frsrdg · GQ04RR8 · 2003-01-01 00:00:00 — Utskottet ansåg att åtgärder behövdes för att utveckla och stärka familjehemsvården bl.a. genom utbildning, stöd och handledning till familjehemsföräldrar. Utskottet föreslog att regeringen bör ta del av revisorernas överväganden och förslag och återkomma till i frågan. beslutade enligt utskottets förslag (rskr. 1992/93:16 och rskr. 1992/93:17). I sin bedömning framhöll utskottet att familjehem i flertalet fall är överlägsen vård i institution på grund av den nära anknytningen till vuxna ersättare för de biologiska föräldrarna och den känslomässiga relation som uppstår mellan dem och det placerade barnet. Även kontinuiteten i relationer är ett grundläggande motiv till att familjehem är att föredra framför andra vårdformer. Ett annat skäl är att familjehemsvård dessutom är ekonomiskt fördelaktig jämfört med institutionsvård. Regeringsuppdrag till och länsstyrelserna Efter det att revisorernas skrivelse behandlats av uppdrog regeringen åt att utveckla och stärka familjehemsvården. Länsstyrelserna fick i uppdrag av regeringen att kartlägga familjehemsvården i sina län. Detta var den största kartläggningen och uppföljningen som gjorts av familjehemsvården . Uppgifter via enkäter samlades in från 208 kommuner i 16 län. Cirka 2 600 barns akter i 18 län granskades. Det motsvarade en tredjedel av samtliga familjehemsärenden. sammanställde länsstyrelsernas iakttagelser i en rapport som publicerades . Enligt sammanställningen hade flera länsstyrelser planer på att upprepa kartläggningen av familjehemsvården som ett led i den fortsatta tillsynen. I framgick att omfattande brister identifierats i länsstyrelsernas kartläggningar: Det saknades ofta en plan för barnets vård i familjehemmet. När behandlingsplan fanns var den ofta alltför ofullständig för att kunna fungera som ledstjärna eller styrinstrument. Behandlingsplanerna utgjorde sällan det redskap i arbetet som de bör vara. Även om förbättringar skett så följdes fortfarande inte socialtjänstlagen i många ärenden när det gäller t.ex. kraven på utredning, samråd och överväganden eller omprövning. I en del län fick majoriteten av barnen i familjehem färre än de två lagstadgade besöken av sin socialsekreterare. Barnperspektivet behövde bli tydligare i ärendena under arbetets alla faser. Barnets behov och utveckling beskrevs sällan i akten och det framgick ofta inte heller om man alls talat med barnet inför och under placeringen. Utbildnings- och fortbildningsfrågorna prioriterades i alltför liten utsträckning. De flesta familjehem fick inte utbildning vare sig innan de tog emot ett barn eller . Det var relativt sällsynt att familjehemmen fick handledning (1995). Enligt länsstyrelsernas bedömning hade arbetet med familjehemsvården förbättrats sedan socialtjänstlagens tillkomst 1983 och i synnerhet . pekade på följande områden där förbättringar ansågs ha skett : Utredningarna har blivit bättre och då i synnerhet familjehemsutredningarna. Närhetsprincipen tillgodoses överlag väl vid placeringarna. De flesta barn är placerade inom från sitt hem. De flesta barn har kvar kontakten med sina biologiska föräldrar i familjehemmet (1995). Resultat från tillsyn av barnavårdsutredningar Beslut om vård av barn och unga i familjehem ska alltid fattas mot bakgrund av en utredning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen. Lagen kräver att en utredning om huruvida socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd ska vara slutförd senast (fyramånadersregeln). Finns särskilda skäl får nämnden fatta beslut om att förlänga utredningen . har kommunen en skyldighet att upprätta en plan för den vård som socialnämnden avser anordna om ett barn behöver vårdas i ett annat hem än det egna. Planen ska även uppta åtgärder och insatser som andra huvudmän har ansvar för (11 kap. 3 § SoL). fanns detta krav endast för omhändertaganden enligt lagen om vård av unga (LVU). I länsstyrelsernas granskningar av familjehemsvården studerades bl.a. barnavårdsutredningar och behandlingsplaner. Nio länsstyrelser granskade om det fanns en barnavårdsutredning i barnets akt och vilken kvalitet den hade. I vissa län saknades barnavårdsutredning i så mycket som en tredjedel av de studerade akterna. sammanställning av länsstyrelsernas granskningar visade att barnperspektivet sällan lyftes fram. Utredningar enligt socialtjänstlagen höll en lägre kvalitet än utredningar enligt lagen om vård av unga (1995). Granskningsarbetet visade vidare att behandlingsplaner i stor utsträckning saknades för familjehemsplacerade barn. En positiv tendens kunde skönjas i och med att det oftare fanns behandlingsplaner för beslutade placeringar än för äldre placeringar. Länsstyrelserna har i regleringsbreven haft i uppdrag att följa och redovisa hur bestämmelserna i socialtjänstlagen om barns bästa fått genomslag i verksamhet. I detta uppdrag ligger att granska hur väl kommunerna lever upp till kravet på att en barnavårdsutredning ska avslutas liksom att belysa hur väl barnperspektivet kommer till uttryck i barnavårdsutredningarna. I , Social tillsyn 2000, anges att länsstyrelserna genomgående redovisar att medvetenheten och arbetet kring barnperspektivet och barns bästa har blivit allt tydligare. Tillsynsinsatserna visar dock att föräldrarnas behov alltför ofta är i fokus i utredningar som rör barn. Brister i barnperspektivet har konstaterats i av de granskningar som 16 länsstyrelser gjort i ett hundratal kommuner (2001). riktas kritik mot brister i handläggning och dokumentation. bedömer att utredningstiderna har blivit kortare men att fyramånadersregeln inte följs fullt ut. I en granskning av 700 akter som och nio länsstyrelser genomförde 2000 fann man att "mer än hälften av utredningarna avslutades ". När tiden överskreds fattades beslut om förlängning "i färre än hälften av fallen" (2001). i har gjort en granskning av barnavårdsutredningar . skriver att undersökningen tyder på att barnens position stärkts men att barnavårdsutredningarna generellt sett måste bli bättre eftersom barns förhållanden alltför ofta inte är ordentligt utredda (i ). Den granskningsmetod som i använt bygger i stor utsträckning på att kommunerna granskar sig själva. Totalt granskades 455 barnavårdsutredningar av kommunerna. Av dessa granskade även 100 utredningar. I tabell 1 nedan redovisas kommunernas egen bedömning av hur väl barnavårdsutredningen beskriver barnens situation. Den genomgång som gjordes av handläggare var mer kritisk än den som gjordes av kommunernas egna tjänstemän. Kommunernas bedömning av hur väl barnavårdsutredningar i beskriver barns situation (%) Barns situation Väl belyst I någon mån belyst Inte alls belyst Fysisk hälsa 28 29 43 Skola/förskola 66 27 6 Känslo- o beteendemässig utveckling 44 43 12 Relationer, föräldrar 56 38 5 Relationer, ev. syskon 33 37 29 Relationer andra närstående 31 48 29 Socialt beteende 52 30 18 Källa: i . Rapport 2001:25, Att ta till vara barnets rätt i en barnavårdsutredning. Tillsyn av behandlingshem för barn och ungdomar () har granskat tillsynen av HVB-hem för barn och unga. Syftet med granskningen var att undersöka tillsynsmyndigheternas förutsättningar för att bidra till kvaliteten i vården av barn och unga på HVB-hem (RRV 2002:6). Granskningen visar att institutionerna i genomsnitt besöks två gånger . Nära hälften av hemmen har endast fått ett eller inget tillsynsbesök under de studerade åren. RRV anser att den långa tid som förflyter mellan tillsynsbesöken på många hem inte är tillfredsställande. RRV föreslår att regeringen klarlägger behovet av tillsyn av HVB-vården och därvid överväger en i lag fastslagen minimigräns för tillsynens omfattning. Det är enligt RRV rimligt att tillsynsbesök genomförs minst en gång . Länsstyrelserna är, enligt rapporten, inte enhetliga i sin tillsynsbedömning. Enligt RRV är detta inte tillfredsställande ur ett rättssäkerhetsperspektiv. I mer än hälften av tillsynsbesöken har inga brister uppmärksammats. De brister som påtalats avser till stor del dokumentation och uppföljning av verksamheten. Brister i vårdinnehåll och vårdkvalitet uppmärksammas mer sällan. RRV:s rapport visar att kunskapen om HVB-vården, ur ett institutionsperspektiv, är bristfällig. Det går t.ex. inte att följa vårdens utveckling i form av antal platser eller antal hem. Enligt RRV finns det ett behov av att utveckla kunskapen om HVB-vården på nationell nivå. På regional nivå saknas, enligt RRV, en systematisk uppföljning av vårdens resultat. RRV föreslår att statistiken över barn- och ungdomsvården bör förbättras samt att länsstyrelserna bör verka för en mer systematiserad uppföljning av tillsynen av HVB-vården. Verket föreslår vidare att behovet av att utveckla kunskap om HVB-vården och dess resultat bör ses över. Revisorernas granskning av familjehemsvården I de följande kapitlen redovisas resultatet av de undersökningar som gjorts av om familjehemsvården lever upp till de krav som statsmakterna ställer. Huvuddelen av de resultat som presenteras utgörs av en intervjuundersökning och en enkätundersökning som genomförts inom ramen för granskningen. Dessa iakttagelser kompletteras med dokumentstudier samt med en bearbetning av offentlig statistik. I tidigare studier av familjehemsvården har enkätundersökningar och aktstudier genomförts parallellt. Erfarenheterna av dessa studier visar att enkätundersökningar ofta ger ett mer positivt resultat än vad aktstudier ger. Det kan dels bero på bristande dokumentation från , dels på att enkätsvar tenderar att spegla ambitionsnivå snarare än den faktiska verkligheten i de enskilda fallen (1995). Motsvarande risker finns vid intervjuundersökningar. Aktstudier, dvs. en genomgång av hur hanterat ett antal familjehemsärenden, har inte gjorts inom ramen för granskningen. Orsaken är att en sådan undersökning kräver en mycket stor resursinsats för att åstadkomma ett riksrepresentativt resultat. Intervjuer med kommuner och länsstyrelser För att få en överblick över hur familjehemsvården fungerar har intervjuer med och länsstyrelsernas sociala enhet genomförts i fyra län. Län och kommuner har valts ut för att motsvara de intervjuer som genomfördes i samband med revisorernas granskning av familjehemsvården . Följande län och kommuner har besökts. län: , kommun och Kumla kommun; : , (familjehemsenheten vid ), kommun och kommun; : , kommun, och ; ; , kommuns centrala rekryteringsenhet och familjehemsgruppen i . Under revisorers länsresor i och län utgjorde familjehemsvården ett särskilt tema. Revisorerna diskuterade frågor som rör familjehemsvård med företrädare från länets kommuner, och institutionsvården. På uppdrag av revisorer har () genomfört en enkätundersökning. Undersökningen handlar om hur arbetar med familjehemsvård av barn och unga. Syftet med undersökningen var att studera hur eventuella problem med att rekrytera familjehem ser ut, vad dessa problem kan få för effekter samt att kartlägga hur arbetet med att säkerställa kvaliteten inom familjehemsvården bedrivs. I bilaga 1 finns en mer ingående redovisning av undersökningen. Där redovisas resultatet för samtliga frågor. Urvalet drogs som ett systematiskt urval inom fyra olika grupper. Dessa grupper utgjordes av kommuner i olika storleksklasser: kommuner med fler än 100 000 innevånare, 50 000-100 000 innevånare, 20 000-50 000 innevånare och färre än 20 000 innevånare. I den grupp som utgörs av de elva största kommunerna drogs samtliga kommuner, i den grupp med de kommuner som är de 12:e till 42:a största kommunerna drogs varannan kommun, i den grupp med de 43:e till 117:e största kommunerna så drogs var 5:e kommun och i det resterande urvalet drogs var 10:e kommun. I de fall där en vald kommun hade flera kommundelar så skickades en frågeblankett till varje kommundel. Det ursprungliga urvalet uppgick därmed till 151 objekt. Det visade sig dock att några kommuner i praktiken hade sin verksamhet indelad i olika delar, trots att kommunen inte har kommundelsorganisation. Urvalet, samt även populationen, utökades därför till att även innefatta dessa olika delar. Den slutliga populationen av kommuner och kommundelar uppgår till 413 kommunala enheter. Av dessa tillfrågades 160 enheter. Totalt besvarades 136 enkäter. Det innebär en svarsfrekvens på . Av dessa 136 enheter som besvarat enkäten uppger 18 kommundelar att deras stadsdel eller kommundel inte har något ansvar för barn placerade i familjehem. Av de som besvarat enkäten har alltså 118 enheter ansvar för barn placerade i familjehem. I de resultat som redovisas från undersökningen har de enheter som uppgivit att de inte har något ansvar för barn placerade i familjehem gallrats bort. Eftersom undersökningen genomförts som en urvalsundersökning har vikter beräknats för att de inkomna svaren ska kunna räknas upp till urvalsunderlaget. En mer utförlig beskrivning av enkätundersökningens genomförande finns i bilaga 1. Enkäten riktades till enhetschef, områdesansvarig eller motsvarande tjänsteman med ett operativt ansvar för arbetet med familjehemsplaceringar. Bearbetning av offentlig statistik publicerar statistik som beskriver familjehemsvården. I de kommande kapitlen presenteras uppgifter från den rapport som publicerades - Barn och unga - insatser . Vidare redovisas uppgifter hämtade från tabeller som beskriver den kvantitativa utvecklingen inom familjehemsvården . Dessa tabeller har tagits fram av SCB på uppdrag av revisorer. I kapitel 5-7 redovisas de iakttagelser som gjorts inom ramen för revisorers egna undersökningar av familjehemsvården. Undersökningen har inriktats mot den process som påbörjas efter det att i en barnavårdsutredning kommit fram till att en familjehemsplacering bör genomföras. En sammanställning av tillsynsmyndigheternas iakttagelser rörande kvaliteten på barnavårdsutredningar redovisas i avsnitt 1.9. I kapitel 3 redovisas resultatet av de iakttagelser som gjorts rörande rekrytering och tillgång på familjehem samt vad bristen på familjehem leder till. Det fjärde kapitlet innehåller en redovisning av de iakttagelser som gjorts rörande de metoder som finns för att göra familjehemsutredningar och användning av dessa. I kapitel 5 redovisas de iakttagelser som gjorts rörande rutiner för kontroll och uppföljning samt vilka brister som uppmärksammats av . Avslutningsvis redovisas i kapitel 6 de iakttagelser som gjort av länsstyrelsernas insatser inom familjehemsvården. I kapitel 7 redovisar revisorerna sina överväganden och förslag. Kommunerna bär det fulla ansvaret för att det finns tillgång på familjehem. Enligt 6 kap. 2 § socialtjänstlagen ansvarar varje kommun för att det finns tillgång till familjehem och HVB-hem för dem som behöver vårdas och bo utanför det egna hemmet. Detta innebär att kommunen har ett samlat resursansvar för vård utanför det egna hemmet. Undantaget är de hem som ansvarar för. Landets familjehem är dåligt kartlagda. Det finns inga säkra uppgifter om hur många aktiva familjehem det finns i landet, hur många nya familjehem som tillkommer , vad som kännetecknar ett familjehem, hur länge familjer i genomsnitt fungerar som familjehem, hur många barn ett genomsnittligt familjehem tar hand om som familjehem etc. För att få en uppfattning om hur många familjehem som kommunerna behöver rekrytera kan man utgå från den statistik som finns över omhändertagna barn. var drygt 10 000 barn placerade i familjehem eller jourhem. Fler aktiva familjehem än så kan det inte ha funnits eftersom familjehem ibland har ansvar för mer än ett barn. påbörjades 5 400 placeringar i familjehem eller jourhem. Ungefär lika många placeringar påbörjades inom institutionsvården . Detta motsvarar det antal gånger som rekryterade ett familjehem/jourhem . I måttet antal påbörjade placeringar ingår att ett barn kan räknas fler än en gång. Utgår man i stället från antalet barn som placerades visar statistiken att 2 500 barn placerades i familjehem och 1 200 barn i jourhem. De två familjehemsföreningarna, () och Familjevårdens centralorganisation (FACO) har 1 200 respektive 600 medlemmar. FR uppskattar att det totalt finns runt 8 000 aktiva familjehem. Vilka familjer rekryteras som familjehem? Familjehemmen kan delas in i olika kategorier: främmandehem utan tidigare erfarenhet, främmandehem med tidigare erfarenheter samt hem med anknytning till barnet (släkting- och nätverkshem). Det har sannolikt betydelse för familjehemsvårdens sätt att fungera hur utbudet av familjehem fördelar sig på dessa grupper. Främmandehem är de familjehem som man normalt refererar till när familjehemsvården diskuteras. Den gruppen av familjer har andelsmässigt minskat i takt med att en större andel barn placeras i anknytningshem. Forskningen har visat att det främst är människor ur arbetarklassen eller lägre medelklass (inkluderar jordbrukare) som åtar sig familjehemsuppdrag (1996). En grupp av människor har familjehemsskapet som en alternativ karriär. Dessa familjer har ofta flera barn boende hos sig och tar kontinuerligt mot nya barn. Flera av dem som intervjuats uppfattar det som att det finns en familjehemskader som långsamt åldras. miljer kommer att gå i pension och behöver ersättas med nya familjer. Oro finns för att återväxten av nya familjehem inte räcker till för att klara ett generationsskifte. Ur statistik kan man utläsa att av de 2 500 barn som placerades i familjehem placerades 450, dvs. , hos släktingar. Denna statistik innehåller inga uppgifter om placeringar i barns nätverk utöver släktingar. Uppföljningar som länsstyrelserna gjort av släkting- och nätverksplaceringar på länsnivå visar att placering i det övriga nätverket är lika vanligt som placering hos släktingar. En grov uppskattning ger då att ytterligare 450 placeringar gjordes i hem som inte var främmande för barnet. Detta leder fram till slutsatsen att antalet barn som placerades i främmandehem kan uppskattas till ca 1 500. Hur många av dessa placeringar som skedde i nyrekryterade hem, dvs. hem som inte redan hade en pågående placering eller som inte tidigare haft erfarenhet av att fungera som familjehem, går inte att se i statistik. Den enkätundersökning som revisorer genomfört kan ge viss vägledning. I enkätundersökningen ombads socialtjänstenheterna att ange hur många familjehemsplaceringar som påbörjades där deras arbetsenhet (kommun eller kommundel) ansvarade för placeringen. Enheterna ombads att ange antal familjehem. Det finns dock en viss risk att socialtjänstenheterna trots detta angivit antal placerade barn i stället för antalet använda familjehem. Jourhem, beredskapshem eller släktinghem skulle enligt frågan inte räknas med. Kommunernas svar motsvarar 2 000 familjehem. Detta överensstämmer väl med uppgifterna i statistik om antal placerade barn i icke släktinghem som redovisats ovan. ombads i en följdfråga att redovisa hur många av de familjehem som mottagit ett barn som verkat som familjehem tidigare. Resultatet av undersökningen visade att av de påbörjade placeringarna gjordes i hem som tidigare verkat som familjehem. I av placeringarna hade familjen inte verkat som familjehem tidigare. Bland dessa familjehem finns både nätverkshem och nyrekryterade främmandehem. Sammantaget tyder statistik och resultatet av revisorernas enkätundersökning på att en förhållandevis liten andel av familjehemsplaceringarna görs i hem som är främmande för det placerade barnet och som inte tidigare verkat som familjehem. Hur ser ett typiskt familjehem ut? har presenterat en avhandling om fosterfamiljens inre liv (2001). Syftet med studien är att söka kunskap om vad som händer då en "vanlig familj" blir en "särskild sorts familj" då ansvarstagandet och omsorgsgivandet utökas genom att familjen tar emot fosterbarn. Undersökningen bygger på en enkät som skickats ut till 550 familjehemsföräldrar samt en intervjuundersökning gjord med 17 familjehemspar. av de barn som är placerade i familjer som ingår i studien är placerade i . Resterande kommer från mindre kommuner i . Resultaten från enkätundersökningen ger en tydlig beskrivning av vad som kännetecknar en del av de familjer som dessa kommuner använder som Ensamstående familjehemsföräldrar, invandrarfamiljer med släktingbarn, kontrakterade familjehem och barn som placerats efter det att de fyllt ingick inte i enkätpopulationen. Detta innebär att ca två tredjedelar av kommunernas 824 aktiva familjehem ingick i undersökningen. Bortfallet uppgick till 184 familjehemsföräldrar, vilket innebär att det totala antalet svar uppgick till 366. Det typiska familjehemmet i undersökningspopulationen bor utanför tät bebyggelse och har tre biologiska barn. av de svarande bor på orter med mindre än 10 000 innevånare. av familjerna bor i villa eller radhus. Föräldrarna lever i större utsträckning än den övriga befolkningen i långa stabila parförhållanden. Medianåldern för mannen är och för kvinnan . Utbildningsnivån är lägre än för befolkningen i övrigt. Männen i studien förvärvsarbetar i ungefär samma utsträckning som andra män. Kvinnorna förvärvsarbetar i mindre utsträckning än andra kvinnor. Knappt hälften av kvinnorna i studien arbetade av en heltidstjänst. Drygt hälften av familjehemmen () i studien har endast ett barn boende hos sig. En knapp tredjedel av familjerna har två barn placerade. Det är mer ovanligt () att familjerna har tre eller fler barn placerade hos sig. En fjärdedel av barnen hade någon tidigare relation till familjehemmet före placeringen. De flesta av barnen i studien har varit placerade , men en tredjedel har varit i familjehemmet . har varit placerade och . En önskan om att ta ansvar och att ge omsorg präglar de motiv som angivits för att bli familjehemsförälder. skriver att familjehemsföräldrar har ett socialt intresse och en önskan att engagera sig i andra människor. De vill använda sin kompetens som föräldrar på ett sätt som kan bli till nytta även för andra än deras egna barn. Några har valt familjehemsuppdraget som ett alternativ till yrkesarbetet. Olika kanaler för att hitta familjehem Det normala tillvägagångssättet när det uppstår ett behov av ett familjehem är, enligt kommunintervjuerna, att först undersöka möjligheterna att göra en familjehemsplacering hos barnets släkt eller övriga nätverk. Fungerar inte detta går i regel över till att undersöka om det finns befintliga familjehem som passar för barnets behov. Med detta avses familjer som tidigare fungerat som familjehem eller befintliga familjehem som bedöms ha kapacitet att ta hand om ytterligare ett barn. Det kan också finnas familjer utan tidigare erfarenhet som utretts och utbildats av kommunen. Bland större kommuner förekommer det att man har s.k. kontrakterade jourhem och kontrakterade familjehem. Det innebär att kommunen och familjehemmet har starkare förpliktelser gentemot varandra än vid traditionella familjehemsplaceringar. De kontrakterade familjehemmen ska t.ex. vara beredda att ta emot barn med kortare varsel. Ersättning kan utbetalas även då familjehemmet inte har någon placering. Hittar inte ett befintligt familjehem som passar kan arbetet med att nyrekrytera familjehem intensifieras. En sådan process tar dock ofta än vad som är önskvärt innan placeringen kan påbörjas. Tidsbrist kan innebära att kommunen tvingas göra avkall på de utredningar och utbildningar som det är önskvärt att familjer går igenom innan de får förtroendet att börja verka som familjehem. kan vända sig till andra kommuner/kommundelar. De intervjuer som gjorts tyder dock på att det är svårt att få till stånd ett fungerande utbyte av familjehem mellan grannkommuner. En orsak är att bristen på familjehem leder till att kommuner ogärna delar med sig av lediga familjehem till andra kommuner. Det finns privata familjehemsförmedlare som kommuner kan vända sig till för att rekrytera familjehem. Ungefär 400 familjer använder sig av Psykosocialt forum AB för att erbjuda sina tjänster. Det är en familjehemsförmedlare på Internet. Familjerna får presentera hur familjen ser ut, vad man har för erfarenheter av att jobba som familjehem samt vilka barn man vill ta emot.