frsrdg · GQ04RR10 · 2003-01-01 00:00:00 — Andel sökande som uppger att de har en handlingsplan. Målnivån för respektive län är beräknad så att alla län ska förbättra sitt resultat jämfört med kvartal tre 2001. Län med ett lägre resultat 2001 ska förbättra resultatet mer. Andel i arbete efter arbetsmarknadsutbildning. I samtliga län ska av deltagarna vara i arbete efter avslutad arbetsmarknadsutbildning. Antalet långtidsinskrivna ska uppgå till högst 42 000 personer i genomsnitt . Utgångspunkt är läget sista . Hänsyn har sedan tagits till beräknat in- och utflöde för respektive län och dess trendförändring samt till inskrivningstidens längd. I genomsnitt ska minst 59 000 arbetshandikappade personer ha lämplig sysselsättning för medel under anslaget 22:4. Utgångspunkten för länsmål är respektive läns andel av antalet i handikapprogram . Länen ska ha motsvarande andel av riksmålet . Andelen övergångar från lönebidrag till osubventionerat arbete ska öka jämfört med föregående år och omprövningsbeslut ska i genomsnitt ha en lägre bidragsnivå än föregående beslut. Lämplig statistik och värden saknas. Resultatredovisning kommer att ske i samband med kvartalsrapporterna till regeringen. Källor: AMS (2002c) samt muntliga uppgifter från AMS. Riktlinjerna innehåller också AMS tolkning och precisering av vissa av målen. Målnivån för riket för mål 1 sätts av AMS. Den har preciserats till att i genomsnitt av arbetsgivarna ska få tillräckligt med sökande för att kunna anställa inom rimlig tid. En nyhet är att AMS getts möjlighet att formulera den mer explicita utformningen av mål 2. Regeringens mål att korta arbetslöshetstiderna genom en effektiv sökprocess har då utformats som att andelen sökande som uppger att man har en handlingsplan ska uppgå till . Övriga mål är utformade enligt regleringsbrevet. En annan nyhet är att mål 1 och 2 har länsfördelats. var målen nationella, dvs. samtliga län hade samma målnivå. AMS har dock valt att inte länsfördela mål 3, dvs. samtliga län har samma målnivå. Motivet till detta är, enligt AMS, att målnivån upplevs som orealistisk. Mål 4 och 5 har redan tidigare länsfördelats efter olika modeller. Målnivåerna har i högre utsträckning än tidigare formulerats i dialog med länsarbetsnämnderna. Ett första förslag till målnivåer skickades ut i Länsarbetsnämnderna fick återkomma med synpunkter. Efter behandling i AMS ledningsgrupp reviderades målnivåerna för vissa län. Fördelningsmodellen för mål 4 omarbetades också. Länsarbetsnämndernas fördelning av verksamhetsmålen De modeller som utnyttjas av de fyra länsarbetsnämnderna för att fördela verksamhetsmålen till kontoren avviker i hög grad från de som tillämpas av AMS. Framför allt gäller detta mål 1, 2 och 4 (Tabell 6.7). Mål 1 och 2 har i huvudsak inte differentierats. I 2, 3 och 4 har alla kontor samma målnivå som länen. Det är endast 1 som infört en liknande differentiering som AMS. När det gäller mål 4 tillämpas betydligt enklare modeller än AMS. I huvudsak sker fördelningen genom bud eller med utgångspunkt från utvecklingen av antalet långtidsinskrivna. Tre av länen tillämpar samma fördelningsmetod som AMS för mål 3, dvs. ingen ytterligare fördelning. I 1 har däremot kontoren fått ge bud som aggregerat motsvarar länsmålet. Fördelningen av mål 5 har i samtliga fyra län stora likheter med den modell som tillämpas av AMS. Tabell 6.7 Länsarbetsnämndernas fördelning av verksamhetsmålen Mål 1 2 3 4 1. Tillräckligt med sökande Kontor med ett lägre resultat ska uppvisa en större förbättring. Kontoren har samma mål-- nivå som länet Kontoren har samma mål- nivå som länet Kontoren har samma mål- nivå som länet 2. Handlingsplaner Kontor med ett lägre resultat ska uppvisa en större förbättring. Kontoren har samma mål- nivå som länet Kontoren har samma mål- nivå som länet Kontoren har samma mål- nivå som länet 3. Arbete efter AMU Kontor med ett lägre resultat ska uppvisa en större förbättring. Kontoren har samma mål- nivå som länet Kontoren har samma mål- nivå som länet Kontoren har samma mål- nivå som länet 4. Långtidsin-skrivna Kontoren har fått ge bud som varit utgångspunkt för dialog så att länet har ett aggregerat kontorssnitt som motsvarar länsmålet Utgångspunkten är nuläget (dec). Justeringar har sedan skett efter arbetsmarknadsläget för resp. kontor. - Andel långtidsinskrivna av obalansen - Anmälda mer än 8 år - Långtidsinskrivna över 57 år - Olika spärrar Fördelningen baseras dels på utvecklingen under föregående år, dels på slutvärdet föregående år. Arbets-handi-kappade I huvudsak är utgångspunkten nivån Utgångspunkten är nuläget (dec). Justeringar har sedan skett efter arbetsmarknadsläget för resp. kontor. Volymmålen är beräknade utifrån resp. kontors medelstilldelning med en schablonkostnad per lönebidrag/OSA. Enligt den fördelningsmodell som utnyttjas vid fördelningen av anslaget 6. bidrag Ej fördelat. Analys av fördelningen av verksamhetsmål AMS modeller försvårar en analys av måluppfyllelsen Införandet och utformningen av modeller för att fördela verksamhetsmål kan få avsevärda konsekvenser. Den länsvisa fördelningen av mål 1 är en nyhet . Fördelningsmodellen baseras endast på tidigare uppnådda resultat. Modellen innebär skärpta resultatkrav för vissa län. Exempelvis måste ett län förbättra sitt resultat från . För andra län blir kraven på resultatförbättringar marginella och i vissa fall oförändrade. Förändringarna orsakas av att fördelningsmodellen endast baseras på tidigare resultat och inte tar hänsyn till faktorer som kan påverka möjligheten till måluppfyllelse och som de enskilda länen inte har något inflytande över. Det gäller t.ex. arbetsmarknadsläget som är en faktor som länen själva inte kan påverka, men som har ett stort inflytande på måluppfyllelsen (se avsnitt 6.4). Frånvaron av fördelningsmodeller kan även få liknande konsekvenser. Mål 3 har inte länsfördelats utan alla län har samma resultatkrav. Det innebär att vissa län måste förbättra sitt resultat från , medan kraven på resultatförbättringar för andra län blir väldigt låga. På ett liknande sätt som för mål 1 tas ingen hänsyn till faktorer som länen inte själva kan påverka. Orsaken till att målet inte har länsfördelats är som tidigare framgått att nivån upplevs som orealistisk. De modeller som utnyttjas för att fördela mål 1 och 3 innebär att det inte är speciellt meningsfullt att analysera länens måluppfyllelse. Den påverkas av ett antal faktorer som länen inte kan påverka och som inte finns med i modellerna. En faktor som ytterligare starkt försvårar en analys av måluppfyllelsen och en jämförelse mellan länen är att resultatmätningen i vissa fall baseras på urvalsundersökningar. Detta diskuteras mer i detalj i avsnitt 6.6. Svårt att förutse utfallet En rimlig utgångspunkt är att modellerna bör präglas av en viss stabilitet och inte vara alltför komplexa. Fördelningsmodellen för mål 4 har förändrats . Den är så pass komplicerad att det är högst osäkert om det på något enkelt sätt går att förutse utfallet. Det kan därmed också vara svårt att förutse hur arbetet med långtidsinskrivna kan komma att påverka nästa års fördelning. Den senare aspekten förstärks naturligtvis om modellerna förändras alltför ofta. Mål, medel och skyldigheter En annan aspekt rör utformningen av mål 2 som är det enda mål som AMS har getts möjlighet att formulera. AMS har formulerat målet som så att andelen sökande som uppger att de har en handlingsplan ska uppgå till . Som framgår av kapitel 4 är det redan angett i förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten att arbetssökande ska ha en individuell handlingsplan, dvs. det förutsätts ingå i förmedlingens arbetssätt. Enligt AMS motiveras målet med att förmedlingarna inte klarat skyldigheten enligt förordningen. Det används för att målgruppen inte upplever sig ha en plan. Som målet utformats innebär det dock en ambitionssänkning gentemot förordningen. Det förutsätter naturligtvis också att det finns ett mer eller mindre direkt samband mellan handlingsplaner och en effektiv sökprocess (se avsnitt 4.2). Som redan diskuterats i kapitel 4 kan handlingsplaner vidare mer ses som ett medel än ett mål. Det kan diskuteras varför mål 2 har länsfördelats och inte är ett nationellt mål, dvs. lika för samtliga län. Målet kan mer ses som en indikator på den inre effektiviteten och den bör i möjligaste mån vara likartad mellan länen. Det torde också vara en strävan i det s.k. 5-punktsprogrammet. Ett naturligt alternativ är annars att eventuella skillnader i produktivitet avspeglas i resursfördelningen. Detta diskuteras mer i detalj i avsnitt 6.4. Länsarbetsnämnderna differentierar målen i liten utsträckning De fyra län som granskningen avser har i samtliga fall samma verksamhetsmål som angetts i AMS riktlinjer. och AMS verksamhetsmål har således fått fullt genomslag. Vid de intervjuer som genomförts vid länsarbetsnämnderna har det i flera fall framförts önskemål om att i högre grad kunna sätta lokala mål eller göra lokala anpassningar. En sådan möjlighet finns redan nu inom ramen för de verksamhetsmål som sätts av AMS. Som framgår av Tabell 6.7 har dock denna möjlighet utnyttjats i begränsad omfattning för mål 1 och 3. Tre av länen har valt samma målnivå för samtliga kontor, dvs. det sker ingen anpassning efter förutsättningarna på den lokala arbetsmarknaden. I många fall varierar dock resultaten kraftigt inom länen. I ett av länen varierade exempelvis andelen i arbete efter arbetsmarknadsutbildning mellan . Trots detta har samtliga kontor i länet samma målnivå. Det kan naturligtvis diskuteras hur ett kontor med ett utfall på upplever ett mål på och vilken tilltro till resultatstyrningsprocessen det får. Motivet till denna form av resultatstyrning har bl.a. angetts vara rättviseskäl och att det upplevs som svårt att fördela mål till kommuner som t.ex. gränsar till varandra. Mål 4 och 5 upplevs däremot inte som problematiska att fördela till kontoren. Till skillnad från AMS har tre av länen inte valt att fördela mål 2 vidare. Detta förefaller också naturligt mot bakgrund av den tidigare diskussionen. Om detta är medvetet eller omedvetet är svårt att bedöma. Liten koppling till prognoserna En ytterligare aspekt rör kopplingen till arbetsmarknadsprognoserna. I AMS föreskrifter anges att de mål för verksamheten som fastställs ska utgå från den marknadsbedömning som nämnden gör för länet. Denna bedömning förefaller dock spela en liten roll. Som framgått sker i flertalet fall ingen nedbrytning av mål 1 och 3 och övriga nedbrytningar baseras på historiska data. AMS intentioner får inte genomslag hos nämnderna En viktig sammanfattande aspekt rör vilka intentioner AMS har i samband med fördelningen och vilken genomslagskraft dessa får. En rimlig utgångspunkt är att AMS fördelning bör avspegla regionala variationer i arbetsmarknadsläget och andra faktorer som bedöms som betydelsefulla. Fördelningen inom länen bör på ett liknande sätt anpassas till lokala variationer. Som redan framgått är det knappast fallet för mål 1-3. AMS har utnyttjat modeller som inte avspeglar efterfrågeläget och nämnderna har i huvudsak valt att inte ta hänsyn till några fördelningsfaktorer alls. Oberoende av vad som styrt utformningen av modellerna har dock AMS intentioner bakom fördelningen i huvudsak inte överförts till länen. I huvudsak fundamentalt olika system används således inom samma organisation för att fördela mål. Det kan därför ifrågasättas om mål 1-3 längre kan betraktas som styrinstrument. På ett liknande sätt har AMS valt att utnyttja en mycket komplicerad modell vid fördelningen av mål 4. Länsarbetsnämnderna använder betydligt enklare modeller. Ett antal olika modeller utnyttjas således för att ta hänsyn till i princip samma sak, nämligen regionala eller lokala variationer i antalet långtidsinskrivna. Hur accepterade är målen inom AMS? Det kan diskuteras hur accepterade målen är inom AMS. uppnåddes inget av målen och vissa mål har varit svåra att uppfylla . Som framgått av kapitel 3 har vissa av verksamhetsmålen skärpts , medan andra är oförändrade. förväntades en viss, dock mycket begränsad, ökning av arbetslösheten 2002. Enligt AMS generaldirektörs rapport från ledningsgruppens möte upplevdes verksamhetsmålen som tuffa. Framför allt målet om arbete efter arbetsmarknadsutbildning och antalet långtidsinskrivna ansågs som tuffa mål i dagens vikande konjunktur. En alltför långvarig och djup konjunkturavmattning skulle innebära en stor risk att målen inte uppnås (AMS, 2002d). I tidningen (2002) menar AMS generaldirektör att det kan bli nödvändigt med såväl nya åtgärder som att äska nya medel för att klara målen. AMS generaldirektör förtydligar: "Målen är nästintill omöjliga att uppnå i dagens konjunkturläge. Men eftersom regeringen har gett oss det här uppdraget är det upp till oss att se över hela vår arsenal av instrument och sedan återkomma till regeringen med konkreta förslag." sägs: "Detta är ett regleringsbrev som betonar långsiktighet och kontinuitet i arbetsmarknadspolitiken, vilket är i linje med AMS egen skrivelse." I takt med att anslagen utökats har dock AMS uppfattning förändrats. I generaldirektörens rapport från ledningsgruppens möte sägs följande (AMS, 2002i). "Arbetsförmedlingen gör fortsatta förbättringar och resultaten har utvecklats positivt . Resultatet är 63 gröna, klarade, mål och 47 röda, ännu ej uppnådda mål . Det är ett bra utfall ! Även om det förstås finns fortsatta utvecklingsmöjligheter." Regeringen tilldelar AMS medel för hela verksamheten inom AMV, dvs. anslagen disponeras av AMS. AMS ska därefter fördela de resurser som står till verkets förfogande vidare till länsarbetsnämnderna. Varje län fördelar därefter resurserna efter principer som fastställs på länsnivå. AMV:s verksamhet är i huvudsak kopplad till fyra anslag. Anslagen är 22:1 förvaltningskostnader, 22:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd, 22:3 Köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kostnader samt 22:4 Särskilda insatser för arbetshandikappade. Dessa anslag fördelas separat och det utnyttjas ett antal olika modeller, centralt och regionalt, i samband med fördelningen. I detta avsnitt redovisas de modeller som utnyttjas vid fördelningen av förvaltningsanslaget. De kan sägas utgöra principiella exempel på de modeller som utnyttjas i samband med resursfördelningen. Övriga modeller som utnyttjas vid fördelningen av resurser redovisas och analyseras i bilaga 8. AMS modell för fördelning av förvaltningsanslaget bygger på tre delar: uppdrag, service och tröghet. Tabell 6.8 Fördelningsmodeller för förvaltningsanslaget Uppdrag Service Tröghet - Platser 0,3 - Länsyta 1/6 - Antal kommuner 1/6 - 1/6 - Befolkning 1/4 - Regionalt grundanslag 1/4 - Nuvarande fördelning Den dominerande delen är uppdrag som ska avspegla vilka arbetsinsatser som krävs inom respektive län. Den består av tre delar som beskriver förmedlingens huvudsakliga arbetsuppgifter. Kriteriet ska avspegla insatserna som riktas mot arbetsgivare. Kriteriet ska ge en uppfattning om uppgifterna för platsförmedling, vägledning, kontrollrutiner etc. Kriteriet ska återspegla åtgärdsplaceringar och annat kringarbete. Servicedelen ska avspegla att AMV, som offentlig och rikstäckande verksamhet, har ett ansvar för att servicen från arbetsförmedlingen är rimligt tillgänglig i hela landet, dvs. även i de delar som inte är så tätt befolkade. Fördelningskriterierna framgår av Tabell 6.8. Tröghetsfaktorn består av föregående års förvaltningsanslag, dvs. vid fördelningen av anslag vägs anslaget in. Syftet är att detta ska utgöra en spärr mot alltför stora förändringar mellan . AMS har i beräkningen av grundtilldelningen infört ytterligare spärrar som innebär att den modellfördelade grundtilldelningen, jämförd med tilldelningen , inte får öka eller minska med mer än högst . I avsnittet redovisas de grundmodeller som utnyttjas av de fyra länsarbetsnämnderna. I likhet med AMS fördelar även nämnderna vissa medel efter andra principer, men dessa berörs inte här. Det finns även möjligheter att omfördela . De fyra länsarbetsnämndernas fördelningsmodeller framgår av Tabell 6.9. I huvudsak förefaller varje län ha en del som ska avspegla någon form av grundtilldelning eller uppdrag. Ett annat gemensamt drag, liksom med AMS modell, är att platserna har en låg vikt i modellerna. I övrigt är modellerna relativt olika. Det är endast 2 som har en modell som kan sägas ha en liknande konstruktion som AMS. 3 fäster stor vikt vid olika grupper av arbetssökande. Dessa grupper ligger till grund för av fördelningen av anslaget. 4 prioriterar däremot underlaget till program som baseras på sökandes uppskattade servicebehov. Syftet är att säkerställa att det finns personal vid förmedlingarna som kan hantera anslagen. Marknadsdelen i 4 syftar till att lyfta fram förmedlingens arbete med en presumtiv marknad. Komponenten arbetssökande syftar till att göra det möjligt att resurser - personella och tekniska - finns tillgängliga för de grupper som bedöms kunna hantera sitt arbetssökande på egen hand. Den kanske mest avvikande modellen har 1. Den tyngsta delen i modellen rör sysselsättningsgraden. Utgångspunkten är hur mycket sysselsättningen i länet behöver öka för att sysselsättningsmålet för riket ska uppnås 2004. Varje kontor får sedan sin andel som det ska arbeta för. Underlaget är SCB:s uppgifter om antalet förvärvsarbetande och befolkning . Dessa siffror publiceras således med eftersläpning. En liknande ansats finns även i 4. Sysselsättningsgraden har dock betydligt lägre vikt i detta län. Tabell 6.9 Fördelningsmodeller för förvaltningsanslaget 1 2 3 4 Del A Uppdrag - Befolkning 16-64 år Del C - Platser - Olika grupper av arbetssökande - Sökande i program - per arbetsställe utöver ett - Den ökning av förvärvsfrekvensen som krävs för att uppnå länets högsta i en kommun Service - Nuvarande fördelning - Arbetsgivare - Sökande till arbete - Förvärvsfrekvens (inverterat värde) - Anslag 22:2-3 - Anslag 22:4 - Kommunens andel av vissa arbetssökande Analys av modellerna Det finns ingen lagstiftning eller förordning som stadgar hur resursfördelningen ska utföras inom AMV. I instruktionen sägs enbart att AMS ska fördela de ekonomiska och andra resurser som står till AMV:s förfogande. AMS har formell möjlighet att fördela resurserna till varje enskilt förmedlingskontor, men i praktiken har denna fördelning hanterats av länsarbetsnämnderna. Det kan också tyckas naturligt att fördelningen sker på nivåer som har tillgång till den mest relevanta informationen. I förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten stadgas också att verksamheten ska anpassas till skilda förutsättningar och behov i olika delar av landet. Det statistiska underlaget kan leda fel Inledningsvis finns det anledning att beröra det statistiska underlag som modellerna grundas på. Merparten av underlagen till fördelningsmodellerna hämtas ur de operativa förmedlingssystemen, dvs. Ett problem i sammanhanget är att det kan uppstå vissa dubbelräkningar som kan skapa incitament att t.ex. manipulera utfallet. Exempelvis kan en arbetssökande avaktualiseras från förmedlingen för att senare skrivas in igen. Personen räknas då två gånger i underlaget. En arbetssökande kan också befinna sig i olika grupper, t.ex. långtidsarbetslösa eller arbetshandi kappade, , vilket innebär dubbelräkningar. Effekten av den här typen av dubbelräkningar förstärks för varje ny nivå som det fördelas resurser till. Ett sådant underlag kan ge incitament till manipulationer och också belöna mer kortsiktiga lösningar för de arbetssökande. Det är möjligt att undvika den här typen av problem om underlaget baseras på individdata, dvs. varje individ räknas enbart en gång. Inga utvärderingar av modellerna Det finns inte några egentliga analyser eller utvärderingar av AMS resursfördelningsmodell för förvaltningsanslaget. Det finns dock ett par tre studier som kan användas för att analysera modellen. Dessa redovisas närmare nedan. Stora produktivitetsskillnader inom AMV och (1997) har genomfört en effektivitets- och produktivitetsanalys av arbetsförmedlingskontoren. Studien avsåg 253 kontor . I studien har analysmetoden (Data Envelopment Analysis) använts. Analysmetoden går ut på att mäta effektivitet i produktionen genom att beräkna skillnaden i resursinsats mellan ett visst förmedlingskontor och den teknologifront som utgör den bästa kombinationen av resurser för ett visst givet produktionsresultat. Analysen är uppbyggd på tre delmoment. Dessa är beräkning av effektivitet, förändring av effektivitet samt teknologiförändring. De två sistnämnda måtten ger tillsammans arbetsförmedlingens produktivitetsförändring. Effektiviteten beräknades utifrån tillgängliga resurser och verksamhetsresultat. Effektivitetsanalyserna ger ett tal mellan 0 och 1 för varje arbetsförmedling, där 1 anger att aktuell förmedling producerar så effektivt som möjligt jämfört med de övriga kontoren. Variationerna var stora mellan kontoren. Resultaten visar att medelvärdet av effektiviteten är relativt (mellan 0,74 och 0,78) och att det minst effektiva kontoret är mycket ineffektivt (mellan 0,25 och 0,35). Omkring 40 kontor ligger på maxvärdet 1,0. Resultaten kan tolkas så att förmedlingarna i genomsnitt skulle kunna åstadkomma samma resultat med mindre resurser. Det skulle åtminstone finnas utrymme för betydande rationaliseringar. Författarna testar även icke-påverkbara faktorer som kan tänkas påverka ett kontors grad av effektivitet. Analysen visar att antalet nyanmälda arbetslösa och antalet nyanmälda platser har ett positivt samband med effektiviteten. Produktivitetsmätningarna visar också på en stor variation mellan kontoren. Produktiviteten i genomsnitt minskade och ökade mellan perioderna 1993-1994 och 1994-1995. Resultaten indikerar att de ineffektiva kontoren har använt onödigt mycket resurser i relation till de tjänster som blivit producerade och att de kontor som haft en låg eller negativ produktivitetsförändring inte anpassat sin resursanvändning till förändringen av arbetsuppgifterna över tiden. En hypotes i studien är att tilldelningen av resurser inte i tillräcklig utsträckning har avspeglat arbetssituationen och att resurstilldelningen inte förändrats lika snabbt som förhållandena på arbetsmarknaden. Många variabler som förmedlingen inte kan påverka I (1997) presenteras resultaten från en studie inom AMS utredningsenhet. Studien är en traditionell regressionsanalys och avser 1994. Utgångspunkten är att det finns ett stort antal variabler som den enskilda förmedlingen inte kan påverka och som bestämmer förmedlingens resultat. Som resultat används andel sökande utan arbete som erhåller arbete . Sedan undersöks vilka variabler som kan förklara resultatet. Modellen visar att av variationen i arbetsplaceringar beror på saker som arbetsförmedlingarna inte själva kan påverka. Följande variabler var signifikanta. De är här uppställda efter vilket inflytande de hade på skillnaderna mellan kontoren. Inom parentes anges i vilken riktning variabeln påverkar resultatet. Relativ arbetslöshet (-) Andel utomnordiska medborgare (-) Vakanser per sökande (+) Avaktualiseringsgrad okänd (-) Kontorsstorlek (anslag) (-) Andel arbetshandikappade (-) Skillnaderna såväl inom som mellan länen minskade när hänsyn togs till förutsättningarna på arbetsmarknaden. De återstående skillnaderna mellan kontoren tolkades delvis som skillnader i arbetssätt och effektivitet. Sammanfattningsvis visar studien att resultaten i hög utsträckning påverkas av faktorer som den enskilda förmedlingen inte kan påverka. De modeller som utnyttjas av AMS tar hänsyn till ett antal sådana variabler. Däremot analyseras inte vad som kan påverka produktiviteten eller effektiviteten. RRV har i ett par granskningar analyserat effektiviteten i arbetsförmedlingen (RRV, 2000, 2001). Granskningarna bygger på parvisa jämförelser mellan kontors verksamhetssätt.