frsrdg · GQ04RR4 · 2003-01-01 00:00:00 — Totalt har följande 40 remissinstanser anmodats eller beretts tillfälle att yttra sig: i (LO) pensionärsgemenskap (RPG) Följande remissinstanser har avstått från att lämna skriftliga yttranden: Utöver detta har i (LO) inte lämnat något yttrande. Däremot har ett yttrande kommit in från (). och har lämnat ett gemensamt yttrande. Några rättsliga instanser avstår från att närmare yttra sig. Hit hör JO - som konstaterar att rapporten inte innehåller några förslag till ändrade författningsregler - och Regeringsrätten - som menar att ämnet är sådant att det inte ankommer på Regeringsrätten att yttra sig - samt Kammarrätten i . Även avstår från att närmare yttra sig. Av övriga remissinstanser lämnar flertalet allmänna kommentarer om revisorernas rapport. Kommentarerna är ofta positiva. Länsrätten i län menar att revisorernas förslag utgör en god utgångspunkt för att åstadkomma en äldreomsorg som uppfyller de nationella mål, som har ställt upp. Enligt Länsrätten i stämmer rapportens beskrivning väl med situationen i länet. i menar att i rapporten behandlas på ett föredömligt sätt områden och brister som är välkända för . Liknande omdömen fälls av i län och i . Även kommuner lämnar allmänt positiva omdömen. Enligt Ystads kommun behandlas i rapporten fyra viktiga problemområden för den svenska äldreomsorgen. Dessa områden är bristerna i de äldres rättssäkerhet, svårigheterna att bedöma kvaliteten i enskilda insatser, de stora olikheterna i utbyggnad och kostnader samt den snäva tillsynen. kommun konstaterar att rapportens innehåll stämmer väl överens med de faktiska förhållandena i kommunens äldreomsorg. Enligt kommunen är revisorernas slutsatser och förslag nödvändiga om de nationella målen ska uppfyllas. menar att rapporten på ett föredömligt och nyanserat sätt beskriver de svårigheter som äldreomsorgen har, har haft och de förhållanden som behöver förbättras. Enligt ger rapporten en omfattande beskrivning och analys av dagens äldre och äldreomsorg. Såväl problem som utvecklingstendenser beskrivs liksom svårigheten att genomföra de nationella målen på nivå. kommun konstaterar att viktiga faktorer bakom Ädelreformen och statens styrning av reformarbetet lyfts fram i rapporten. Styrkan ligger i revisorernas påpekanden om svagheter i statsförvaltningens styr- och stödfunktioner. Kommunen välkomnar en debatt på nationell nivå som stöd för det lokala utvecklingsarbetet. () instämmer i stora delar i vad revisorerna framhåller i sin rapport. Även () är positiv till revisorernas förslag med vissa kompletteringar. Bland de organisationer som företräder äldreomsorgens brukare har i allt väsentligt samma uppfattning som revisorerna när det gäller situationen inom äldreomsorgen. Förbundet ser det som mycket viktigt att demenssjukdomarnas tunga roll framhävs. Förbundet bedömer också revisorernas förslag som väl genomtänkta och realistiska. Även i instämmer med revisorerna att riksdagsbesluten för äldreomsorgen inte följs. () framhåller att det är mycket tillfredsställande att riksdagsrevisorerna med sin auktoritet kritiserar myndigheter och kommuner för brister och underlåtenhetssynder samt ställer konkreta krav på de ansvariga. Enligt organisationen ger rapporten en mycket intressant och initierad redovisning av äldreomsorgens struktur och problem. Det mesta i redovisningen bekräftar vad man känner till inom PRO genom sina kontakter i verksamheten lokalt och regionalt. pensionärsgemenskap anser rapporten vara så viktig att den måste beaktas av alla berörda. () anser att rapportens beskrivning av samhällets åtagande för de äldre är så klar och lättförståelig att den borde kunna ligga till grund för arbetet i de kommunala och lokala pensionärsråden. Förbundet konstaterar vidare att i rapporten åskådliggörs - bitvis som en skrämmande läsning - den stora oreda som råder i dagens äldreomsorg. Förbundet instämmer i revisorernas kritik. Enligt Hälsohögskolan i /är rapporten välgjord och intressant samt lättläst och framställningen av äldreomsorgens utveckling och kvalitetsbrister är mycket bra. Revisorernas slutsater bedöms vara rimliga och väl underbyggda. Stiftelsen (Äldrecentrum) konstaterar att rapporten ger en bred beskrivning av dagens äldreomsorg och lyfter fram områden där det finns brister i genomslag av beslutade mål för äldreomsorgen. Synpunkter på revisorernas iakttagelser Flera remissinstanser lämnar flera kompletterande och nyanserande kommentarer till revisorernas iakttagelser. Revisorerna konstaterar att det ytterst är i hanteringen av biståndsbeslut som nationella mål och kommunalpolitiska prioriteringar möts. Här finns allvarliga brister. I flera fall var själva beslutsgången svår att följa till följd av brister i dokumentationen. Vid ingången av 2000 fanns ändå 2 800 gynnande beslut som inte hade verkställts och drygt 2 000 beslut som fattats på oriktiga grunder. De äldre själva nyttjar endast i begränsad omfattning sin rätt att överklaga besluten. Men fanns även 21 lagakraftvunna domar som inte hade verkställts. Regeringen har koncentrerat sina insatser till dessa domar, men avvaktar med den stora volymen av ej verkställda och oriktiga beslut. Problemen - som i stor utsträckning rör äldreboenden - förklaras med bristande resurser. Revisorerna konstaterar att detta inte är skäl för att åsidosätta lagstadgade rättigheter. har haft ett snävt normeringsmandat och även gjort en snäv tolkning av sitt mandat. Verket har klargjort de svåra förhållandena i sin uppföljning och utvärdering. Men verket har inte följt upp hur denna dokumentation tas till vara i kommunernas verksamhet. Verkets allmänna råd för kommunernas äldreomsorg är få. Verket har inte heller klargjort rättsläget för kommunerna i en handbok. Slutligen konstaterar revisorerna att tillsynsorganisationen är splittrad och att samordningsvinster mellan olika perspektiv dåligt tas tillvara. Flertalet remissinstanser behandlar dessa frågor i sina yttranden och instämmer även i revisorernas kritik. Flera remissinstanser kommenterar det problematiska med en bristande normering och tillsyn. i framhåller att både och kommunerna efterlyser en mer aktiv roll från i form av allmänna råd, handböcker och föreskrifter. konstaterar att antalet icke verkställda beslut ökar i länet och att det även finns brister i handläggning och dokumentation. kommun påpekar att man har frågat efter vägledning utan att få sådan. Kommunen ser allvarligt på detta då bristen på stöd och vägledning riskerar att vältra över på domstolen att skapa de riktlinjer som tillsynsmyndigheten borde ge för individuella behovsbedömningar. i framhåller betydelsen av normer och vägledning för tillsynsmyndighetens möjligheter att klargöra de nationella mål som är utgångspunkt för all tillsyn och för arbetet med nationell likvärdighet. I avsaknad av nationell vägledning har själv givit ut egna vägledningsdokument. Också har givit ut egna riktlinjer för bl.a. biståndshandläggning. Staden delar revisorernas uppfattning om behovet av en handbok som belyser rättsläget. Staden framhåller att en sådan handbok bör hållas aktuell och finnas tillgänglig för alla på Internet. Även andra kommuner kommer med liknande kommentarer. Ystads kommun menar att den bristande rättssäkerheten undergräver befolkningens förtroende för äldreomsorgen. Enligt har staten inte lämnat nödvändigt stöd och vägledning för att utveckla en professionell handläggning inom äldreomsorgen. lämnar en liknande kommentar med hänvisning till forskningsresultat. Bjuvs kommun påpekar att handläggningen kring en biståndsansökan ofta är tungarbetad. Främst gäller detta vid gemensam vårdplanering då ansvarig personal från två huvudmän ska lämna information för att biståndsbesluten ska få bästa möjliga effekt för de sökande. framhåller att lagstiftning som inte ger förutsättningar för att uppnå nationell likabehandling måste kom-pletteras med tvingande föreskrifter. Några remissinstanser påpekar dock att frågan om en skärpt rättslig hantering kan vara komplicerad. i saknar normer och vägledning. menar att detta inte löser allt. För långt gående normering kan minska kommunernas möjligheter och intresse att finna egna, konstruktiva lösningar. Också Äldrecentrum framhåller riskerna med en alltför långt gående betoning av rättssäkerhetsfrågor. Äldrecentrum erinrar om att äldreomsorgens kvalitet inte främst avgörs av biståndshandläggarens skicklighet. Kvaliteten avgörs i stället av hur lyhört vårdbiträdet är - och tillåts vara. I detta sammanhang påpekar att den s.k. beställar-utförarmodellen inte får inkräkta på utförarens möjligheter att anpassa insatserna till den aktuella situationen. Liknande synpunkter framförs i det gemensamma remissyttrandet från och . Längst går SKAF med dessa invändningar. Förbundet tillstyrker inte att normering stärks. I stället ska kommunerna säkerställa att det finns rätt personal och rätt resurser för äldreomsorgen. Däremot anser SKAF att tillsyn bör stärkas och att myndigheten därvid skulle hämta in mer kunskap från dem som arbetar inom äldreomsorgen. Liknande synpunkter framförs av . På är man medveten om behovet av fler allmänna råd och rättssammanställningar. Normering och tillsyn är också prioriterade insatser i det senaste årets verksamhetsplanering. Inom äldreomsorgen har detta dock ännu inte fått genomslag till följd av flera stora regeringsuppdrag med inriktning på uppföljning och utvärdering. pekar på de pågående insatserna med en förstärkt tillsyn i samverkan med länsstyrelserna. Dessa erfarenheter kommenteras också positivt av bl.a. i . i delar revisorernas uppfattning om de allvarliga bristerna i äldreomsorgen. Men är tveksam till att problemen kan hänföras till bristande tillsyn. påpekar att via tillsynen har de brister uppmärksammats som har lett till den skärpta lagstiftning som utgör ett nödvändigt redskap för tillsynen. En förstärkt och utvecklad tillsyn efterlyses av bl.a. , Bjuvs kommun och Ystads kommun samt av . Förbundet menar att det delade tillsynsansvaret utgör ett hinder för en trovärdig tillsyn. Förbundet ifrågasätter om tillsynen är kostnadseffektiv. Även framhåller att det delade tillsynsansvaret inte gagnar rättssäkerhet eller helhetssynen på den professionella äldreomsorgen. I några fall kommenteras de rättsliga problemen i anslutning till frågan om bristande resurser. Remissinstanserna delar revisorernas uppfattning att resursbrist ej är skäl för att åsidosätta lagstadgade rättigheter. Men några instanser menar att en förbättrad rättslig hantering inte kompenserar en reell Kommentarer av detta slag framförs bl.a. av Länsrätterna i och och i . Åmåls kommun menar att ökade sanktionsmöjligheter och strafföreläggande inte utgör någon lösning på kort sikt. Men sådana åtgärder kan påskynda arbetet med att anpassa resurserna efter behoven. Även Ystads kommun framhåller det ökade trycket på äldrebostäder till följd av ett ökat antal dementa och bristande samverkan om sammansatta behov mellan kommunens hemtjänst och hemsjukvården. Revisorerna konstaterar att kommunernas äldreomsorg är en omfattande verksamhet och att det finns flera obesvarade frågor ur ett ekonomiskt perspektiv. De rättsliga problemen hänförs i stor utsträckning till bristande resurser. Trots detta är de ekonomiska analyserna inom området få, och det finns allvarliga brister i statistik och uppgiftsinsamling. beräknades de totala kostnaderna för kommunernas äldreomsorg till . I fasta priser har kostnaderna per person ökat med . Det går inte att bedöma hur en stigande vårdtyngd inverkar på dessa kostnader. Specialdestinerade statsbidrag riskerar att inskränka kommunernas möjlighet att ta ansvar för planering och prioritering. är effekterna svåra att följa upp. Det finns stora geografiska skillnader i utbyggnaden av insatser och i kostnader. Skillnaderna kan inte förklaras med vare sig antalet äldre, skattekraften eller politisk majoritet i kommunerna. Minskade hjälpinsatser i hemmet kompenseras inte heller med utbyggnad av äldreboenden eller tvärtom. Benägenheten att ompröva inriktningen av insatser förefaller också låg. Ett par remissinstanser kommenterar kommunernas förutsättningar att prioritera under samtidiga krav på besparingar och en budget i balans. Bristen på ekonomiska analyser och problemen med uppgiftsinsamling kommenteras av några remissinstanser. delar revisorernas uppfattning om bristerna i den officiella statistiken. Staden ser den nationella statistiken som nödvändig för jämförelser inom och mellan kommuner samt nationellt. Också kommun framhåller betydelsen av att kunna göra jämförelser med andra. Enligt kommunen är sådana jämförelser vanligen en stark drivfjäder i allt utvecklingsarbete. Kommunen menar att avsaknaden av kvalitetssäkrad statistik därför hämmar det lokala utvecklingsarbetet. och framhåller det arbete som pågår med att säkerställa ett individbaserat nationellt register för insatser inom äldreomsorgen, oavsett huvudman. Ett sådant register möjliggör den typ av kvalificerade ekonomiska analyser som revisorerna efterlyser. ser det som synnerligen angeläget att skyndsamt medverkar till att ta fram ett system som möjliggör kostnadsjämförelser över landet. Enligt kommer socialtjänstlagens krav på insatser i konflikt med kravet på att ha en balanserad budget. håller att verksamhetens utveckling i kommunerna nu genomgående präglas av besparingar, på ett sätt som inte har varit aktuellt . Ystads kommun konstaterar att regel- och lagändringar alltför ofta genomförs utan att kostnadseffektiviteten i kommunerna har kunnat överblickas. påpekar kommunen att äldreomsorgen kommer att ha stora finansieringsproblem, även om det finns vinster att ta till vara med effektivisering och samordning. SKAF menar att äldreomsorgens resurser kan användas bättre. Förbundet framhåller bl.a. att ledarskapets betydelse och inflytande av vårdbiträden och undersköterskor behöver analyseras. Förbundet påpekar att personer med goda ledaregenskaper finns även bland dessa grupper. TCO delar revisorernas oro över de stora variationerna och bristen på analyser av dessa. Förbundet efterlyser en mer nyanserad syn och en balans mellan hjälp till alla och hjälp till dem som behöver stora vårdinsatser. framhåller att det behövs ekonomiska analyser av kommunernas overheadkostnader vid upphandling av vård. Äldrecentrum framhåller de svårtolkade skillnaderna i insatser och kostnader samt behovet av omfattande forskning på detta område. Vikten av ett bra statistikunderlag framhålls. Statistiken måste vara individbaserad för att möjliggöra analys av omsorgens kostnader och förändringar . Här hänvisas till forskningsprojektet och projektet . Äldrecentrum konkretiserar flera frågor som behöver belysas, såsom värdet av tidiga insatser välfärdsskillnader och ekonomiska effekter mellan kommuner med hög respektive låg täckningsgrad av olika insatser skillnader i kostnader mellan kommuner för samma typ av insatser kostnader för multisviktande äldre i samordnade respektive ej samordnade organisationer. Några remissinstanser kommenterar revisorernas kritiska inställning till specialdestinerade statsbidrag, och flertalet av dessa delar revisorernas uppfattning. och menar att specialdestinerade statsbidrag inte träffar rätt. I många fall omöjliggör bidragen planering och ansvarstagande i kommunerna. Bjuvs kommun framhåller de ständigt förändrade villkoren i verksamheten. Detta medför krav på nya metoder för att lösa problemen. Specialdestinerade statsbidrag riskerar då att konservera kommunens planeringsförutsättningar. Också kommun framhåller att specialdestinerade, ekonomiska stimulanser är tveksamma ur flera aspekter. Genom sin konstruktion kan bidragen styra bort från mer angelägna behov i det lokala perspektivet. I sin strävan att ta till vara ekonomiskt finansiellt stöd kan kommunen också lockas till nya satsningar, som inte kan säkerställas långsiktigt. konstaterar att bidragen ofta betalas ut . Därmed får kommunerna inte tillräckligt med planeringstid, och det blir svårt att hinna dra nödvändiga slutsatser av den avsedda verksamheten. Bidragen kan också leda till projekt som inte styrs av verksamhetens behov och som blir svåra att involvera i ordinarie verksamhet. i betraktar statsbidraget Anhörig 300 som ett bra initiativ. Men rådet ifrågasätter bidragets resultat i kommunerna, utöver kartläggning och projektbyråkrati. delar i princip revisorernas uppfattning om specialdestinerade statsbidrag. Verket framhåller att goda effekter kan uppstå under kontroll av hur anvisade medel administreras och förvaltas. Erfarenheterna på i är också att fördelning av statsbidrag kan vara ett effektivt sätt att föra ut ny lagstiftning. tar direkt avstånd från revisorernas hållning på denna punkt. Förbundet menar att riktade medel bör användas i betydligt större utsträckning för att upprätthålla kvaliteten i äldreomsorgen. Men statens bidrag måste kontrolleras och användas på rätt sätt. Revisorerna konstaterar att enligt socialtjänstlagen ska insatsernas kvalitet utvecklas och säkras. Också i detta avseende lämnas flera frågor obesvarade. har betonat att äldre människor som behöver hjälp i första hand ska få detta i hemmet. I ett övergripande perspektiv framträder en omvänd utveckling. Tillgängligheten till kommunernas äldreomsorg har minskat. Allt färre får alltmer omfattande hjälp. Bland dem som bor hemma och behöver hjälp svarar anhöriga och annan informell hjälp för närmare två tredjedelar av hjälpbehovet. Enligt flera studier är de samlade insatserna dåligt anpassade till äldre hemmaboende personer med tunga och sammansatta hjälpbehov, s.k. multisviktande äldre. De som får hjälp inom den offentliga äldreomsorgen bor i ökad utsträckning på institution, dvs. Kvaliteten i enskilda insatser är svår att bedöma. Genomförda brukarundersökningar ger en positiv bild av de äldres uppfattning. Men dessa studier har allvarliga begränsningar. Framför allt är det svårt att fånga kvalitetsdimensionen för äldre med omfattande funktionsnedsättningar, inte minst mentalt. Sådana vårdtagare dominerar alltmer bland vårdtagarna. Höga krav ställs på vårdgivarnas förmåga att ta ansvar för äldre människor med omfattande hjälpbehov under bibehållen respekt för de äldres integritet. Personalsituationen präglas av rekryteringsproblem, hög frånvaro och hög personalomsättning. Många saknar utbildning och det finns få arbetsledare och chefer i förhållande till personalen. Remissinstansernas kommentarer i denna del rör främst kvalitetsutveckling i anslutning till den ökade vårdtyngden samt samverkan mellan kommuner och landsting. och framhåller att den kraftigt ökade vårdtyngden i kombination med demografiska förändringar har medfört att kommunerna tvingas prioritera sjukvård och omvårdnad på bekostnad av sociala insatser. Kommunernas avvägningar av vad som ska ges som generellt kontra individuellt stöd blir viktigt att ta med i en samlad kvalitetsbedömning. Förbunden framhåller att antalet på väntelista måste sättas i relation till att fler än 120 000 personer bodde permanent i särskilt boende 2000. Förbunden framhåller även att väntelistan inte innebär att behövande blir utan hjälp. Vid biståndsbesluten bedöms alltid den enskildes möjlighet att få sina behov tillgodosedda ur ett helhetsperspektiv, också på annat sätt. Betydelsen av anhöriginsatser i såväl dagens som framtidens äldreomsorg framhålls därvid, liksom ett utvecklat anhörigstöd. Också påpekar socialtjänstlagens karaktär av ramlag med individuellt bedömda hjälpbehov. i framhåller emellertid att anhöriga/närstående ofta inte kan välja. De tvingas känslomässigt in i vårdarrollen, utan information om eventuella valmöjligheter. Ystads kommun konstaterar att kvalitetsutveckling är ett område där har givit ut allmänna råd. Enligt kommunen har och Svenska Kommunförbundets insatser inom detta område stimulerat utvecklingen av bl.a. system för att hantera klagomål. Dessa system ser man som viktiga för att öka brukarinflytandet inom äldreomsorgen. Även PRO framhåller vikten av ökat brukarinflytande via pensionärsråden. Dessa råd menar man behöver få stöd i lagstiftningen. Åmåls kommun framhåller de snabba förändringarna i verksamheten med ökat antal äldre och ökad vårdtyngd. Förändringarna har bl.a. medfört att situationen vid biståndsbedömningar är mer akut. SKAF påpekar behovet av att äldreomsorgen i högre utsträckning planeras och finansieras utifrån ett brukar- och arbetsmiljöperspektiv. Området måste göras mer attraktivt för både ungdomar och personer med yrkeserfarenhet från andra områden. Förbundet påpekar också vikten av att tillvarata befintlig kompetens inom äldrevården. Det handlar inte enbart om en höjd teoretisk kompetens. Även den befintliga kompetens som rör förtrogenhetskunskap bör tas till vara. Enligt i leder bristande samordning mellan länsstyrelser och till att den enskilde individen inte ses som en helhet. Individen delas in i två fack, ett för sjukdom och ett annat för omsorg. Rådet betonar också att kompetent arbetsledning ofta saknas för vård- och omsorgspersonalen. menar att de anhörigas situation behöver uppmärksammas mer. Enligt förbundet är det en brist i revisorernas rapport att inga förslag läggs fram för att förbättra denna situation. Förbundet framhåller också frågan om ställföreträdarskap. Frågan har uppmärksammats i den internationella konventionen om Mänskliga rättigheter och biomedicin samt i betänkandet Värdig vård vid livets slut. Förbundet framhåller vikten av att frågan lagregleras. Även i tar upp denna fråga. Enligt rådet har man som anhörig inte rätt att tala för sina närmaste i livet. Som anhörig är man inte heller självskriven som delaktig i vårdplaneringen. Flera remissinstanser tar upp frågan om samverkan mellan kommuner och landsting. Enligt TCO behöver hemtjänstassistent och distriktssköterska respektive sjuksköterska göra biståndsbedömningarna i samråd för att få en helhetsbild. Detta tillämpas på en del håll, men långt ifrån överallt, enligt förbundet. Såväl PRO som SPF är mycket kritiska till att samverkan mellan huvudmännen inte kommit längre ännu efter Ädelreformens införande. Enligt SPF är det inte försvarligt att det ännu saknas samverkansavtal mellan kommuner och landsting i hälften av landets kommuner. Äldrecentrum framhåller att dagens uppföljning av äldreomsorgen ur ett verksamhetsperspektiv dåligt speglar verkligheten då en majoritet av dem som har insatser får hjälp från flera, olika aktörer från både kommun och landsting. Dagens äldreomsorg försöker tillgodose stora hjälpbehov i hemmet. Ofta sker detta på bekostnad av hjälp till personer med små hjälpbehov av servicekaraktär. Effekterna av detta är dåligt kända ur såväl ett ekonomiskt perspektiv som ur ett välfärdsperspektiv. Äldrecentrum framhåller att denna inriktning inte står i kontrast till utbyggnaden av äldrebostäder. Några remissinstanser tar upp frågan om revisorernas påpekanden om oreda i äldreboendet. och Äldrecentrum påpekar att det i lagens mening inte finns några oklarheter i fråga om äldreboendets klassificering. påpekar att har bidragit till olika normer för personaldimensionering. framhåller i sitt yttrande att det är viktigt att definiera vad som menas med eget boende och att samma definition används i all lagstiftning. Synpunkter på revisorernas slutsatser och förslag Revisorernas förslag i korthet: Samhällets åtagande för de äldre behöver tydliggöras och följas upp bättre genom en stärkt normering och tillsyn. Specialdestinerade statsbidrag bör dock användas med återhållsamhet. Regeringen bör ta fram ett program för att komma till rätta med de allvarliga rättsliga bristerna. Ekonomiska analyser av äldreomsorgens insatser behöver genomföras lokalt och summeras nationellt. Samhällets åtagande för de äldre bör därefter analyseras mot bakgrund av användningen av tillgängliga resurser. Flertalet remissinstanser stöder revisorernas förslag och framför detta i mer allmänna ordalag. Detta har redan framgått av kommentarerna ovan.