frsrdg · GQ04RR20 · 2003-01-01 00:00:00 — För sökorden "elsäkerhet" och "kemiska produkter" ledde den första träffen till olika dokument som slår fast att respektive Kemikalieinspektionen har det övergripande ansvaret för området. Första träffen för "personuppgifter" ledde till en icke längre gällande länk , den andra gick till EG-direktivet om personuppgifter. Flera andra träffar ledde till pressmeddelanden som meddelar nya lagar och regler på området. Sökordet "personregister" gav länkar till bl.a. lagen (1995:606) om vissa personregister för officiell statistik och olika propositioner om t.ex. hälsodata- och vårdregister. "Djurskydd" gav bl.a. länkar till information om olika konferenser om djurskydd och till information på . Sökordet "Stöd och hjälp till funktionshindrade" genererade en mycket stor mängd träffar (25 518 stycken), varav de första ledde dels till ett pressmeddelande om stöd ur Allmänna arvsfonden, dels till projekt kring barn och personer med funktionshinder, dels till utrikesfrågor och dels till barn- och barnrättsfrågor. har listat ämnesområden i bokstavsordning, med länkar till det departement som ansvarar för respektive fråga. De sökord som fanns med och som är intressanta är "elsäkerhet", "kemikaliekontroll", "personuppgiftsfrågor", "djurskydd" och "funktionshinder". I syfte att tillförsäkra den offentliga förvaltningen och enskilda tillgång till grundläggande rättsinformation i elektronisk form ska det enligt 1 § rättsinformationsförordningens finnas ett offentligt rättsinformationssystem tillgängligt under ett allmänt nätverk. I förordningen finns vidare bestämmelser om vem som har informationsansvar, vem som ska samordna systemet och vilken information som ska finnas tillgänglig. Internetplatsen återfinns under portalen Lagrummet som innehåller bl.a. följande rättskällor: ( förarbeten till lagstiftningen ( lagar, förordningar och föreskrifter ( internationellt material (internationella överenskommelser). Lagrummet är ett rättsinformationssystem som avser att ge en samlad presentation av lagar, förordningar, myndigheters föreskrifter, förarbeten, rättspraxis samt internationella överenskommelser. Om man vill läsa EG-direktiv får man gå via en länk till , EU:s portal till gällande EU-lagstiftning . Målgruppen är främst de som arbetar med lagstiftning och annan rättsbildning på myndigheterna. Lagrummet ska även kunna användas av de ovana användare som använder systemet för privat bruk. Under länken Dokument ligger länkar till samlingar av kommittédirektiv, kommittéberättelsen, (SOU), departementsserien (Ds), propositioner och skrivelser, motioner, redogörelser och förslag, utskottsbetänkanden, protokoll, sakregister över ärenden och beslut, planeringsregister över ärenden och beslut, författningsregister, författningar i fulltext, () som den kungörs, myndigheters föreskrifter, myndigheters avgöranden, domstolars avgöranden samt internationella överenskommelser. Under länken Regeringen och ligger länkar till dokument som respektive instans producerar. Under Myndigheter finns en lista i bokstavsordning över alla myndigheter. Det finns ingen sökmotor som kan underlätta sökningen utan länkarna leder till kompletta samlingar. har en ambitiös webbplats med ett eget lagrum som presenterar vilka föreskrifter som finns inom området. Verket har även delat in föreskrifterna i fyra regelområden, som syftar till att göra det lättare för den som vill veta vad som gäller inom sitt område när det gäller elsäkerhetsfrågor. Hänvisningar ges till var man kan köpa lagar, förordningar och . Man får också en länk till de EG-direktiv som ligger bakom vissa föreskrifter och en hänvisning till var direktiv kan köpas. En länk finns även till Lagrummet. Däremot ges ingen hänvisning till andra myndigheter som har utfärdat föreskrifter inom området för säker elmateriel. webbplats har även länkar till vissa bransch- och intresseorganisationer: (), Standardiseringen i (SIS), , , Svenska Elektriska Kommissionen (SEK) och . Däremot är det inte tydligt vart man ska vända sig för att få information om de standarder som används i föreskrifter. Kemikalieinspektionens webbplats erbjuder bra information för den som vill veta mer om regelverket för kemiska produkter. Under länken Lagar m.m. får man veta vad som krävs av alla som hanterar kemiska produkter, dvs. vilka regler och lagar som man måste vara införstådd med. Inspektionen informerar att vid sidan om sina egna regler ansvarar bl.a. , , och för vissa delar av kemikaliehanteringen. Dessa myndigheter är direktlänkade från sidan. Inspektionen har samlat de författningar som tillverkare, importörer, leverantörer eller inspektörer behöver känna till i en regelbok. Lagar, förordningar och föreskrifter återges systematiskt och heltäckande. Förstasidan på Datainspektionens webbplats innehåller i vanlig ordning ett antal länkar till de huvudområden som myndigheten har lagt ut information om. Till detta finns rubriker och länkar till de senaste notiserna om t.ex. seminarier, tolkningsförslag och kurser som inspektionen utarbetat. Information om myndighetens internationella arbete och det internationella regelverk som påverkar svenska förhållanden återfinns under länken Om Datainspektionen. Det gäller t.ex. , Europol och . Där återges kortfattat vad varje samarbete handlar om, och länkar finns till sajter med mer detaljerad information. Under länken Kunskapsbanken får besökaren tillgång till lagtexter (personuppgiftslagen, kreditupplysningslagen, inkassolagen, vårdregisterlagen, hälsoregisterlagen, lagen om det statliga person-adressregistret och lagen om ansvar för elektroniska anslagstavlor) samt annan information om lagar och föreskrifter inom Datainspektionens område. Man kan också läsa mer i Datainspektionens arkiv av notiser, pressmeddelanden och remisser. Vidare finns tillgång till inspektionens svar på vanliga frågor om personuppgifter, kreditupplysningar, inkassoverksamhet samt om internationella spanings- och efterlysningsregister SIS. Det är också möjligt att ställa en egen fråga. Under länken Lagar finns länkar till lagar, förordningar och myndighetens föreskrifter i fulltext sorterade efter lagstiftningen om personuppgifter, kreditupplysning och inkassoverksamhet. För personuppgifter finns i anslutning till lagstiftningslänkarna även länkar till lästips, övrigt informationsmaterial, förklaring av begreppen i personuppgiftslagen och blanketter. Bland det informationsmaterial som myndigheten har publicerat om personuppgifter ingår bl.a. , inspektionens allmänna råd och informationsblad om person-uppgiftslagen. Lästipsen innefattar propositionen till personuppgiftslagen och betänkanden av och konstitutionsutskott. Under denna länk finns också en samling av de rapporter som inspektionen har publicerat samt de remissyttranden som Datainspektionen har lämnat angående aktuella förslag till lagar, föreskrifter, m.m. Från Länkar nås ett flertal statliga och EU-baserade sidor med rätts- och samhällsinformation, bl.a. , Info , , webbsida Rixlex om personuppgiftslagen och SverigeDirekt. Från länken Personuppgiftsombud erhålls information om personuppgiftsombudets roll, utbildning, frågor och svar, ansökningsblanketter m.m. Sammanfattningsvis ger Datainspektionens hemsida en bra hjälp för den som vill veta mer om personuppgiftslagen och en del av den lagstiftning som hänger samman med denna. Inspektionen har både länkar till de gällande författningarna i fulltext och en mängd olika texter som ska ge en bredare information om vad som gäller på området. Men för den som är intresserad av att få en helhetsbild av den svenska lagstiftningen om behandling av personuppgifter och skyddet av personuppgifter eller i vilka författningar det finns sådana bestämmelser är det svårare. Inspektionen lämnar få ingångar till de registerförfattningar som innehåller särbestämmelser i förhållande till personuppgiftslagen. Från webbplats nås myndighetens samlade författningar, indelade efter publikationsår, samt myndighetens allmänna råd. Det går även att beställa diverse trycksaker, t.ex. författningar och EU-information, via webbplatsen. innehåller en mängd länkar som leder till svenska och internationella webbplatser, t.ex. SverigeDirekt, olika departement med anknytning till jordbruk, , jordbruks- och livsmedelsorganisation , världshandelsorganisationenWTO, och generaldirektoratet för jordbruk i Europeiska kommissionen. Under länken Djur och veterinär finns ett avsnitt om djurskydd. Där finns en mängd dokument som informerar om vad som gäller på området. Länkar finns till de författningar, lagar och förordningar som finns på området. Det ges även länkar för vidare läsning om djurskydd på EU-nivå. På finns en sökfunktion för myndighetens författningssamling (SOSFS). Förutom fritextsökningar går det att avgränsa sökningen , efter en lista av sökord (ex. funktionshindrade), sakbeteckning (medicinal- eller socialförfattningar) och utgivande myndighet. Länkarna och sjukvård och Socialtjänst leder till listor över ämnesord för området, och under bägge länkarna finns ämnesordet "funktions-hinder". ( Generellt ger webbplatsernas sökmotorer ett högt antal träffar som läsaren måste sålla bland. Träfflistans utformning leder till att det ofta är oklart vilken träff som är den rätta, dvs. den träff som leder till den ansvariga myndigheten. Sökmotorfunktionen kan därför inte svara mot de krav som ställs på överskådlighet och begriplighet. ( I syfte att öka begripligheten använder webbplatserna bl.a. sökfunktioner via ämnesområden och nyckelord. Detta innebär att webbplatsleverantören gör sållningen och begränsningen av informationen. Att minska informationsmängden och öka mervärdet av informationen är positivt i den bemärkelsen att läsaren får en kontrollerad och användaranpassad information. medför begränsningen ett ökat ansvar för leverantören. Problemet kan exemplifieras med hur Samhällsguiden fungerar. Eftersom all information produceras internt är materialet starkt kontrollerat och avgränsat. Vissa lagstiftningsområden, exempelvis för säker elmateriel, har inte tagits med och leder därför till att ingen information erhålls. ( Ett annat, mer strukturellt, problem kommer sig av att länkar måste uppdateras och kontrolleras för att fungera. I granskningen påträffades ett flertal länkar som inte gav den information den skulle ge. ( Trots att myndigheternas hemsidor är pedagogiskt upplagda, med olika avdelningar för de regler som gäller, är det svårt att överblicka lagstiftningen. Problemet orsakas av mängden av regler inom området, av det stora antalet regelskapande instanser och av att myndigheterna för det mesta nöjer sig med att bara rapportera sin egen verksamhet. ( I ett avseende har det inte tagits något steg framåt sedan revisorernas granskning 1992. Det gäller sättet att söka information. För att få reda på vad som gäller inom ett område måste man veta en hel del från början, t.ex. vilka myndigheter eller vilka lagstiftningsområden det är frågan om. ( Revisorernas förslag 1992 innebar att det genom det datorbaserade rättsinformationssystemet skulle gå att se vad som gäller inom ett område, antingen bestämmelserna finns i lag, förordning, myndighetsföreskrift eller i en författning. Rättsinformationssystemet är inte uppbyggt på ett sådant sätt. De europeiska gemenskaperna (EG) är grundade på folkrättsliga fördrag. Det i sammanhanget viktigaste fördraget är fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen (), som trädde i kraft . Detta fördrag innebar att berörda stater träffade en överenskommelse om att inom vissa områden, som omfattas av fördraget, avhända sig beslutanderätten till förmån för ett gemensamt beslutsförfarande inom en europeisk ekonomisk gemenskap (EEG). På grundval av fördragen har en egen rättsordning, gemenskapsrätten, utvecklats. Europeiska unionen (EU) tillkom genom . Fördraget innebar att EG kvarstod som en egen och överstatlig juridisk person som genom sina institutioner fastställer för medlemsstaterna och deras medborgare bindande föreskrifter och beslut. Fördragets första avsnitt upptar tillägg och förändringar till de tidigare gemenskapsfördragen, däribland Europeiska ekonomiska gemenskapen, EEG, som fick sitt namn ändrat till Europeiska gemenskaperna, EG. Fördraget upptar i övrigt samarbetet inom utrikes- och säkerhetspolitik samt samarbetet rörande vissa inrikespolitiska och rättsliga frågor. EG:s beslutanderätt utövas av de i Rom-fördraget inskrivna fyra institutionerna , Europeiska unionens råd, kommissionen och . Domstolen är därvid ansvarig för att EG-rätten tolkas enhetligt, och den har att i sista hand avgöra dess innebörd. För att fullgöra sina uppgifter ska rådet och kommissionen, i enlighet med fördragens bestämmelser, utfärda förordningar och direktiv, fatta beslut samt avge rekommendationer och yttranden. En förordning har allmän giltighet, är i alla delar bindande och är direkt tillämplig i varje medlemsstat. Förordningar ska tillämpas av medlemsstaternas domstolar och förvaltnings-myndigheter. Direktiv är bindande för varje medlemsstat med avseende på det resultat som skall uppnås men de nationella regeringarna och myndigheterna svarar för att bestämma form och tillvägagångssätt för genomförandet (införlivandet) i det nationella regelverket. Ett beslut är bindande i alla delar för den som det är riktat till. Det kan gälla en eller flera medlemsstater eller enskilda juridiska eller fysiska personer. Rekommendationer och yttranden är inte bindande. I myndigheternas författningssamlingar ges hänvisningar till vilka direktiv som genomförts i respektive föreskrift. För lagar och förordningar hänvisas bland förarebetena till Europeiska gemenskapernas officiella tidning (EGT, numera EUT). anslutning till EU den l innebar att , liksom övriga medlemsstater, överlät viss beslutanderätt till EG. Detta föranledde den ändringen av grundlagen att får överlåta beslutanderätt till Europeiska gemenskaperna. Enligt lag (1994:1500) med anledning av anslutning till EU ska de fördrag, som före anslutning antagits av Europeiska gemenskaperna, gälla här i landet. Europeiska gemenskaperna får enligt samma lag efter anslutning fatta beslut som gäller här i landet i den omfattning och med den verkan som följer av fördragen. Samarbetet inom EU brukar beskrivas som ett samarbete inom tre pelare. Det traditionella gemenskapssamarbetet finns i den första pelaren och grundar sig på EG-fördragen. De beslut som gemenskapsinstitutionerna fattar inom ramen för den första pelarens område kan därmed komma att gälla framför nationella regler. Gemenskapsreglerna kan även skapa rättigheter och skyldigheter för enskilda. Kommissionen och domstolen vakar över att reglerna följs, och det finns ett sanktionssystem som drabbar försumliga medlemsstater Samarbetet inom den andra och tredje pelaren grundas på fördraget om Europeiska unionen. Medlemsstaterna är bundna av de gemensamma besluten på samma sätt som annars följer av ett internationellt samarbete. Det finns emellertid inga sanktioner som kan drabba medlemsstater som inte rättar sig efter de gemensamma besluten. Samarbetet är mellanstatligt i dessa delar. Revisorernas granskning införlivande av EG-rätten (förs. 1997/98:11) hade visat att införlivandet av EG-rätten i den svenska lagstiftningen i stort sett fungerade tillfredsställande, men också att det fanns skäl att ytterligare förbättra och förstärka det svenska arbetet med införlivandet av EG-rätt. Revisorerna konstaterade att förvaltningsmyndigheterna hade blivit mycket aktiva i EU-arbetet och att den största delen av införlivandet av EG-rätten utfördes på myndighetsnivå. Flera departement och myndigheter kunde vara berörda av en viss fråga och ett visst EG-direktiv samt dess införlivande. I vissa fall kunde detta leda till effektivitetsförluster och samordningsproblem. Regeringen skulle enligt revisorernas förslag stärka sina insatser för att samordna införlivandet av normgivningen inom områden som berörde flera departement och myndigheter. Regeringen borde se över resurserna för arbetet med att införliva EG-rätten inom , vidta åtgärder för att förbättra kompetensen och kunskapen om EG-rätten inom statsförvaltningen samt förbättra tillgången på EG:s rättsakter. I granskningen konstaterade revisorerna att det i samband med införlivande av EG-rätt ibland även gjordes ändringar i normgivningen som inte var föranledda av EG-rättens krav, ändringar som inte var tillräckligt tydliggjorda. Myndigheterna hade kommit att få en betydelsefull roll i införlivandeprocessen, eftersom den stora andelen direktiv införlivades genom myndighetsföreskrifter. Införlivandeprocessen hade enligt revisorerna i huvudsak fungerat tillfredsställande. En brist var emellertid att den svenska processen tog i anspråk. Revisorerna föreslog att regeringen skulle se över de utredningar som låg till grund för införlivandet av EG-rätt. Utredningarna borde hålla en hög kvalitet och på ett mer allsidigt sätt belysa konsekvenserna för övrig svensk lagstiftning, bl.a. vilket tolkningsutrymme som finns inom EG-direktivens ramar. Revisorerna ansåg också att regeringen inom ramen för den årliga mål- och resultatdialogen borde skapa utrymme för uppföljning av myndighetsföreskrifterna inom de mer centrala områdena. Regeringen skulle enligt revisorerna utreda hur den svenska beslutsprocessen fungerar i samband med införlivande av EG-rätt. Revisorerna framhöll att ett tidigt påbörjat förberedelsearbete i utredningsform kan bidra till att göra hela beslutsprocessen säkrare och mera effektiv. EU-medlemskapet hade enligt revisorerna inneburit att det numera finns två rättssystem i - EG-rätten och den svenska rätten. Systemen skiljer sig åt på en rad punkter. har t.ex., liksom flera andra länder i , följt principen att lagarna skall innehålla en låg detaljeringsgrad. Kortfattade lagar har fyllts ut i förarbetena. Inom EG-rätten finns det däremot inga förarbeten. Revisorerna menade att det finns flera sätt att förstärka förberedelsearbetet och tidigarelägga arbetet med EU-frågorna. Exempelvis borde kommittéer kunna användas även för att förbereda svenska ståndpunkter. En annan möjlighet som revisorerna pekade på är att regeringen i s.k. princippropositioner presenterar grundläggande tankegångar kring svenska ställningstaganden inom EU:s olika sakområden. skulle därmed ges möjligheter att i ett tidigt skede uttala sig om agerande inför förhandlingar om bl.a. EG-direktivens innehåll och omfattning. Revisorerna föreslog att regeringen skulle få i uppdrag att vidta åtgärder för att stärka förberedelserna i samband med EU-arbetet, och att regeringen skulle tillsätta en utredning om EG-rättens effekter på den svenska nationella rätten. Regeringen borde också vidta åtgärder för att stärka förberedelsearbetet vad gäller EU-frågor; bl.a. borde inflytande förbättras. Revisorernas skrivelse med förslag till lämnades och behandlades av (bet. 1998/99:KU11). Utskottet framhöll att revisorers granskning tog sikte på ett viktigt område och att de frågor som revisorerna aktualiserat var angelägna. Utskottet konstaterade att revisorernas granskning koncentrerats till genomförandet av direktiv som beslutats innan blev medlem i EU. Medlemskapet i EU innebär enligt utskottet att kan följa och ges möjlighet att påverka förslag till direktiv i ett tidigt skede. Den långa tidsåtgången för införlivandet skulle därmed inte utgöra ett lika stort problem framöver. Möjligheten för att genomföra direktiven inom utsatt tid skulle rimligen öka, när kan följa förslagen till direktiv redan när de börjar diskuteras inom EU. Regeringen hade vidare enligt utskottet vidtagit åtgärder som gjorde att det inte behövdes någon åtgärd från sida med anledning av revisorernas förslag. Utskottet hänvisade bl.a. till att regeringen i propositionen Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst (prop. 1997/98:136) angivit att den skulle se över det statliga kommittéväsendet i syfte att skapa bättre förutsättningar för kommittéernas arbete och därmed öka kvaliteten i regeringens och beslutsunderlag. hade också med anledning av revisorers förslag om kommittéväsendet (förs. 1997/98:RR3, bet. 1997/98:KU31, rskr. 1997/98:294-296) lämnat ett tillkännagivande till regeringen om revisorernas syn på kommittéväsendets roll, kommittéernas arbetsformer samt remissbehandlingen av kommittérapporter. I budgetpropositionen hade regeringen deklarerat att den avsåg att lämna en närmare redogörelse i den kommande kommittéberättelsen. Beträffande myndighetsföreskrifter konstaterade utskottet att regeringen, efter det att revisorerna lämnat sitt förslag till , hade givit Statskontoret i uppdrag att analysera hur svenska myndigheter genomför EG-direktiv. Lägesrapporten och svensk regelkvalitet (Statskontoret 1998:27) visade att myndigheternas EG-relaterade föreskrifter i allmänhet uppfyllde de krav som angavs i EG-rättsakterna. Föreskrifterna var dock i flera fall mer långtgående än vad EG-rätten kräver, vilket enligt Statskontoret kan leda till ökad byråkrati och kostnader för bl.a. svenska företag. Det svenska arbetet med att reformera regler behövde därför anpassas bättre till de förutsättningar som genomförandet av EG-rätten ger. Enligt lägesrapporten fanns det emellertid inget behov av att förstärka den EG-rättsliga granskningen av myndigheternas EG-relaterade föreskrifter. tillstyrkte inte heller revisorernas övriga förslag som gällde förberedelsearbetet i EU-frågor samt att regeringen i s.k. princippropositioner skulle presentera grundläggande tankegångar kring svenska ställningstaganden. Utskottet ansåg att behoven redan var tillgodosedda och välkomnade att regeringen redovisar sin syn på utvecklingen i EU i skrivelser och propositioner som blir föremål för riksdagsbehandling. Utskottet fann det också positivt att regeringen i den årliga skrivelsen om utvecklingen i EU redovisar sitt agerande och sina ställningstaganden beträffande olika EU-frågor. Statskontoret om EU:s och regelarbete Som tidigare nämns uppdrog regeringen åt Statskontoret att kartlägga och analysera hur svenska myndigheter genomför EG-direktiv och kompletterar EG-förordningar med myndighetsföreskrifter. Statskontoret skulle bedöma hur påverkar förutsättningarna för arbetet med att reformera och förenkla regler inom statsförvaltningen. I den avslutande rapporten i EU och (1999:7) lämnade Statskontoret förslag till hur borde agera. Det EG-relaterade föreskriftsarbetet utgjorde enligt Statskontoret i genomsnitt en dryg tredjedel av myndigheternas totala regelgivning. Andelen EG-relaterade föreskrifter blir än högre om man även räknar in sådana föreskrifter som indirekt har sin utgångspunkt i . hade genomfört av tillämpliga EG-direktiv, medan EU:s medlemsstater i genomsnitt hade genomfört . Det fanns därför enligt Statskontoret inget behov av att förstärka granskningen av det EG-relaterade föreskriftsarbetet. Regeringens regelförenklingsinsatser var enligt Statskontoret inte tillräckligt inriktade på myndigheternas EG-relaterade föreskriftsarbete. Statskontoret menade att det fanns brister i hur myndigheterna motiverar och utreder förslag till nya regler liksom beträffande hur de registrerar EG-relaterade föreskrifter. Redan i en lägesrapport (1998:27) hade Statskontoret föreslagit att regeringen skulle ålägga myndigheterna att upprätta regelförteckningar som uppfyller författningssamlingsförordningens (1976:725) grundläggande krav. Statskontoret ansåg att det är viktigt att på ett aktivt sätt deltar i och påverkar EU:s arbete med regelförbättring, eftersom svenska erfarenheter visar att det finns brister i arbetet. Regeringen hade tillsatt en statssekreterargrupp med ansvar för regelförenklingsarbete. Statskontoret ansåg att gruppen i samarbete med berörda delar av borde utarbeta svenska riktlinjer för att utveckla arbetsmetoder och målsättningar i EU:s arbete med regelförbättring. Statskontoret har senare arbetat med ett större projekt, vars syfte är att utvärdera de svenska erfarenheterna av statsförvaltningens medverkan i EU-samarbetet.