frsrdg · GQ04JO1 · 2003-01-01 00:00:00 — 1990/91:18 om ansvaret för skolan, s. 35 f.) varav framgår att någon annan skolledare inte från rektor kan ta över det ansvar och de skyldigheter denne har enligt författningarna. Eftersom avstängningsärendet här gällde en elev inom komvux som erhöll sin utbildning vid en gymnasieskola, måste man emellertid först ta ställning till en för hela ärendets handläggning avgörande fråga, nämligen om det var styrelsen/rektorn för komvux eller för gymnasieskolan som var behörig att fatta beslut rörande avstängning/interimistisk avstängning. Beträffande komvux som anordnas enligt 11 kap. 6 § skollagen dvs. där kommuner och landsting uppdrar åt andra att anordna komvux stadgas i 2 kap. 8 § förordningen om vuxenutbildning att bestämmelser om rektor alltid avser den rektor inom det offentliga skolväsendet som är ansvarig för ledningen av utbildningen. Förevarande situation har däremot inte reglerats i förordningen. Vid den aktuella tidpunkten hade komvux kommunstyrelsens uppdrag att genomföra på . Som framgått var U.V. registrerad vid komvux men erhöll sin utbildning vid Lövsta landbygdsgymnasium. Komvux samar- betade alltså med en annan skolform inom det offentliga skolväsendet med kommunen som gemensam huvudman. Enligt min mening måste det i ett sådant fall anses följa av skollagens grunder att det är styrelsen respektive rektorn för den skolform där eleven är registrerad som är behörig att fatta beslut i ett avstängningsärende. Det anförda leder fram till att ett interimistiskt beslut om att stänga av U.V. från utbildningen måste fattas av rektorn för komvux och sedan prövas av styrelsen för komvux, vilket vid den i ärendet aktuella tidpunkten var, och alltjämt är, barn- och utbildningsnämnden. Det ligger i sakens natur att det är skolan där undervisningen bedrivs som har kännedom om vad som rent faktiskt inträffat och att gymnasieskolan har att lämna rektorn för komvux erforderlig information när fråga om interimistisk avstängning aktualiseras i ett fall som det förevarande. Vid sidan av frågan om vem som var behörig att ta ställning i avstäng- ningsärendet ger vad som kommit fram anledning att ta upp flera andra frågor rörande handläggningen. Det interimistiska beslutet av avsåg en tidsbegränsad, redan förfluten, period. Att ett beslut är interimistiskt innebär att det gäller till dess något annat förordnas. Det kan således inte, såsom här skedde, tidsbe- gränsas utan gäller till dess att styrelsen för utbildningen avgör ärendet, dock Såvitt framgår av handlingarna var beslutet inte heller för- sett med överklagandeanvisning. Om ett interimistiskt beslut har fattats måste saken anmälas till styrelsen för utbildningen som har att fatta ett efterföljande självständigt beslut i hu- vudsaken. I en till barn- och utbildningsnämnden ställd skrivelse av yrkade att nämnden skulle pröva avstängningen av U.V. Av det anförda framgår att barn- och utbildningsnämnden var, såsom styrelse för komvux, behörig att avgöra avstängningsfrågan. Genom utred- ningen har framkommit att nämnden inte ansåg att det rörde sig om en av- stängning utan om en övergång till individuell undervisning och att nämn- den, på grund av det betraktelsesättet, aldrig prövade beslutet om avstäng- ning. Eftersom ett formellt beslut om interimistisk avstängning fattats fanns det, enligt min mening, inte utrymme för att underlåta att pröva avstängnings- frågan på den grunden att nämnden ansåg att det var fråga om en övergång till individuell undervisning. Med hänsyn till att JO är återhållsam med att uttala sig rörande myndig- heters bedömningar i sakfrågor finner jag inte skäl att ta ställning till om det i förevarande fall i och för sig fanns grund för att besluta om avstäng- ning/interimistisk avstängning. Jag kan emellertid inte underlåta att notera att det i beslutet av inte över huvud taget angetts att det förelåg någon form av risk för andra elever och skolans personal, vilket enligt förord- ningen om vuxenutbildning är en förutsättning för interimistisk avstängning av en elev. Sammanfattningsvis kan jag konstatera att handläggningen av avstäng- ningsfrågan uppvisar anmärkningsvärda brister i en rad avseenden. Påtalade brister medförde bl.a. att U.V. betogs möjligheterna såväl att få yttra sig inför styrelsen för utbildningen och få styrelsens beslut i saken som att genom överklagande föra upp avstängningsfrågan till prövning i domstol. Jag förut- sätter att man från nämndens sida ser till att ärenden av ifrågavarande slag i fortsättningen handläggs i enlighet med gällande lagstiftning. När det gäller U.V:s missnöje med att han, efter det att avstängningsperioden var slut, förmåddes studera på distans och därigenom var utestängd från skolan vill jag anföra följande. Av utredningen framgår att det var biträdande rektorn vid Lövsta lands- bygdsgymnasium som, bl.a. efter samråd med kuratorn vid komvux, besluta- de att U.V. skulle bedriva studier enskilt. Det har inte framkommit vad som var den rättsliga grunden för beslutet. var elev inom komvux torde det ha varit den ovan beskrivna bestämmelsen i 2 kap. 13 § förordning- en om vuxenutbildning som kunnat komma i fråga. När det gäller en elev inom komvux som får sin utbildning vid en gymna- sieskola är det på motsvarande sätt som i fråga om avstängning i praktiken den skola där undervisningen bedrivs som har de bästa möjligheterna att uppmärksamma om det föreligger sådana särskilda förhållanden som kan föranleda beslut om enskild undervisning. Vad avser den formella hantering en finner jag emellertid att författningsregleringen inte kan tolkas på annat sätt än att ett sådant beslut måste fattas av ledningen för komvux. Biträdande rektorn vid Lövsta landsbygdsgymnasium var således inte, enligt min upp- fattning, behörig att fatta beslut om enskild undervisning för U.V. Med hän- syn till att det kan finnas ett visst utrymme för en annan tolkning av bestäm- melsen vill jag dock inte rikta kritik mot skolan i detta avseende utan nöjer mig med de uttalanden som jag gjort. Huruvida det i förevarande fall förelegat särskilda skäl att anordna enskild undervisning är en sådan bedömningsfråga som JO regelmässigt inte anlägger några synpunkter på. Jag gör därför inget uttalande i den delen. Avslutnings- vis vill jag dock rent allmänt framhålla vikten av att frågan om övergång till enskild undervisning inte hanteras på ett sådant sätt att eleven uppfattar den enskilda undervisningen som en form av disciplinär åtgärd. De oklarheter som i ärendet framkommit rörande behörighet att fatta beslut i olika frågor är av den karaktären att det kan antas att de medför problem mer generellt. Jag finner därför anledning att sända en kopia av beslutet till Ut- bildningsdepartementet. Med den delvis allvarliga kritik som framgår av det anförda avslutas ärendet. Handläggningen av ett elevvårdsärende i en gymnasieskola. Fråga om eleven varit avstängd från praktikplats och om utformningen av skrivelser till eleven (Dnr 1185-2000) I en anmälan, som inkom till JO , framförde I.M., C.M. klagomål mot hur rektorn vid Vårdgymnasiet i hade handlagt ett elevvårdsärende gällande A.M. De gjorde bl.a. gällande att hade brutit mot alla svenska skolregler och att A.M. hade blivit orätt- vist behandlad och förföljd av rektorn. Av anmälan framgick bl.a. följande. gick tredje året på Vårdgymna- siet i . Han kom i samband därmed i bråk med en annan person. blev i anledning av den inträffade händelsen misstänkt för att ha gjort sig skyldig till misshandel. ringde och meddelade att A.M. skulle bli avstängd från skolan . Vid ett möte på skolan meddelade hon att A.M. hade blivit avstängd från skolan. I samband därmed uppgav hon även att hon skulle skicka beslutet till dem per post. erhöll de ett brev, som var daterat . I detta angavs det bl.a. att A.M. var avstängd från skolan mellan och . Beslutet stred mot gällande regler för skolan eftersom avstäng- ningen varade längre än , A.M. inte hade fått möjlighet att yttra sig innan beslutet meddelades. Vidare saknades överklagandehänvisning. Anmälan remitterades till Landstingsdirektören, , för utredning och yttrande. inkom ytterligare en skrivelse från anmälarna. Till den- na fogades kopior av två brev, daterade och , som A.M. hade erhållit från . överlämnade som sitt remissvar ett yttrande upprättat av per- sonaldirektören , vari anfördes bl.a. följande. är elev i årskurs 3 vid Vårdgymnasiet i . -03-31 var det planerat att M. skulle ha praktikutbildning (APU) på region- psykiatrin i . 2627/2 råkade M. i dispyt med några andra ungdomar på ett dansställe. Den 1/3 hämtades M. på praktikplatsen av polis. Enligt uppgift från polisen var M. misstänkt för misshandel och häktades. M. släpptes ur häktet först den 7/3. Den 8/3 hade rektor samtal med A., fadern och en syster. A. in- formeras då om att han inte kan gå tillbaka till avdelningen. Han informeras också om gymnasieförordningens bestämmelser angående avstängning. Bl a ger förordningen rektor möjlighet att i väntan på styrelsens beslut interimis- tiskt avstänga M. Kopia på författningstexten överlämnades. meddelar avdelningen skriftligen att M. inte kan återgå dit för praktik. meddelar rektor skriftligen sitt beslut om att man tvingats in- ställa planerad praktikutbildning. Beslutet innebär således inte en formell avstängning från skolan. Praktikplatsen har efter samråd med förvaltnings- ledningen kontaktat rektor och meddelat att man är villig att låta M. praktisera i verksamheten. Praktik inom psykiatrin ställer stora krav på förtroendefullt uppträdande. Denna information har senare vidimerats skriftli- gen i särskilt mail (bifogas; här utelämnad, JO:s anm.). meddelar rektor att man försöker finna alternativa lösningar vad gäller praktiken. Det är dock inte möjligt med hänsyn till kraven på god handledning och lärarstöd att förlägga den inom den ordinarie terminstiden. Rektor har vid ett antal tillfällen haft samtal med såväl M. som del av hans familj. När det gäller samtalen med A.M. har dialogen fungerat väl och utan större komplikationer. Det bör tydliggöras att A. är myndig. Samtalen med familjen har skett under mer upprörda former och har försvårats av språkpro- blem och kulturella skillnader. Enligt vår uppfattning har rektor följt givna regler, haft återkommande kontakt med den berörde samt tjänstvilligt erbjudit att försöka lösa praktik- frågan på rimligt sätt. Till remissvaret fogades bl.a. en redogörelse, daterad , av över hanteringen av det ifrågavarande ärendet samt kopior av två brev, daterade den 21 och , från till A.M. I brevet anförde följande. Vill informera Dig om att Du för tillfället är avstängd från vårdgymnasiet 1/331/3 2000. Skälet härtill är Du väl medveten om. Du kommer att få ett formellt beslut från . Tingsrättens beslut får sedan ligga till grund för fortsatt handläggning. Avdelning 53 har också meddelat att Du ej kan göra Din praktik (APU) inom psykiatrin under nuvarande omständigheter. Information om tillfällig avstängning har lämnats till CSN. Är något oklart kan Du kontakta mig. I brevet anförde följande. Härmed informeras Du om att vi med anledning av åtal om misshandel nöd- gats inställa din APU-period. Detta innebär inte någon formell avstängning från skolan. CSN är meddelad. Efter att åtal har prövats i tingsrätten önskar jag träffa Dig för att diskutera Dina fortsatta studier och möjlighet att inhämta Din förlorade APU-tid. Anmälarna kommenterade remissvaret och vidhöll därvid att A.M. hade blivit avstängd från skolan och att avstängningsbeslutet stred mot gällande regler. Från , i kommun, har inhäm- tats att Vårdgymnasiet i flyttades över till den kommunala gymnasieskolan Teknikum och att utbildningen där finns som ett särskilt program vid gymnasiet. I beslut anförde JO följande. Den rättsliga grunden för disciplinära åtgärder mot elever vid gymnasieskolan finns i 15 kap. 14 § skollagen (1985:1100). Av bestämmelsen framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, i fråga om ut- bildning enligt skollagen efter skolpliktens upphörande, meddela föreskrifter om disciplinära åtgärder och skiljande av elev från viss utbildning. De närmare bestämmelserna om disciplinära åtgärder mot elev vid gymna- sieskola fanns som ärendet avser i 6 kap. 2831 §§ gymna- sieförordningen (1992:394). I förordningens 6 kap. 29 § anges bl.a. att elev får stängas av från under- visningen helt eller delvis av terminen eller förvisas från kommunens eller gymnasieskola om syftet med vissa i 6 kap. 28 § angivna åtgärder inte uppnås eller om elevens uppförande kan antas inverka skadligt på andra elever eller det finns andra särskilda skäl. Av 6 kap. 30 § framgår att fråga om avstängning eller förvisning avgörs av styrelsen för utbildningen. Om det bedöms nödvändigt med hänsyn till risken för andra elever och skolans personal får rektor, i avvaktan på att styrelsen skall avgöra ett ärende om avstängning eller förvisning, besluta att med ome- delbar verkan interimistiskt avstänga en elev. Ett beslut om interimistisk av- stängning gäller till dess ärendet prövats av styrelsen, dock längst . Vidare anges i 6 kap. 31 § bl.a. att styrelsen för utbildningen skall se till att det i ett ärende om avstängning eller förvisning finns en utredning som allsi- digt klarlägger de omständigheter som är av betydelse för ärendets bedöm- ning. Eleven och, i fråga om en elev som inte har fyllt och inte heller har ingått äktenskap, elevens vårdnadshavare skall få tillfälle att muntligen yttra sig inför styrelsen för utbildningen. Av förordningens 12 kap. 1 § och 22 a § förvaltningslagen (1986:223) följer att beslut om avstängning och förvisning samt beslut om interimistisk avstängning kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Av utredningen framgår bl.a. att A.M. har erhållit två brev daterade den 21 och från vårdgymnasiets rektor . har, såvitt jag har förstått det, med hänsyn till innehållet i brevet tillbakavisat anmälarnas påstående om att A.M. med anledning av hän- delsen skulle ha blivit avstängd från sina studier vid vårdgymnasiet. Enligt mening har det endast varit fråga om att den praktik som A.M. skulle genomgå blev inställd. Mot att det endast skulle ha varit fråga om att planerad praktik ställdes in talar emellertid brevet till A.M. Ordalydelsen i detta brev kan enligt min mening inte uppfattas på något annat sätt än att det hade fattats ett interimistiskt beslut enligt 6 kap. 30 § gymnasieförordningen om att stänga av A.M. Huruvida avsikten var att stänga av A.M. från skolan eller om syftet endast var att ge honom besked om att planerad praktik hade ställts in går med hänsyn till de motstridiga besked som ges i breven inte att avgöra. Utredningen i övrigt, och jag tänker då främst på vad som har framkommit beträffande det möte som ägde rum , ger inte heller något svar på denna fråga. är emellertid inte längre huvud- man för utbildningen. Med hänsyn härtill och då jag inte finner det sannolikt att ytterligare utredningsåtgärder från min sida skulle bringa klarhet i saken, anser jag inte att det finns skäl för mig att utreda frågan vidare. Innehållet i de ifrågavarande breven till A.M. ger mig dock anledning till följande uttalande. Det är självklart av största vikt att språkbehandlingen i en myndighets skrivelser och beslut är sådan att det tydligt framgår vad som avses och om det är fråga om ett beslut eller inte. Som jag har anfört ovan talar ordalydelsen i brevet för att ett beslut om att stänga av A.M. från skolan har fattats som brevet ger in- tryck av att så inte var fallet. Att två brev gällande samma sak utformas på ett sådant sätt att de ger olika besked i en fråga är anmärkningsvärt och givetvis inte acceptabelt. Eftersom det, enligt vad har anfört, inte har varit fråga om en avstängning, var det vidare inte heller lämpligt att använda ordet avstängd i brevet om härmed avsågs att A.M. inte längre var välkommen till sin praktiktjänstgöring. Användandet av detta ord har också fått mycket olyckliga konsekvenser då A.M. och hans familj uppfattade ordet på det sätt som faller sig naturligt vid ett normalt språkbruk. Jag är mot bakgrund av det anförda kritisk till hur skrivelserna har utformats. Brevens utformning ger enligt min mening även anledning att ifrågasätta om inte kun- skaperna vad gäller den lagstiftning om disciplinära åtgärder mot elever vid gymnasieskolan som jag har redogjort för ovan har varit bristfälliga. Med hänsyn till att är huvudman för utbildningen finner jag dock inte skäl till något ytterligare uttalande utan låter saken bero med vad jag nu har anfört. Vad som i övrigt har förekommit i ärendet föranleder inte något uttalande eller någon annan åtgärd från min sida. Ärendet avslutas med den kritik som ligger i det ovan sagda. Handläggningen av ett återkravsärende; bl.a. fråga om () varit förhindrad att ompröva ett beslut innan Regeringsrätten prövat en begäran om rättsprövning av beslutet (Dnr 3072-2000) I en anmälan till JO framförde F.N. klagomål mot CSN angående hand- läggningen av ett återkravsärende, m.m. En sammanfattning av huvudpunk- terna i anmälan lämnas i det följande. beslutade CSN i att bevilja studiemedel för /2000. Enligt CSN skulle den sista utbetalningen för höstter- minen 1999 verkställas . skickade F.N. ett brev till CSN där han meddelade att hans inkomst skulle komma att bli så hög att han inte var berättigad till den planerade utbetalning- en. Brevet kom emellertid inte fram , varför F.N. blev återbetalningsskyl- dig med . Han blev också skyldig att betala ränta med för perioden den 29 november 1999den och en expeditionsavgift om . F.N. begärde omprövning av beslutet (CSN:s ärende 2000-2371-2631, JO:s anm.). meddelade CSN att begäran hade mottagits och att handläggningstiden uppgick . Enligt F.N. var det fel att påföra ränta för den tid då det inte existerade nå- gon skuld och han saknade möjlighet att betala in skulden. Vi- dare var det, enligt honom, orimligt att skicka ut ett inbetalningskort och påföra en expeditionsavgift om i stället för att minska kommande stu- diemedel med samma belopp. I samband med begäran om omprövning av återkravsbeslutet framställdes ett yrkande om inhibition såvitt avsåg räntekra- vet och expeditionsavgiften (dvs. ett yrkande om att det tidigare beslutet i dessa delar tills vidare inte skulle gälla). CSN inhiberade emellertid hela kra- vet, dvs. även kapitalbeloppet om , utan yrkande. Han utgick från detta eftersom CSN inte skickade några inbetalningskort. beslu- tade CSN:s huvudkontor att inte ändra det tidigare beslutet. F.N. ansökte om rättsprövning av beslutet i Kammarrätten i . Han yrkade även inhi- bition av beslutet. Kammarrätten avvisade ansökningen i beslut (kammarrättens mål nr 1379-2000, JO:s anm). Kammarrättens avvis- ningsbeslut överklagades till Regeringsrätten (Regeringsrättens mål nr 3761- 2000, JO:s anm.). fattade CSN beslut om verkställighet och begärde bl.a. i ränta avseende tiden fram till då beloppet förföll till betalning. Beslutet föranledde F.N. att framställa ett nytt inhibitionsyrkande och att begära en förnyad prövning vid CSN:s huvudkontor (CSN:s ärende 2000-2379-19394, JO:s anm.). Regionjuristen svarade att CSN var förhindrad att pröva hans omprövningsbegäran och inhibitionsbegäran eftersom ärendet låg i Regeringsrätten. Något beslut skulle inte komma att fattas förrän Regeringsrätten hade avgjort sitt ärende. Mot den angivna bakgrunden ställde F.N. följande frågor. 1.Var det riktigt och får CSN fatta beslut om att påföra mig ränta för en period när någon skuld inte existerar? 2.Får CSN påföra mig ränta för en period när jag förvägras möjligheten att återbetala kravet? 3.Borde inte CSN ha minskat mina studiemedel kommande termin med återbetalningskravet istället för att tvinga mig att återbetala summan och på så sätt påföra mig en onödig expeditionsavgift? 4.Var det korrekt att gå utöver mitt yrkande och inhibera även själva återbetalningskravet på när jag uttryckligen begär att få betala detta? 5.Borde inte CSN i ha fattat beslut angående min begäran om omprövning snabbare än efter det att begäran kom in till myndigheten? 6.Borde inte CSN ha verkställt återbetalningen snabbare än två måna- der efter det att huvudkontoret avslagit min begäran om omprövning? 7.Är CSN:s bedömning riktig vad beträffar att de är förhindrade att ompröva det nya beslutet då ärendet ligger i Regeringsrätten men inte förhindrade att verkställa kravet? 8.Borde inte jag ha informerats tydligare om CSN:s kontakt med Re- geringsrätten så att jag också fått vetskap om deras åsikter i frågan? 9.Är inte CSN:s återkravsbeslut , (2000, JO:s anm.) felaktiga då de påfört mig en betydligt högre ränta än vad som skulle utgått om de inte gått utöver mitt yrkande i inhibitionsbegäran ? Inledningsvis infordrades och granskades vissa handlingar i CSN:s ärenden 2000-2371-2631 och 2000-2379-19394. Vid granskningen uppmärksammades bl.a. att ett e-postmeddelande hade inkommit till CSN och att detta, enligt vad som angavs i en missivskrivelse från CSN:s dåvarande regionjurist , inte hade varit möjligt att återfinna bland handlingarna i ärendet. CSN anmodades att inkomma med utredning och yttrande dels i anledning av vad anmälaren hade anfört om handläggningen av omprövningsärendena 2000-2371-2631 och 2000-2379-19394, dels dokumentationen av ett e-post- meddelande som F.N. hade skickat . CSN, genom generaldirektören , avgav följande remiss- svar. F.N. beviljades studiemedel endast studiebidrag såvitt nu är av intresse, för tiden den 1 september 1999den genom beslut . I ansökan om studiemedel uppgav han att hans inkomst under det andra kalenderhalvåret beräknades uppgå till . anmälde han att han beräknade sin inkomst till . meddelade han att hans inkomst hade överskridit och att den skulle bli högre än så eftersom han hade fått ett extrajobb. Han be- gärde bl.a. att få en ny blankett för anmälan om inkomständring. gav F.N., på en av CSN tillhandahållen blankett, in en ny anmälan om ändrad inkomst i vilken han beräknade inkomsten till . Eftersom hans inkomst översteg gällande fribelopp om omprövade CSN hans rätt till studiemedel med hänsyn härtill. Till följd härav reducerades de återstående utbetalningarna av studiemedel avse- ende . I mitterminsförsäkran/begäran om utbetalning inkommen till CSN uppgav F.N. ånyo sin inkomst för det andra till . inkom till CSN en skrivelse från F.N. i vilken han anmälde att hans inkomst för det andra kalenderhalvåret skulle uppgå till . I anledning härav meddelade CSN i beslut att den anmälda inkomsten föranledde att hans studiemedel skulle reduceras. Efter- som studiemedel betalas ut i förskott hade CSN verkställt den sista utbetalningen av studiemedel till F.N. avseende . CSN kunde därför i beslutet inte ändra tidigare beslut om studiemedel till hans nackdel enligt 4 kap. 28 § studiestödsförordningen (1973:418, JO:s anm.). Detta lagrum stadgar att ändring till den studerandes nackdel endast får ske om två villkor är uppfyllda varav det ena är att änd- ringen skall kunna ske genom avdrag på studiemedel som betalas ut under samma kalenderhalvår. Således återstod för CSN endast att återkräva för mycket utbetalade studiemedel enligt 9 kap. 2 § studiestödslagen (1973:349, JO:s anm.). F.N. underrättades därför i beslutet att för mycket utbetalat studiemedel skulle krävas tillbaka samt att ett särskilt beslut skulle översändas i anledning härav. meddelade CSN ett beslut, expedierat , enligt vilket F.N. med hänsyn till den anmälda inkomsten om hade fått studiemedel utbetalat med för mycket och att beloppet exklusive ränta om samt en expeditionsavgift om skulle återbetalas per . Räntan beräknades fr.o.m. tidpunkten för den senaste utbe- talningen av studiemedel, , t.o.m. förfallodatum för återkravet. F.N. begärde i en skrivelse inkommen till CSN ompröv- ning av beslutet om återkrav, CSN:s omprövningsärende 2000-2371-2631. Han yrkade att återbetalningsskyldigheten skulle fastställas till , att kravet på ränta och expeditionsavgift skulle avskrivas samt att återbetalningen skulle verkställas genom minskning av hans studiemedel för .