frsrdg · GQ04RR18 · 2003-01-01 00:00:00 — anser att den export av Försvarsmaktens överskottsmateriel som genomförts har följt gällande lagar och förordningar samt de riktlinjer som regeringen har fastställt för export av krigsmateriel. Inspektionen anser inte att det ingår i Inspektionens ansvar att begränsa försäljningen av krigsmateriel till enbart försvarsindustrin såvida regeringen inte har givit sådana instruktioner. tror inte att framtida försäljningar av krigsmateriel skulle inbära några stora inkomster för Försvarsmakten, oavsett om försäljningarna skulle riktas till försvarsindustrin eller inte. Inspektionen framhåller även att det ekonomiska utbytet för köparen av krigsmaterielen har varit försumbart. Övriga synpunkter från remissinstanserna Ett par remissinstanser har i sina yttranden berört frågor som inte har anknytning till våra förslag eller iakttagelser, men som ändå berör Försvarets avveckling av materiel. anser att Försvarsmakten ibland har fört ut fordon på marknaden utan att göra en tillräcklig analys av vad som är tillåtet. Departementet hävdar att bl.a. bandvagnar har spritts på den svenska marknaden, trots att de inte uppfyller de krav som ställs på hyttsäkerhet, bromsar m.m. Departementet anser att Försvarsmakten bör samarbeta med för att minska nackdelarna för samhället och enskilda köpare. (Sida) har erfarenheter av att överlåtelserna av materiel till de baltiska länderna överlag har fungerat bra och att materielen har kommit till användning. Vi föreslår att fattar följande beslut. tillkännager för regeringen som sin mening vad vi anfört under avsnitt 2.1 om kommunernas möjligheter att få överta materiel från Försvars-makten. tillkännager för regeringen som sin mening vad vi anfört under avsnitt 2.2 om ett uppdrag till . tillkännager för regeringen som sin mening vad vi anfört under avsnitt 2.3 om Försvarsmaktens redovisning av intäkter från försäljningar av överskottsmateriel. tillkännager för regeringen som sin mening vad vi anfört under avsnitt 2.4 om ett uppdrag till . Detta ärende har avgjorts av revisorerna i plenum. I beslutet har deltagit revisorerna (), (m), Per (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Vid ärendets slutliga handläggning har vidare närvarit tf. kanslichef , tf utredningschef och förste byråsekreterare (föredragande). Rapport 2002/03:8 Skänka, sälja eller slänga? - Försvarsmaktens avveckling av överskottsmateriel revisorer · 100 12 · TEL · fax revisorer ansåg att Försvarsmakten inte tillräckligt hade prioriterat den avveckling av materiel som följde av försvarsbesluten och 1996. Med hänvisning till att avvecklingen som följd av försvarsbeslutet just hade påbörjats beslutade revisorerna dock att avvakta med granskning. Under granskningen har företrädare för , , , , , , , , sex kommuner och intervjuats. En enkät har skickats till samtliga länsstyrelser. Olika slags förråd har besökts. Granskningen har bedrivits inom revisorernas andra avdelning. I avdelningen ingår följande ledamöter och suppleanter: ordförande (), vice ordförande (), (), (), (), (), () och (). Inom revisorers kansli har förste byråsekreterare ansvarat för granskningen. Även utredningschefen och revisionsdirektören har deltagit i arbetet. Denna rapport är beslutad av revisorerna i plenum . Rapporten sänds på remiss. Revisorerna har för avsikt att överlämna förslag till . Arsenalförråd - förråd som ersätter mobiliseringsförråden (se även centralförråd). I förråden förvaras materiel för flera förband med längre förberedelsetid. Olika slags materiel förvaras för sig. Bandvagn - tungt transportmedel, främst avsedd för transport av personer. En bandvagn har god förmåga att ta sig fram i svårframkomlig terräng. Bandvagnar har även amfibisk förmåga, vilket innebär att de kan flyta och ta sig fram över vatten. På grund av den amfibiska förmågan klassificeras bandvagnar som krigsmateriel. Bataljon - arméförband; största underavdelning till brigad, ofta specialiserad, omfattar omkring 1 000 man. Beklädnadsmateriel - samlingsnamn för alla typer av kläder. Brigad - en stor militär taktisk enhet av växlande storlek och sammansättning. Omfattar ca 5 000 man. Centralförråd - förråd som ersätter mobiliseringsförråden (se även arsenalförråd). I förråden förvaras materiel för flera förband med kort förberedelstid. Materielen är upplagd förbandsvis. Förband - stridande enhet av varierande storlek. Förläggningsmateriel - samlingsnamn för t.ex. tält, sovsäckar, filtar, kuddar och lakan. Förplägnadsmateriel - utrustning för matlagning. () - en avgiftsfinansierad myndighet. På uppdrag av Försvarsmakten ska verket anskaffa ny materiel, anskaffa reservdelar till befintlig materiel samt hjälpa till att avveckla materiel. Försvarsmaktens logistik (FMLOG) - Försvarsmaktens organisationsenhet för underhåll och stöd. Ansvarar för den praktiska hanteringen av materielavvecklingen. Enheten ansvarar också för bl.a. försvarets verkstäder, upphandling och ekonomisk redovisning. Högkvarteret - Försvarsmaktens högsta centrala ledningsnivå. () - den myndighet som kontrollerar export av krigsmateriel och andra strategiska produkter. Kompani - minsta förband med viss självständighet; ca 200 man, exempelvis kompaniförband, fallskärmskompani, sjukvårdskompani. Materiella mobiliseringsenheter för tillväxt - utrustning för förband som skapas under höjd beredskap. Miloverkstad - verkstad främst avsedd för reparationer av försvarsmateriel. Ingår i Försvarsmaktens logistik. Varje verkstad är knuten till en garnison, dvs. förband som är förlagda till samma ort. Mobiliseringsförråd - förråd där materiel till militära förband har förvarats. Förråden skulle innehålla fullständig utrustning för ett förband i händelse av krig. Förråden har ofta varit placerade i skogen eller på bondgårdar. Mängdmateriel - samlingsnamn för beklädnads-, förplägnads- och förläggningsmateriel, enklare verktyg och maskiner, skidor m.m. , reservelaggregat - teknisk apparatur för att producera el. Verken /aggregaten kan vara både stationära och mobila och ha olika kapacitet. fattade beslut om att Försvarsmaktens verksamhet skulle omorganiseras. Beslutet innebar att stora mängder materiel betraktades som överskott; vilka mängder det har rört sig om har inte kunnat preciseras. Försvarsmaktens mål är att avvecklingen i huvudsak ska vara avslutad . Granskningen har inriktats på frågan hur Försvarsmakten har avvecklat överskottsmaterielen. Materiel har överförts till statliga myndigheter, skänkts till framför allt de baltiska länderna, sålts, destruerats eller kasserats. Försvarsmakten har varit angelägen om att avvecklingen ska gå fort. Härigenom vill man minska kostnaderna för förrådshållning. Hur många förråd som ska avvecklas är dock oklart. Inte heller finns det några säkra uppgifter om vilka hyror Försvarsmakten har betalat för förråden. tycks skötseln av materielen i förråden ha varit eftersatt. För att påskynda avvecklingen och minska avvecklingskostnaderna har Försvarsmakten velat avveckla stora mängder materiel i ett sammanhang. Det har bedömts som mest rationellt att sälja och slänga materiel samt att överlåta materiel till de baltiska länderna. Till dessa länder har materiel för bl.a. hela förband överlåtits. Omfattningen har bestämts utifrån svenska normer för hur ett förband bör utrustas. Regeringen har bedömt att överlåtelserna förbättrar säkerheten i hela . Överföringar till statliga myndigheter eller gåvor till ideella organisationer har ofta gällt mindre mängder materiel. Det har betraktats som en dyr form av avveckling. Försvarsmakten har haft ont om personal. Det skulle vara tidskrävande att samla ihop och sortera materielen. Försvarsmakten har därför inte prioriterat sådan avveckling. Flera kommuner har angivit att de har behov av delar av den materiel som försvaret avvecklar. Försvarsmakten har inte fått överlåta materiel till kommunerna. I stället har viss materiel lånats ut till kommunerna via och vissa länsstyrelser. Dessa myndigheter har dock inte ansett sig har tillräckligt med resurser för att administrera den överföring som de anser behövs. Försvarsmakten har givits tillstånd att sälja överflödig krigsmateriel på ett sätt som strider mot riktlinjer för försäljning av sådan materiel. fattade beslut om att Försvarsmaktens verksamhet skulle omorganiseras. Den säkerhetspolitiska utvecklingen i närområde hade varit positiv. innebar den internationella utvecklingen att det fanns behov av att snabbt förstärka förmåga till internationella insatser. beslut innebar därför nya krav på Försvarsmaktens operativa förmåga. Det militära försvaret skulle vara mindre än tidigare, men ha hög kvalitet och kunna användas för olika typer av insatser. Försvarsmaktens verksamhet skulle fram t.o.m. ändras. Från ha haft ett invasionsförsvar skulle få ett insatsförsvar (prop. 1999/2000:30, bet. 1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:168). En förutsättning för insatsförsvarets förmåga att möta väpnade angrepp är att det finns tid för anpassning. Försvarsmakten ska ha förmåga att på kort sikt - mindre än - möta väpnade hot. Efter att ha anpassat sin verksamhet ska försvaret också kunna möta hot på medellång sikt () och lång sikt (). Förutom att kunna möta väpnade angrepp och försvara territoriella integritet ska Försvarsmakten kunna bidra till fred och säkerhet i omvärlden. Försvaret ska därutöver bidra till att stärka det svenska samhället vid påfrestningar i fred. Försvarsbeslutet innebar att flera förband och enheter inom försvaret måste läggas ner. Avvecklingen ska genomföras parallellt med att den nya insatsorganisationen införs. Förändringen innebar att försvarets anslag minskas med - från till . Antalet yrkesofficerare och civilanställda minskas . ska i krig omfatta omkring 250 000. Det kan jämföras med det tidigare invasionsförsvaret som omfattade 750 000 man. Att krigsorganisationen även Försvarsmaktens grundorganisation, liksom behovet av materiel av olika slag. Stora mängder materiel har kommit att betraktas som överskott. Det handlar inte bara om krigsmateriel, utan även om stora mängder materiel för fredstida bruk eller utbildning. Den exakta omfattningen av överskottet var vid tiden för riksdagsbeslutet inte klarlagd. Det förklarades av att Försvarsmaktens nya organisation inte var helt fastställd. Regeringen bedömde dock att betydligt mer än hälften av de förnödenheter som lagerhölls av Försvarsmakten behövde avvecklas. I underlag till regeringens proposition hade Försvarsmakten bedömt att staplingsbara förnödenheter skulle komma att omfattas av beslutet, däribland 580 000 handeldvapen. De 20 000 fordon och släp samt annan skrymmande materiel som skulle avvecklas beräknades täcka en yta (Försvarsmakten 1999b). Omfattningen av avvecklingen är därmed unik - har det svenska försvaret avvecklat så mycket materiel. Flera decenniers materielanskaffande ska skänkas bort, säljas eller slängas. Försvarsbeslutet innebar att betydligt större mängder materiel skulle avvecklas jämfört med tidigare försvarsbeslut. När försvarsbeslutet fattades hade inte all överskottsmateriel från försvarsbesluten avvecklats. Eftersläpningarna förklarades med att avvecklingen inte hade prioriterats av försvaret. Avvecklingen hade präglats av en "bra-att-ha-mentalitet" vilket inneburit att materiel hade behållits i stället för att avvecklas (Försvarsmakten 1999a). Riktlinjer för Försvarsmaktens hantering av överskottsmateriel Enligt försvarsbeslutet ska överskottsmaterielen i första hand nyttjas för internationella humanitära biståndsinsatser, inom de frivilliga försvarsorganisationerna, till militärt säkerhetsfrämjande materielsamarbete samt för att stärka det svenska samhället vid svåra påfrestningar i fred. Genom förordningen (2000:278) om gåvor och överföringar av överskottsmateriel hos Försvarsmakten har regeringen givit Försvarsmakten tillåtelse skänka överskottsmateriel till biståndsorganisationer och frivilliga försvarsorganisationer. En förutsättning för gåvor till biståndsorganisationer är att (Sida) måste bedöma om respektive organisation är en lämplig mottagare av materiel. Förordningen medger också att Försvarsmakten överför materiel till en annan statlig förvaltningsmyndighet under regeringen. Förordningen har tolkats som att Försvarsmakten inte får ge materiel till kommunerna. I andra hand ska överskottsmateriel säljas till civila företag. Det handlar då om materiel där det bedöms finnas en tydlig efterfrågan. uppfattning har varit att försäljning av krigsmateriel ska riktas till försvarsindustrin, och att möjligheterna att sälja materielen ska bedömas med utgångspunkt från riktlinjerna för krigsmaterielexport. I tredje och sista hand ska överskottsmateriel förstöras. Det gäller materiel som inte efterfrågas av biståndsorganisationer eller statliga myndigheter och som inte bedöms kunna säljas. Det gäller också materiel som på grund av sekretess-, miljö- eller andra skäl inte bör säljas vidare (bet. 1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:168). Försvarsmakten har bestämt slutdatum I propositionen som låg till grund 2000 angav regeringen att avvecklingen av överskottsmateriel bör genomföras skyndsamt. Det motiverades med att en snabb avveckling minskar kostnaderna för lagerhållning, vilket ger mer resurser till Försvarsmaktens arbete med att bygga upp ett insatsförsvar. I propositionen angav regeringen också att förnödenheter som inte kan överlåtas tillräcklig snabbt bör förstöras; detta med hänsyn till Försvarsmaktens kostnader för förrådshållning (prop. 1999/2000:30). Försvarsmakten har preciserat tidsangivelsen och satt som mål att huvuddelen av avvecklingen av överskottsmaterielen ska vara genomförd . Försvarsmakten bedömer dock att avvecklingen av ammunition kommer att ta , eftersom industrins kapacitet att förstöra ammunition inte räcker till. granskning av försvarets ominriktning () har beslutat att följa omorganisationen av försvaret. Granskning av materiel- och personalförsörjningen (2002) konstaterade RRV att materielavvecklingen löpte planenligt. RRV var emellertid kritisk på främst två punkter. För det första ansåg RRV att det fanns risk för att materielavvecklingen skulle komma att dra ut . I granskningen hade bl.a. framkommit att besluten om arméförbandens materielbehov hade försenats, vilket gjorde det osäkert när beslut om 2004 års insatsorganisation skulle kunna komma att fattas. Så länge Försvarsmakten inte bestämt vilken materiel som behövs för framtida verksamhet kan överskottet inte identifieras. Brister i datasystemen kunde också komma att försena avvecklingen. För att förbättra avvecklingen föreslog RRV att Försvarsmakten skulle påskynda arbetet med att avgöra vilken materiel som skulle avvecklas samt genomföra en systematisk uppföljning av avvecklingsbesluten. RRV föreslog dessutom att skulle prioritera avvecklingsverksamheten i högre grad . För det andra konstaterade RRV att kunskapen om vilken materiel som fanns i förråden var bristfällig. Det hade medfört att relativt ny materiel hade avvecklats i stället för äldre och mindre ändamålsenlig materiel. Till exempel hade det förekommit att den materiel som var mest lättillgänglig i förråden hade avvecklats. En annan konsekvens var att reservdelar inte hade avvecklats i takt med den materiel som delarna var avsedda för. Försvarsmaktens bristfälliga kunskap om materielen i förråden förklarades bl.a. av brister i de datasystem som innehåller uppgifter om materielen. Att systemen inte var fullt kompatibla bedömde RRV vara ett stort problem. Systemen är gamla, vilket gör att det är svårt att hitta reservdelar till dem. Det är få inom Försvarsmakten som behärskar systemen. RRV föreslog en fysisk inventering av förråden samt en översyn av de olika datasystemen. Enligt RRV:s mening borde nya datasystem vara införda senast vid avvecklingsperiodens slut. På så sätt skulle förutsättningarna för Försvarsmaktens framtida materielförsörjning förbättras. Identifiering och sortering av överskottsmateriel För att kunna fastställa vilken materiel som ska betraktas som överskott måste Försvarsmakten först bestämma vilken materiel som även fortsättningsvis behövs för Försvarsmaktens verksamhet. Därefter beslutas hur överskottet ska avvecklas. Några iakttagelser i detta avsnitt är: Försvarsmakten fastställer behov och överskott en gång . En anledning till den utdragna processen är att de datasystemen som används inom Försvarsmakten är omoderna. Detta begränsar avvecklingstakten. Inom Försvarsmakten befarar man att personal som arbetar med avvecklingen ska söka sig till andra jobb innan avvecklingen är slutförd. Detta bedöms innebära extra stora problem om fattar beslut om ytterligare nedskärningar. Då finns risken att personal med kompetens för avvecklingsarbete kommer att ha slutat. Lång process att fastställa behov och överskott Försvarsmakten bedömer vilket behov av materiel försvaret har. Denna bedömning görs i olika planeringsprocesser, där behovet på både lång och kort sikt fastställs. är det tänkt att behovet ska fastställas. Försvarsmakten kallar detta beslut för avisering. Sedan Högkvarteret har aviserat behovet kan delar av överskottet avvecklas. Från aviseringen tar det innan man på Högkvarteret fattar ett slutligt beslut om vilken materiel som ska behållas respektive avvecklas. En total utgallring kan göras först när Högkvarteret fattat det slutliga beslutet om vilken materiel som behövs för verksamheten. Många och gamla datasystem fördröjer processen En anledning till att det tar att klargöra vilken materiel som behövs är att olika verksamhetsgrenar inom Försvarsmakten har olika datasystem. Det finns fem huvudsystem som är kopplade till materielförsörjningen: Krigsorganisationssystemet - förkortat KRO - är det system där framtida behov av materiel registreras av de materielansvariga på Försvarsmaktens högkvarter I Terminalorienterat redovisningssystem - förkortat - redovisas tillgången på materiel. Systemet används av Försvars-maktens logistik (FMLOG) som bl.a. ansvarar för underhåll av materiel inom Försvarsmakten. FMLOG är den enhet inom Försvarsmakten som sköter den praktiska hanteringen av den materiel som ska avvecklas. Ledningsinformationssystem för försörjning och teknisk tjänst - förkortat LIFT - används av de regionala enheterna inom FMLOG. Systemet visar tillgången på materielen samt materielens kvalitet och geografiska placering. Det finns fjorton lokala LIFT-system. Uppgifter från de lokala LIFT-systemen sammanställs regelbundet av Försvarsmakten centralt i . I ett särskilt LIFT-system, LIFT 21, registeras vilken materiel som har avvecklats. Delta - är Försvarsmaktens register över reservdelsmateriel. - är ett förnödenhetsregister som används av . Systemen är inte fullständigt kompatibla. De är konstruerade för anskaffning och tillgångsredovisning och inte avsedda att styra och kontrollera avveckling. Sammantaget medför detta mycket tidskrävande manuellt arbete. Enligt företrädare för medför den utdragna processen för att identifiera behov och överskott att avvecklingen av materiel också drar ut . I datasystemet LIFT registreras avvecklad materiel För att kunna dokumentera vad som har hänt med materiel som har avvecklats har Försvarsmakten skapat ett femtonde LIFT-system, kallat LIFT 21. I systemet registreras bl.a. om materielen har skänkts bort, sålts eller skrotats. Systemet bygger på samma hårdvara som de fjorton lokala LIFT-systemen. Därför är LIFT 21 inte anpassat för att på ett överskådligt sätt sammanställa och redovisa vad som har hänt med den avvecklade materielen. För att göra sammanställningar av större mängder information krävs omfattande manuellt arbete. LIFT 21 skapades . Försvaret har därmed ingen sammanställning av vad som har hänt med den materiel som avvecklades . När överskottet har identifierats påbörjas en sortering av materielen. Enligt uppgifter från tjänstemän i Högkvarteret är det oftast okomplicerat att avgöra hur överskottsmaterielen ska hanteras. Högkvarterets bedömningar baseras på erfarenheter samt uppskattningar av hur mycket olika avvecklingsalternativ kan kosta. Vid beslut om hur överskottsmateriel ska avvecklas prioriterar Försvarsmakten förfaringssätt som medför att stora mängder materiel kan avvecklas . Man vill att avvecklingen ska gå fort - detta för att möjligt få pengar över till annan verksamhet. Om materiel som fortfarande kan användas får ligga kvar i förråden finns det risk för att den börjar mögla, angrips av råttor eller blir oanvändbar på annat sätt. Beslut fattas av Högkvarteret Vid s.k. tvättmöten går personal från Försvarsmaktens högkvarter, och Försvarsmaktens logistik igenom förteckningar över den materiel som identifierats som överskott. Syftet är att bestämma om materielen ska skänkas bort, säljas eller förstöras. För sekretessbelagd och stöldbegärlig materiel - exempelvis krypteringsmaskiner och vissa vapen - beslutas om destruktion. Detsamma gäller miljöfarlig materiel, som ammunition. Materiel som inte bedöms uppfylla krav som ställs på motsvarande moderna utrustning skrotas också. Det kan t.ex. röra sig om vattenreningsutrustning. Försvarsmakten har inte heller velat skänka bort eller sälja materiel som tydligt kan förknippas med försvarsverksamhet, exempelvis uniformer. Viss materiel som har skrotats har givit Försvarsmakten intäkter genom skrotningspremier. Det gäller t.ex. materiel av järn, aluminium, plåt, mässing och koppar. Även viss plast har kunnat återvinnas. Vid mötena bedöms önskemål om materiel som inkommit från statliga myndigheter och ideella organisationer. Enligt uppgifter från Försvarsmakten tillgodoses önskemålen, om de inte bedöms innebära alltför stora kostnader för försvaret. Önskemål inkommer och beaktas även som avvecklingen pågår. När riktlinjerna för hanteringen av överskottsmaterielen är klar påbörjar Försvarsmakten arbetet med att tömma de förråden där materielen finns. Hela förråd töms. Materielen fraktas till s.k. avvecklingsterminaler, där den sorteras i enlighet med vad som beslutats vid tvättmötena. Risk för svinn i samband med avvecklingen granskade Försvarsmaktens internrevision avvecklingen av överskottsmateriel. I en rapport slog Internrevisionen fast att det fanns en betydande risk för att svinn inte redovisades eller upptäcktes. Granskningen hade bl.a. visat att följesedlar ofta saknades vid transporter mellan olika förråd. I de fall följesedlar förekom var de ofta ofullständiga, vilket hade gjort det omöjligt att kontrollera om rätt mängd materiel hade ankommit till det mottagande förrådet. Materiel hade inte alltid räknats och inventerats innan förråden tömdes. Om rätt mängd materiel verkligen anlände till det mottagande förrådet hade i dessa fall inte gått att avgöra. Information om att materiel över huvud taget skulle komma till förråd hade ofta kommit efter det att materielen anlänt. För att komma tillrätta med problemen upprepade Internrevisionen några rekommendationer som man givit i en rapport . Internrevisionen ansåg att Försvarsmakten måste kunna redogöra för vilken materiel som hade avvecklats och till vem materielen hade sålts, överförts eller överlåtits. Svinn måste kunna dokumenteras - oavsett om materielen hade transporterats mellan Försvarsmaktens förråd eller till mottagare utanför Försvarsmakten. När Internrevisionen kom med sin rapport pågick arbetet med att skapa datasystemet LIFT 21. Internrevisionen har därefter bedömt att inrättandet av LIFT 21 har inneburit att Försvarsmakten på ett tillfredsställande sätt kan redovisa vad och hur mycket som har avvecklats samt till vem materielen har transporterats. Enligt uppgifter från Internrevisionen ska man granska hur väl kontroller i samband med transporter av materiel fungerar. Granskningen ska inriktas på frågan hur Försvarsmaktens personal försäkrar sig om att materiel inte försvinner under transporterna. Bland annat ska förekomsten av följesedlar kontrolleras. Risk för personalbrist och försenad avveckling Vid intervjuer med företrädare för Försvarsmakten har framkommit att den personal som arbetar med att tömma förråden inte räcker till.