frsrdg · GQ04RR11 · 2003-01-01 00:00:00 — Riksantikvarieämbetet-UV har efter påtryckningar från exploatörerna bytt faktureringsrutiner så att de uppdragsgivare som så önskar ska faktureras för faktiskt arbetad tid. En konsekvens av detta är, enligt uppfattning, att det framöver inte kommer att finnas likvida medel i tillräcklig omfattning för att täcka stora underskott. Därför har myndigheten begärt regeringens medgivande att söka nya former för att förvalta kapital som garanterar en värdesäkring. har dock möjlighet att enligt kapitalförsörjningsförordningen (1996:1188) balansera ett överskott i ny räkning. I budgetunderlaget för framför önskemål om att det skapas ett särskilt finansieringssystem för UV:s arkeologiska undersökningar om inte en bättre framförhållning kan åstadkommas när infrastrukturinvesteringar planeras. Möjligheter till finansiering med anslag Då en organisation finansierar delar av verksamheten med anslag eller bidrag finns det, åtminstone teoretiskt sett, en möjlighet att den anslags- eller bidragsfinansierade verksamheten subventionerar uppdragsverksamheten om verksamheterna ur ekonomiskt hänseende inte är tydligt åtskilda. för arkeologiska undersökningar utgör en egen resultatenhet inom myndigheten. har avdelningen finansierat verksamheten i dess helhet med externa intäkter, dvs. med intäkter från exploatörer och andra uppdragsgivare. Som tidigare nämnts (avsnitt 2.3) har fått särskilt stöd för att komma till rätta med eftersläpningar i rapporteringen av arkeologiska uppdrag utförda av UV. Riksantikvarieämbetet-UV pekar på att många av konkurrenterna, såsom länsmuseer och kommunala museer, inte har en ekonomisk åtskillnad mellan sin arkeologiska uppdragsverksamhet och sin övriga verksamhet. Olika momsregler för undersökarna har i en skrivelse med hänvisning till en dom i Regeringsrätten ansett att arkeologiska undersökningar som utförs av efter beslut av länsstyrelse ingår som ett led i myndighetsutövning. Det innebär att inte ska lägga på moms på sina uppdragsarkeologiska tjänster. Även undersökare i regi, t.ex. Kulturmiljö, är momsbefriade. Länsmuseer och privata undersökare ska dock lägga på moms på motsvarande tjänster. Om den som betalar för undersökarens tjänst inte har möjlighet att göra avdrag för momsen blir den en extra kostnad när tjänsten köps från ett länsmuseum eller ett privat företag. Det råder enighet om att Riksantikvarieämbetet-UV är den prisledande undersökaren. Övriga undersökare uppges ha anpassat sig till UV:s taxa, men ligger strax under. uppger i revisorernas enkät att priserna har stigit sedan det anbudsliknande förfarandet infördes: .länsmuseerna började göra medvetna jämförelser med RAÄ-UV:s taxa och fann att det fanns ganska goda justeringsmarginaler uppåt, med bibehållen positiv prisbild jämfört med UV. hade länsmuseerna arbetat utifrån självkostnadspris med ett relativt blygsamt administrativt påslag. UV låg redan med höga administrativa kostnader pga. företagets organisationssätt. uppfattning är dock att länsmuseerna och vissa kommunala museer tidigare subventionerat uppdragsverksamheten, dvs. inte tagit hänsyn till samtliga indirekta kostnader. I sina rekommendationer uttrycker att länsstyrelserna bör förvissa sig om att undersökaren har en tydlig och konsekvent taxesättning. En av de länsstyrelser som svarat på revisorernas enkät uppger att haft problem med att få uppgift om vad undersökarnas taxa omfattar, i synnerhet vad gäller Riksantikvarieämbetet-UV:s taxa. Trots flera påstötningar menar att man inte har fått en sådan efterfrågad redovisning: För att ska kunna göra en fullgod prövning av kostnaden är det viktigt att veta vad taxan innehåller och vad som är skäligt att debitera utöver denna. avgör vilka avgifter avdelningen för arkeologiska undersökningar (UV) ska ta ut för sina tjänster, dock efter samråd med (). Enligt 5 § avgiftsförordningen (1992:191) ska avgiften beräknas så att full kost-nads-täckning uppnås. Eftersom avdelningen bedriver tjänsteexport ska även reglerna i tjänsteexportförordningen (1992:192) följas. Av förordningens 5 § framgår bl.a. att tjänsteexport ska bedrivas med krav på lönsamhet. Enligt avgiftspolicy ska avgiften sättas så att intäkterna täcker både de direkta och indirekta kostnaderna . De avgifter UV tar ut ska därmed täcka kostnader för löner, lokaler, utbildning och övrig intern tid, avdelningsadministration m.m. Därutöver ska UV:s avgift täcka vissa myndighetsgemensamma kostnader såsom central personal- och ekonomiadministration, ledningsfunktion, IT-funktion m.m. De myndighetsgemensamma kostnaderna uppgick till och till för - en intern avgift som UV betalar till den centrala myndigheten. Trots att den centrala myndigheten och UV tycks vara överens om fördelningsprincipen för de myndighetsgemensamma kostnaderna, hävdar UV att man får betala för mer än vad man faktiskt utnyttjar av centrala resurser. Riksantikvarieämbetet-UV tillämpar olika timtaxor Riksantikvarieämbetet-UV tillämpar olika taxor beroende på personalkategori och typ av tjänst. Exempelvis är timtaxan för amanuenser lägre än för arkeologer - jämfört med . Timtaxan för analys- och laboratorietjänster är högre än för övriga tjänster - . Efter samråd med har Riksantikvarieämbetet-UV infört en särskild taxa som tillämpas vid forsknings- och förmedlingsuppdrag. har framfört att ordinarie taxa kan vara ett direkt hinder för UV att få delta i sådana projekt. I forskningsprojekt i samarbete med universiteten är kostnaderna för en arkeolog från UV med ordinarie taxa ungefär dubbelt så hög som för en universitetsbaserad arkeolog. Detta, menar , ger en sned och svårförklarad kostnadsbild vid gemensamma projektansökningar. I samarbetsprojekt med museer och andra institutioner inom kulturmiljövården för förmedling kan UV:s ordinarie taxa heller inte tillämpas. Argumentet är att medlen inom sektorn är begränsade. Forsknings- och förmedlingsuppdragen sägs vara viktiga för UV:s metod- och kompetensutveckling. De anses också vara en del av UV:s marknadsföring/PR. Därutöver hävdas att externt finansierade samarbetsprojekt kring forskning och förmedling är en förutsättning för att UV ska kunna leva upp till högt ställda mål vad gäller vetenskaplig kvalitet och förmedling av resultat till allmänheten. Av förslag framgår att forsknings- och förmedlingstaxan ska användas restriktivt. Då en arkeolog från Riksantikvarieämbetet-UV arbetar i ett forsknings- eller förmedlingsprojekt tar avdelningen ut en taxa om , dvs. lägre än den ordinarie taxan. Forsknings- och förmedlingstaxan innehåller inga pålägg för lokaler och myndighets- eller avdelningsgemensamma kostnader. har pekat på vikten av att en rättvisande del av gemensamma kostnader även ingår i forsknings- och förmedlingstaxan, eftersom det ekonomiska målet för verksamheten är full kostnadstäckning. har inte beaktat synpunkter. Det finns minst 36 organisationer i landet som bedriver arkeologisk uppdragsverksamhet. Det möjliga geografiska verksamhetsområdet begränsas dock för de flesta genom deras juridiska form eller huvudmannaskap. Riksantikvarieämbetet-UV och privata undersökare är fria att verka i hela landet. Endast av länsstyrelsernas beslut har avsett uppdrag som ska vara föremål för konkurrens genom ett anbudsförfarande. Det har gällt där Riksantikvarieämbetet-UV har fördelar på grund av sin storlek och sitt geografiska verksamhetsområde. Få undersökare kan konkurrera med när det gäller uppdrag med ett värde över 30 prisbasbelopp. Antalet privata undersökare har ökat sedan beslutade att införa ett anbudsförfarande i den uppdragsarkeologiska verksamheten. tycks deras marknadsandel inom uppdragsarkeologi ha minskat . Med stöd av formuleringar i regleringsbrevet tar Riksantikvarieämbetet-UV på sig uppgiften att vara ledande inom arkeologi i flera avseenden. Avdelningen har sett som sin uppgift att stå för spetskompetens samt branschens vetenskapliga och tekniska utveckling. Riksantikvarieämbetet-UV är prisledande inom uppdragsarkeologi. Avdelningens deltagande i forsknings- och förmedlingsprojekt subventioneras av intäkter från uppdragsarkeologiska undersökningar. Då andra undersökare anpassar sig till Riksantikvarieämbetet-UV:s taxor, som konkurrensen är begränsad, kan det medföra att kostnaderna för uppdragsarkeologi blir högre än motiverat. Länsstyrelserna har genom sitt val av undersökare ett ansvar för att arkeologiska undersökningar genomförs med "god vetenskaplig kvalitet . till en kostnad som inte är högre än motiverat". Vid större undersökningar ska länsstyrelserna inbjuda flera undersökare att lämna förslag till undersökningsplan. Såväl som flertalet länsstyrelser hävdar att det finns för få undersökande organisationer för att man ska kunna tala om en marknad där en konkurrenssituation ska kunna uppstå. Av redovisningen i det följande framgår dock att både länsstyrelser och undersökare genom sitt agerande bidrar till att begränsa konkurrensen. Undersökare som anlitats för uppdrag Kartan på nästa sida visar vilka undersökare de olika länsstyrelserna har anlitat för uppdrag i respektive län fram t.o.m. mitten av . Redovisningen bygger på länsstyrelsernas egna uppgifter till revisorerna. Att anlitat undersökaren för ett mindre eller större uppdrag är tillräckligt för att undersökaren ska vara markerad på kartan. Hur dominerande undersökaren är i länet går alltså inte att utläsa, utom i de fall där en viss undersökare är ensam uppdragstagare. Universitet och högskolor som några länsstyrelser har anlitat för uppdrag finns inte markerade. Riksantikvarieämbetet-UV har tilldelats uppdrag i 14 av de 21 länen. I län är UV den enda undersökare som fått uppdrag. I 5 län - , , , och - har endast tilldelats uppdrag. Privata undersökare har anlitats för uppdrag i åtta län. Fyra av de sex privata undersökarna har fått uppdrag i endast ett län, oftast i det län där företaget har sitt säte. Arkeologiska organisationer som anlitats av länsstyrelserna Källa: revisorers enkät till länsstyrelserna, Som tidigare beskrivits ska länsstyrelserna enligt verk-ställig-hets-före-skrifterna använda ett urvals- eller anbuds-förfarande när kostnaden för en undersökning kan antas komma att överstiga 30 prisbasbelopp eller - om exploatören begär det - när kostnaden kan antas komma att understiga 30 men överstiga 10 prisbasbelopp. Undantag från denna regel får göras om särskilda skäl föreligger eller då det inte finns flera undersökare som kan antas vara lämpade att genomföra undersökningen. Länsstyrelserna har tillämpat urvalsförfaranden i begränsad omfattning. har länsstyrelserna sammantaget beslutat om 201 uppdrag där kostnaden överstiger 10 prisbasbelopp. Endast 17 av dessa beslut har föregåtts av ett urval. Antal arkeologiska uppdrag med en kostnad överstigande 10 prisbasbelopp där undersökare utsetts genom direktval respektive urvalsförfarande, 1996-2001 1996 1997 1998 1999 2000 2001 1999-2001 > 30 prisbasbelopp 25 23 36 19 20 40 79 Direktval 25 23 34 13 17 35 65 Urval 0 0 2 6 3 5 14 10-30 prisbasbelopp 43 35 41 21 48 53 122 Direktval 43 35 41 20 48 51 119 Urval 0 0 0 1 0 2 3 Källa: , beslutsregistret Vad gäller de stora undersökningarna - med en kostnad överstigande 30 prisbasbelopp - har 14 av totalt 79 undersökningar varit föremål för ett urvalsförfarande. har andelen undersökningar som utsatts för konkurrens minskat. användes ett urvalsförfarande i av fallen mot . Undersökningar i kostnadsintervallet 10-30 prisbasbelopp har i princip inte utsatts för någon konkurrens alls. har 12 länsstyrelser haft minst en undersökning där kostnaden har överstigit 30 prisbasbelopp. Det är dock endast 5 länsstyrelser som tillämpat ett urvalsförfarande vid åtminstone någon av dessa undersökningar. Totalt 18 länsstyrelser har haft åtminstone en undersökning i intervallet 10-30 prisbasbelopp. Här är det bara en - i - som vänt sig till flera undersökare för att ta in anbud. Uppgifterna från beslutsregister överens-stämmer inte med de uppgifter som länsstyrelserna lämnat till revisorerna i enkäten. När det gäller de mellanstora undersökningarna (10-30 prisbasbelopp) har tre länsstyrelser uppgett att man tillämpat ett urvalsförfarande . Enligt länsstyrelsernas uppgifter har exploatörerna inte uttryckligen krävt ett anbudsförfarande i större utsträckning än så. uppger att antalet undersökare är litet och att det traditionellt finns geografiskt avgränsade arbetsområden kopplade till vissa undersökare. Exploatörerna har heller inte varit intresserade av ett urvalsförfarande på grund av tidspress. Endast egen uppdragsverksamhet och ett fåtal museer har resurser att klara stora krävande undersökningar. Privata undersökare saknar ofta kompetens och resurser för annat än mindre uppdrag. Den minskade uppdragsvolymen har också minskat möjligheterna för privata undersökare att utvidga sin verksamhet och därmed kunna konkurrera med större och mer etablerade undersökare. Det finns alltså enligt flera förklaringar till att anbudsförfaranden används i begränsad omfattning. skriver i de allmänna råden till verkställighetsföreskrifterna att länsstyrelserna bör se till att "en utveckling undviks som medför att privata intressenter får utföra de mer omfattande undersökningarna medan de mindre utförs av övriga institutioner". Här gör en direkt referens till den formulering som användes i regeringens proposition. Det finns även länsstyrelser som inte tillämpar anbudsförfaranden med hänvisning till resursbrist. i anger i sin verksamhetsplan att man prioriterar snabb handläggning framför kvalitet och konkurrens. redovisar att man inte följer beslut och föreskrifter. Undersökningar med kostnader över 30 prisbasbelopp Revisorerna har granskat samtliga beslut som länsstyrelserna fattat där undersökningskostnaden beräknades uppgå till minst 30 prisbasbelopp. Totalt är det 59 beslut fördelade på 12 länsstyrelser. Besluten avser vanligtvis en särskild undersökning (slutundersökning). Sammanlagt avser besluten beräknade kostnader på . i län svarar för flest beslut med ett sammanlagt värde om . Beslut fattade av länsstyrelserna där undersökningskostnaden beräknades överstiga 30 prisbasbelopp (bbp). Antal beslut totalt och genom urval samt beräknad kostnad i . >30 bbp Antal urval Total kostnad (mkr) Andel av total kostnad (%) 21 0 140,4 42 8 5 15,7 5 7 0 30,2 9 7 0 45,0 13 3 2 34,5 10 3 1 36,4 11 2 0 4,6 1 2 0 3,8 1 2 1 11,4 3 2 0 6,8 2 1 1 2,6 1 1 0 2,7 1 TOTALT 59 10 334,2 100 Källa: Länsstyrelsernas beslut Endast 10 av 59 beslut har föregåtts av ett urvalsförfarande. Dessa 10 beslut är fördelade på 5 länsstyrelser. i använde ett urvalsförfarande i 5 av 8 fall. Inte inför något av de 21 besluten i län använde sig av ett urvalsförfarande. Sammantaget inkom fler än ett anbud inför 8 av de 10 beslut där ett urvalsförfarande tillämpades. Det kostnadsmässigt största beslutet gällde en slutundersökning inför byggandet av genom . Enligt beslutet beräknades kostnaderna för arkeologi uppgå till . Beslutet innebar direktval av den kommunala undersökaren Kulturmiljö. Det kostnadsmässigt näst största beslutet gällde en slutundersökning inför i och var på . Beslutet innebar direktval av Riksantikvarieämbetet-UV, men med krav på att UV skulle samverka med andra undersökare i regionen. Av diagrammen på nästa sida framgår att Riksantikvarieämbetet-UV tillsammans med Kulturmiljö och länsmuseerna dominerar vad gäller de stora arkeologiska uppdragen. Det enda privata företag som har fått egna uppdrag är . I samtliga (tre) fall var det i som tilldelade företaget uppdragen. I två av de tre fallen handlade det om direktval av företaget. Endast i ett fall har därmed en privat undersökare vunnit ett uppdrag i konkurrens. Detta beslut kom att överklagas av . Rättsfallet redovisas närmare i avsnitt 7.1. Anlitade undersökare för arkeologiska undersökningar med en kostnad överstigande 30 prisbasbelopp, 2000-2001 Undersökarens andel av det totala uppdragsvärdet Undersökarens andel av det totala antalet beslut Källa: Länsstyrelsernas beslut Motiv för direktval då urval borde ha tillämpats Som ovan har nämnts får länsstyrelserna, trots att undersökningskostnaden beräknas överstiga 30 prisbasbelopp, tillämpa direktval. I sådana fall krävs dock att det finns särskilda skäl för detta och att det inte finns andra kvalificerade undersökare att tillgå. ger i sina allmänna råd till föreskrifterna exempel på sådana särskilda skäl som kan motivera direktval. Det kan handla om att den tids- och resursåtgång som ett urvalsförfarande innebär bedöms bli alltför omfattande i förhållande till förväntade effektivitetsvinster. Vidare menar att länsstyrelserna bör pröva om ett direktvalsförfarande kan vara befogat om exploatören åberopar synnerlig brådska. Ett vetenskapligt betingat skäl som lyfter fram är att samordning av flera led av en undersökningsprocess kan tala för att en och samma undersökare utför samtliga led. Detta bör då beaktas av redan under arbetet med särskild utredning eller förundersökning. Länsstyrelserna har tillämpat direktval i stället för urval inför 49 av 59 beslut om undersökningar med kostnader överstigande 30 basbelopp. Motiv för direktvalet saknas helt i av besluten. I de beslut där motiv redovisas är följande några exempel: Den institution som genomfört utredning eller förundersökning väljs med hänvisning till vetenskaplig samordning av undersökningsprocessens olika moment. Upphandlingen är tidskrävande, vilket bedöms få avsevärda ekonomiska konsekvenser för exploatören. har inte resurser att hantera ett tidskrävande upphandlingsförfarande. Exploatören har inte begärt att uppdraget ska upphandlas. De åberopade motiven överensstämmer inte alltid med föreskrifterna och de allmänna råden; något som också har konstaterat i sina uppföljningar. menar att länsstyrelserna alltför ofta slentrianmässigt har motiverat direktvalet med att undersökaren besitter hög vetenskaplig kompetens. Ett annat sådant motiv är att länsstyrelserna anför kontinuitetsskäl. Det förekommer också att valt att använda ett direktvalsförfarande, men i kravspecifikationen ställt krav på att olika undersökare ska samarbeta. Ett sådant tillvägagångssätt har stöd i allmänna råd till föreskrifterna. Ett tillvägagångssätt som har tillämpats i län har inneburit att direkt tillfrågat några undersökare med "erforderlig erfarenhet, kompetens och lämplighet" om möjligheten att genomföra geografiskt skilda delar av en undersökning. Dessa har sedan inkommit med undersökningsplaner och kostnadsuppgifter, och har fördelat uppdragen enligt dessa "anbud". Motiv för valet av undersökare Av föreskrifterna till kulturminneslagen framgår att skälen till valet av undersökare skall anges. I de allmänna råden uttrycker dock att motiveringen kan vara mycket kortfattad vid direktval eller om det vid urval endast har lämnats ett anbud. Statsmakterna har ansett att länsstyrelsernas beslut vad gäller val av undersökare ska betraktas som myndighetsutövning. Trots detta saknas motiv för valet av undersökare i 17 av de 59 beslut () som översteg 30 prisbasbelopp. I de fall motiv angavs var dessa ofta allmänt hållna. Det handlade t.ex. om att undersökaren ansågs ha kunskap om trakten, att det fanns ett behov av att upprätthålla en regional undersökares kompetens, att undersökaren hade en unik kompetens eller bedömdes ha samarbetsförmåga. I några fall sammanfaller motivet för direktval med motivet för valet av undersökare. Det gäller exempelvis då länsstyrelserna hänvisar till att det endast finns en kompetent undersökare. I flera beslut av i län saknas motiv för att inte ha tillämpat urval och motiv för valet av undersökare. Då motiv har angivits återkommer ofta exakt samma formuleringar. Av länsstyrelsernas beslut framgår inte om man närmare har analyserat tillgången på undersökare som skulle ha kunnat utföra undersökningen. i län har dock inför ett beslut letat efter undersökare i angränsande regioner som skulle kunna anlitas. Innan fattar beslut om en arkeologisk utredning eller undersökning ska förvissa sig om att den som ska utföra den arkeologiska tjänsten har tillräcklig kunskap för uppgiften. Enligt föreskrifter ska undersökaren ha tillgång till kompetens vad gäller fornlämningens art och betydelse samt undersökningens storlek och inriktning. Undersökaren ska även ha tillgång till kompetens vad gäller det arkeologiska forskningsläget, det geografiska området, aktuella undersökningsmetoder och -tek-niker, omhändertagande och konservering av fornfynd samt dokumentation, kunskaps- och erfarenhetsåterföring. Av de allmänna råden till föreskrifterna framgår att kan kräva att undersökaren styrker sin lämplighet och kompetens. Om undersökaren begår fel i yrkesutövningen ska detta kunna leda till att undersökaren under en prövotid inte anförtros mer omfattande eller komplicerade uppdrag. Regional kompetens värderas högt Länsstyrelserna lägger stor vikt vid den kompetens som avser det geografiska området. Man talar om en lokal eller regional kompetens och behovet av regional kunskapsuppbyggnad. Resultaten från en arkeologisk undersökning betraktas som en del i regionens kulturhistoriska kunskapsuppbyggnad. Därför anses de undersökare som har erfarenhet från arkeologisk verksamhet i länet vara mest lämpade att utföra undersökningen. har också angivit att de länsmuseer som har en väl fungerande undersökningsverksamhet bör ges uppdrag i sådan omfattning och av sådan art att de kan upprätthålla och utveckla sin kompetens. En undersökare som saknar erfarenhet av undersökningar i länet eller är okänd för bör, enligt uppfattning, inte ges några större uppdrag innan undersökaren vunnit förtroende. menar att andra kompetenta undersökare inte ska utestängas från uppdrag, utan att länsstyrelserna bör sträva efter att stimulera mångfalden i den arkeologiska uppdragsverksamheten. Svårt för nya undersökare att få uppdrag Flera undersökare menar att gränserna till vissa län är mer eller mindre stängda för nya undersökare - nya i den bemärkelsen att de inte tidigare tilldelats uppdrag i länet. Både privata undersökare och Riksantikvarieämbetet-UV uppger att de haft svårigheter att få uppdrag i andra län än där de redan är etablerade. Riksantikvarieämbetet-UV - som har en regional organisation - menar att den regionala närvaron är en strategiskt viktig konkurrensfaktor. Det som är avgörande för nya undersökares möjligheter att få uppdrag är länsstyrelsernas inställning till nya alternativ. Två privata undersökare har uppgett för revisorerna att de skriftligen eller på annat sätt erbjudit sina tjänster till samtliga länsstyrelser . Endast drygt hälften av länsstyrelserna uppger i revisorernas enkät att de blivit kontaktade av en eller flera undersökare som velat komma i fråga för uppdrag i länet, men som sedan inte anlitats. De argument som länsstyrelserna anfört i revisorernas enkät för att inte ha anlitat de intresserade undersökarna är att de inte är lämpliga, inte har tillräcklig kompetens eller saknar erfarenhet från länet. Andra argument är att endast haft små uppdrag att fördela, dvs. de har inte varit skyldiga att tillämpa urval och därmed bjuda in nya undersökare. Argument som intresserade privata undersökare har mött från länsstyrelsernas sida är att undersökaren är för liten eller är oprövad i länet. Andra argument har varit att länsstyrelserna betonar vikten av kontinuitet i den arkeologiska processen. Konkurrens, samarbete eller marknadsuppdelning Nästan samtliga länsstyrelser anser att föreskrifter angående förfarandet vid val av undersökare lämnar visst, eller t.o.m. stort, utrymme för anpassning till förhållandena i länet. Undersökare talar om olika regionala kulturer - länsstyrelser som arbetar för konkurrens, samarbete eller marknadsuppdelning. Regeringen har också konstaterat att i de fall flera undersökare bedriver arkeologisk uppdragsverksamhet i ett län har vanligtvis en uppdelning av uppdragen gjorts mellan undersökarna. Uppdragen fördelas utifrån kriterier som undersökningens storlek, art och lokalisering samt undersökarnas kompetens och resurser.