras numera av 11 kap. 1 § socialtjänstlagen) hade inletts. I skrivelsen uppgavs att S. ställt sig mycket frågande till beslutet att inleda en sådan utredning. Enligt hans uppfattning var det tingsrätten som hade det yttersta ansvaret med hänsyn till att målet handlades vid . Han ansåg vidare att eventuell utredning kunde ske genom en vårdnadsutred- ning. S. framförde också att han inte kände något förtroende för vissa av soci- altjänstemännen i . Med anledning av detta yrkade S. att tingsrätten skulle förelägga att ange grunden för att man beslutat att på- börja en § 50-utredning och att socialförvaltningen skulle föreläggas att inge journalhandlingar i det aktuella hänseendet. förelades i att inkomma med ytt- rande med anledning av vad som framförts. Föreläggandet avsåg uppenbarli- gen också tillhandahållandet av de av S. efterfrågade journalhandlingarna. Av den aktuella bestämmelsen i socialtjänstlagen framgår att socialnämn- den utan dröjsmål skall inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd från nämndens sida. är således skyldig att göra en självständig prövning av de uppgifter som inkommit. Tingsrättens föreläg- gande till socialnämnden kunde lätt uppfattas som ett ifrågasättande av nämn- dens beslut att inleda den aktuella utredningen. Det ankommer emellertid inte på tingsrätten att utöva tillsyn över hur befattningshavare inom fullgör sina arbetsuppgifter. I den mån S. hade synpunkter på handläggningen där kunde tingsrätten ha hänvisat honom att vända sig till den ordinära till- synsmyndigheten som i detta fall var . Tingsrätten borde således under inga förhållanden ha föranstaltat om några utredningsåtgärder i detta hänseende. En annan sak är att tingsrätten på eget initiativ hade kunnat in- hämta sakuppgifter från socialnämnden, om dessa bedömdes vara av betydel- se för rättens fortsatta överväganden i målet. I den skrivelse i vilken S:s ombud ifrågasatte socialnämndens beslut att inleda en utredning enligt 50 § socialtjänstlagen begärde han, som nämnts, också att socialförvaltningen skulle föreläggas att ge in sina journal- handlingar i ärendet. har inte närmare redogjort för sina överväganden såvitt gäller journalhandlingarna utan har endast i allmänna ordalag hänvisat till rättens skyldighet att ta till vara barnets intressen. Enligt 7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100) gäller, med vissa särskilt an- givna undantag, sekretess inom för uppgift om enskilds person- liga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Detta förhållande bör be- aktas när rätten begär att få handlingar från . Uppgifterna i ex- empelvis journalhandlingar kan innehålla mycket integritetskänsligt material. Infordrande av sådana handlingar bör därför ske med största restriktivitet. Innan rätten infordrar sådana handlingar bör den således noggrant överväga om handlingarna är oundgängligen nödvändiga för rättens tilltänkta avgöran- de. Att, som det förefaller att ha gått till i detta fall, okritiskt tillhandagå en part med sådant inhämtande får under inga förhållanden förekomma. Rättslig grund för att begära yttrande från polismyndigheten (remissfråga 5) I en skrivelse som kom in till tingsrätten ifrågasatte S. handläggningen av en polisutredning i vilken sonen var målsägande. Vidare ifrågasattes en socialsekreterares handlande i visst hänseende. Med anledning av S:s uppgifter skickade tingsrätten ett föreläggande till i län i vilket upplystes att en vårdnadstvist pågick vid tingsrätten samt att tingsrätten och hovrätten hade beslutat att fadern skulle ha den interimistiska vårdnaden och att S. genom sitt ombud gett in en inlaga till tingsrätten vari han ställt frågor beträffande polisutredningen. Vida- re hemställde tingsrätten att polismyndigheten skulle besvara de i skrivelsen framställda frågorna angående polisutredningen och den, vårdnadshavaren icke delgivna, påstådda kallelsen till polisförhör i . Av handlingarna framgår att W. hade kallats till förhör hos polisen för att som målsägande höras i en pågående förundersökning. Vidare framgår att en socialsekreterare hade skrivit till S. om det kommande förhöret med W. Ut- talandet i tingsrättens föreläggande om kallelsen till polisförhör syftar på uppgifter i denna skrivelse. Skrivelsen innehåller emellertid varken någon kallelse till polisförhör eller någon redogörelse för något beslut rörande W. Innan ett barn som inte fyllt hörs inom ramen för en förundersök- ning, skall enligt 16 § förundersökningskungörelsen (1947:948) socialnämn- den underrättas om tid och plats för förhöret, om det finns skäl till antagande att vad som förekommit bör föranleda ingripande från socialnämn- den. Det är förundersökningsledaren som har ansvaret för en förundersökning. Vilka åtgärder som skall företas under en sådan undersökning bestäms av denne. Det ankommer inte på tingsrätten att inom ramen för ett vårdnadsmål utöva någon tillsyn över polis och åklagare. Tingsrättens förfarande att före- lägga polismyndigheten att inkomma med yttrande framstår mot denna bak- grund som minst sagt anmärkningsvärt. Det kan tilläggas att polismyndighe- ten inte efterkom föreläggandet. Skrivelsen till Justitiekanslern (remissfråga 7) skrev till Justitiekanslern () och anförde under rubriken angående förfrågan om en socialnämnd får obstruera domstolarnas beslut, se bilagorna 12 bl.a. följande. Vid pågår en vårdnads- och umgängestvist där tingsrätten och hovrätten sett sig nödsakade att interimistiskt flytta över vårdnaden av ett barn från modern till fadern, . Fadern bor i och modern bor i . Av tingsrättens beslut framgår att socialnämnden i agerat på ett myck- et anmärkningsvärt sätt under nyårsaftonen 1999. Med hänvisning till JK:s beslut , Dnr , kan det ifrågasättas om socialnämndens agerande varit lagligen grundat. Under alla förhållanden kan social- nämnds handlande inte anses ha varit bra för barnet. Efter det att hovrätten fastställt tingsrättens beslut, att fadern ensam skall ha vårdnaden om sonen, har barnet, , vistats hos sin far i . Tingsrätten har i sitt beslut uttalat att moderns umgänge, tills vidare, bör inskränkas till övervakade umgängen i . Trots att beslutet delgetts socialnämnden i , har nämnden på olika sätt och i olika kallelser beordrat fadern att åka ner till med barnet, Dessutom har socialnämnden i , utan att ange grunden härför, på- börjat en 50 § SoL-utredning. Nämnden har dock till BUP i uppgivit att det handlar om en 50 a § SoL-utredning, . Förutom att det är ytterst olämpligt och direkt skadligt för ett barn att det pågår två parallella utredningar om det, synes, med beaktande av JK:s ovan nämnda beslut, socialnämndens beslut sakna laglig grund. Tingsrätten hemställer därför att JK överväger huruvida socialnämndens i redan vidtagna och tillämnade åtgärder kan anses lagliga och förenliga med barnets bästa. Av särskilt intresse för tingsrätten är följande frågeställningar. 1.Har socialnämnden i , då både barnet och vårdnadshavaren finns i , laglig rätt att vidta åtgärder avseende barnet, eller är detta en uppgift förbehållet socialnämnden i ? 2.Kan socialnämnden, när förhållanden enligt 50 a § SoL inte föreligger (barnets liv och hälsa är enligt tingsrättens utredning inte i fara), bortse från tingsrättens och hovrättens ställningstaganden och agera mot dom- stolarnas beslut, d v s vems beslut har parterna i ett pågående vårdnads- mål att rätta sig efter, domstolarnas eller socialnämndens beslut? 3.Vilka åtgärder kan och bör tingsrätten, som har att självständigt agera för barnets bästa, vidta för att förhindra att ett barn kommer till skada under ovan redovisade förhållanden? Avslutningsvis anmärks dels att något yttrande, någon förklaring, inte in- kommit från socialnämnden i trots föreläggande härom, dels att tings- rätten, efter sedvanlig vårdnadsutredning, kommer att kalla till huvudför- handling i målet. Under hand har inhämtats att JK begärt in ett yttrande från i med anledning av vad anfört om socialnämndens agerande. har anfört att hans skrivelse till JK inte var avsedd som en anmälan utan att han riktat en förfrågan till JK i förhoppningen att få svar på principiellt viktiga frågor. Det var enligt hans uppfattning ointressant vem som vidtog åtgärden att skriva till JK. Bakgrunden till åtgärden var att rätten hade funnit att det var viktigt för vårdnadshavaren att veta vilket beslut som Om fadern lämnade barnet till modern som i krävde skulle han bryta mot domstolarnas beslut och riskera att själv bli dis- kvalificerad som vårdnadshavare. Det var således viktigt att få klarlagt vilka åtgärder som enligt JK var förenliga med barnets bästa. Enligt 1 § lagen (1975:1339) om Justitiekanslerns tillsyn har JK till uppgift att utöva tillsyn över att statliga och kommunala myndigheter efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina åligganden. Denna tillsyn utövas i efterhand och JK:s bedömningar grundas på resultatet av de utred- ningsåtgärder som vidtas i varje särskilt ärende. Det är däremot inte en upp- gift för JK att besvara frågor från domstolar eller förvaltningsmyndigheter om hur man skall förfara i ett pågående mål eller ärende. Jag kan i detta hänseen- de hänvisa till vad som föreskrivs i 11 kap. 2 och 7 §§ regeringsformen om att ingen myndighet får bestämma hur en domstol skall döma i det enskilda fallet eller hur domstolen i övrigt skall tillämpa en rättsregel i ett särskilt fall eller hur en förvaltningsmyndighet i ett särskilt fall skall besluta i ett ärende som rör myndighetsutövning mot enskild eller som rör tillämpning av lag. De frågor som aktualiserade skulle således inte kunna behandlas av JK annat än på grundval av en utredning företagen inom ramen för ett tillsynsärende. Det kan tilläggas att skrivelse var utformad på sådant sätt att han borde ha insett att den av JK skulle uppfattas som en anmälan mot socialnämnden. Skrivelsen får i själva verket anses inne- fatta ett påstående om att tjänstefel kunde ha förekommit i nämndens verk- samhet. Det kan tilläggas att det beslut som hänvisar till i sin skrivelse hade meddelats i ett tillsynsärende av sedvanligt slag. Det finns i och för sig inte något lagligt hinder mot att domstolar eller för- valtningsmyndigheter för prövning underställer ordinära eller extraordinära granskningsorgan andra myndigheters åtgärder som man har fått kännedom om under handläggningen av ett mål eller ärende. Man kan inte heller slå fast att ett sådant förfarande generellt skulle vara olämpligt. Omsorgen om dom- stolsväsendets integritet kräver emellertid att en domstol vidtar en åtgärd av här diskuterat slag endast i sällsynta undantagsfall och efter noggrann efter- tanke (jfr JO 1990/91 s. 29). Domstolen måste när den tar ställning i en sådan fråga alltid beakta risken för att dess opartiskhet kommer att ifrågasättas. Det står däremot självfallet parter och deras ombud fritt att när som helst initiera tillsynsärenden hos ordinära eller extraordinära tillsynsorgan. Till skillnad från anser jag således att det inte är ointres- sant om det är rätten eller t.ex. en part som under pågående handläggning av ett mål vänder sig till JK med frågor av det här aktuella slaget. Av yttrande framgår att hans åtgärd att skriva till JK till en del vidtogs i den ena partens intresse. Den måste redan av detta skäl betraktas som klart olämplig. Åtgärden att bifoga socialnämndernas journalanteckningar till tingsrättens beslut (remissfråga 8) Som sagts i det föregående begärde S. att socialför- valtningarna i och skulle föreläggas att svara på vissa frågor, varefter tingsrätten den sjunde i samma månad förelade socialnämnderna att svara på dessa. Socialnämnderna besvarade föreläggandena genom skrivelser som kom in till tingsrätten respektive . Till skrivelserna hade nämnderna fogat kopior av journalanteckningar. Genom ett beslut överflyttade tingsrätten sedan interimistiskt vård- naden om W. till S. Till beslutet fogade tingsrätten bl.a. kopior av journalan- teckningarna. har anfört att han på grund av tidsbrist ibland använder sig av systemet med protokolls- och domsbilagor, eftersom det är viktigt att redovisa hela beslutsunderlaget. Han har vidare uppgett att sekretess inte förelåg i målet beträffande de aktuella journalkopiorna, eftersom ingen part hade begärt det. Även om en sekretessprövning enligt 9 kap. 15 § sekretessla- gen skulle ha varit aktuell, var vidare enligt hans mening uppgifterna i jour- nalanteckningarna inte av sådant slag att de skulle kunna anses vara omfatta- de av sekretess. I 9 kap. 15 § sekretesslagen regleras sekretessen hos domstol i fyra typer av familjerättsliga mål eller ärenden, däribland mål enligt . För dessa mål gäller sekretess för uppgifter om enskildas personliga eller ekono- miska förhållanden om part begär det och det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. Av 12 kap. 4 § första stycket samma lag framgår att sekretess för uppgift i mål eller ären- de i domstols rättskipande eller rättsvårdande verksamhet upphör att gälla, om uppgiften tas in i dom eller annat beslut i samma mål eller ärende. I 17 kap. 13 § föreskrivs att ett beslut som inte är slutligt skall i den utsträckning det behövs ange de skäl som det grundas på. har anfört att ingen av parterna hade begärt att sekretess skulle gälla för uppgifterna i journalanteckningarna. Det bör emellertid note- ras att anteckningarna kom in till tingsrätten dagen innan beslutet meddelades. Det finns vidare varken på dagboksbladet eller i akten någon uppgift om att A. hade fått del av anteckningarna eller på något annat sätt fått uppgift om att dessa kommit in till tingsrätten. Huruvida hon av socialnämnderna eller på annat sätt fått klart för sig att anteckningarna skulle komma att skickas till tingsrätten framgår inte heller. Det här anförda leder till slutsatsen att hon i själva verket inte haft någon reell möjlighet att begära att sekretessen skulle bestå. Tingsrätten borde självfallet inom ramen för sin processledning ha gett A. tillfälle att begära att sekretess skulle gälla. Även om sekretess inte gäller för vissa uppgifter kan det vara mindre lämpligt att de ingår som en del av ett beslut på sätt som skett. Journalhand- lingar från innehåller vanligen integritetskänsliga uppgifter. I förevarande fall flyttade tingsrätten genom det aktuella beslutet interi- mistiskt över vårdnaden om sonen från modern till fadern. Enligt var det därför viktigt att parterna fick klart för sig de skäl som tings- rätten grundade sitt beslut på. De uppgifter som bedömdes vara av betydelse för beslutets innehåll finns emellertid utförligt redovisade i det protokoll som upprättades. Mot denna bakgrund och med hänsyn till journalanteckningarnas integritetskänsliga natur framstår det därför som både onödigt och olämpligt att på sätt som skett foga dessa som bilagor till protokollet. Överväganden beträffande avfattningen av ett beslut (remissfråga 9) I ett beslut förordnade tingsrätten bl.a. interimistiskt att A. ägde rätt till övervakat umgänge med sonen i efter särskild överenskommelse med socialförvaltningen i och S. Hovrätten för undanröjde beslutet och ut- talade därvid att tingsrätten i det överklagade beslutet i praktiken överlåtit beslutanderätten om när och i vilken omfattning umgänge skulle äga rum till socialförvaltningen och fadern samt att ett sådant förordnande fick anses sakna stöd i lag. Vidare uttalade hovrätten att det borde ankomma på tings- rätten att på nytt ta ställning till i vilken omfattning umgänge skulle ske. Sedan hovrätten prövat tingsrättens beslut finner jag inte skäl att göra nå- got uttalande i saken. Handläggningen i övrigt (remissfrågorna 1012) Stämningsansökan kom in till tingsrätten . Det året höll tingsrätten två sammanträden för muntlig förberedelse, och hölls ytterligare fyra. Därefter har förberedelsen, i vart fall , varit skriftlig. bestod akten av 185 aktbilagor. Av hand- lingarna kan man utläsa att tingsrätten i stor utsträckning bedrivit förberedel- sen på så sätt att en handling som kommit in från en av parternas ombud har skickats över till motpartsombudet med tillfälle för denne att yttra sig. Därut- över har, som närmare redovisats i det föregående, utredning inhämtats ge- nom att socialnämnder och andra myndigheter förelagts att yttra sig. Redan vid sammanträdet för muntlig förberedelse fram- ställde S. ett yrkande att tingsrätten skulle förordna att en vårdnadsutredning verkställdes. Yrkandet återkallades vid sammanträdet sedan parterna träffat överenskommelse rörande visst umgänge. hemställde A. att tingsrätten skulle inhämta utredning om vilket umgänge som var mest fören- ligt med sonens bästa. S. bestred yrkandet. Tingsrätten uttalade i beslut att det inte behövdes någon utredning i detta avseende. hemställde S. att tingsrätten skulle förordna om en vårdnadsutred- ning. A. tillstyrkte hans begäran. Parterna var emellertid oense om var utred- ningen skulle äga rum. Yrkandet framställdes ånyo vid ett sammanträde för muntlig förberedelse . Tingsrätten beslutade därefter att inhämta yttrande från BUP beträffande vissa frågeställningar. I beslutet an- gavs också att ett förordnande om vårdnadsutredning borde anstå till dess att ett yttrande kommit in från BUP. Ett sådant yttrande kom in cirka . Något förordnande om vårdnadsutredning meddelades inte.