bet · GQ01UU10 · 2003-05-22 00:00:00 — En sådanregleringsmyndighet avses bidra tillatt säkerställa nätens ochinformationssystemensdriftskompatibilitet och därigenomförbättra den inre marknadens sätt attfungera. Byrån skall biståkommissionen och nationellaregleringsmyndigheter i frågor som rörnät- och informationssäkerhet.Utskottet konstaterar i sitt yttrandeatt ett IT-säkerhetsarbete påeuropeisk nivå är angeläget. Samtidigtanser utskottet - i enlighet med densvenska ståndpunkt som föreslås imotsvarande fakta-PM (fakta-PM 53) -att medlemsstaternas inflytande ibyrån måste säkras. Utskottet anserslutligen att bör komma ifråga som säte för byrån.Utskottet vill vidare understrykavikten av uppföljning och utvärderingäven på området elektroniskakommunikationer m.m. Många av besluteninom området har långsiktigakonsekvenser där beslutsfattandetdelvis måste grundas på strategiskabedömningar och prognoser förframtiden. Sådana bedömningar ochprognoser måste fortlöpande stämmas avmot de snabbt förändradeförutsättningar som kännetecknar detframväxande informationssamhället.Enligt utskottets mening är det motdenna bakgrund angeläget attregeringen i lämpligt sammanhangfortsättningsvis belyser, exempelvisgenom beskrivning av olika relevantaindikatorer, hur IT-utvecklingenfortskrider inom EU och har inget att tillförautöver vad trafikutskottet har anfört pådessa områden. utgårifrån att regeringens skrivelse kommandeår avspeglar de önskemål somtrafikutskottet framför i yttrandet vadbeträffar en bättre redovisning avberedningsområdet.3.5.4 Luftföroreningar(Skr. s. 268-288)Moderata samlingspartiet menar ipartimotion U323 (m) yrkande 15 attregeringen måste ta initiativ för attminska och EU:s utsläpp avväxthusgaser. Ett särskilt problem isammanhanget som motionärerna pekar på äratt EU:s medlemsländer och även andraländer blir mer och mer beroende avfossila bränslen på grund av en i längdenohållbar energipolitik som ej står isamklang med åtagandena iKyotoprotokollet.Utrikesutskottet kan konstatera attmiljö- och jordbruksutskottet (bet.2002/03:MJU13) i ett betänkandehar behandlat frågor om reduktion avväxthusgaser i det klimatstrategiskaarbetet. Med anledning av ettmotionsyrkande om höjd ambitionsnivå vadgäller utsläpp av växthusgaser anfördemiljö- och jordbruksutskottet ibetänkandet följande:När det gäller målen för det svenskaklimatarbetet vill utskottet hänvisatill vad utskottet anförde i sambandmed att regeringen i propositionSveriges klimatstrategi (prop.2001/02:55) presenterade en rad delmåloch åtgärdsstrategier för detnationella miljökvalitetsmåletBegränsad klimatpåverkan (bet.2001/02:MJU10). Utskottet anförde attregeringens förslag om ettreduktionsmål skall ses mot bakgrundav beslut om attkoldioxidutsläppen från fossilabränslen skall stabiliseras på1990 års nivå för att därefter minska(prop. 1992/93:179, bet.1992/93:JoU19, rskr. 1992/93:361). Detav regeringen föreslagna målet, vilketriksdagen också kom att anta, innebäratt utsläppen för av de sexväxthusgaserna som ett medelvärde skall vara lägre än utsläppen år 1990.Utsläppen skall räknas somkoldioxidekvivalenter och omfatta desex växthusgaserna enligtKyotoprotokollets och IPCC:s(Intergovernmental Panel on ClimateChange) definitioner. Som regeringenockså påpekade i propositionen skallutsläppsvärdena normalårskorrigerasför att underlätta det svenskaklimatarbetet mellan åren med avseendepå variationer i temperatur ochnederbörd. Utskottet anförde att enlångsiktig politik bäddar för attomställningen kan ske med bibehållenstabilitet i samhällsutvecklingen såatt hänsyn kan tas till det kapitalsom är bundet i dagens infrastruktur.Det är därför, anförde utskottet,viktigt med klara och stabila mål förhållbar utveckling. Utskottet instämdevidare i regeringens uppfattning attgenom att ytterligare skärpa detnationella målet, jämfört med detåtagande som överenskommits i EU:spreliminära interna bördefördelningför , vilken innebär enökning relativt med 1990 årsnivå, understryks vikten av att tidigtsöka möta den utmaning som hotet omklimatförändringar utgör. Denklimatstrategi som antagitutgör en ambitiös och långsiktigstrategi med flerauppföljningsstationer, vilkenutskottet inte finner skäl att nuompröva.Utrikesutskottet konstaterar att denfråga som motionärerna väcker harbehandlats av och ser ingetbehov av något ytterligare riksdagensuttalande i frågan. Utskottet avstyrkerdärför motion 2002/03:U323 (m) yrkande15.I den enskilda motionen 2002/03:U324 (mp)yrkande 18 begärs ett riksdagenstillkännagivande om vad i motionen anförsom transportpolitiken. Motionärerna menaratt för att EU skall kunna leva upp tillde åtaganden som har gjorts enligtKyotoprotokollet är en förändring avnuvarande trafik- och transportsituationnödvändig. Det är särskilt angeläget attskapa förutsättning för att styra överväg- och lufttransporter av både gods ochpersoner till järnväg och sjöfart samtförbättra möjligheterna förkollektivtrafiken.Trafikutskottet menar i sitt yttrande2002/03:TU5y vad gäller transporter ochmiljö att i detta ämne borde regeringensskrivelse ha kompletterats med en mersamlad och överskådlig redovisning avtransporternas miljömässiga effekter.Trafikutskottet anför vidare:Transporter utgör en betydande källatill miljöförstöring och EU är det förSverige viktigaste samarbetsorganetför att driva dessa frågor.Trafikutskottet vill framhålla viktenav att understöder arbetet medhållbara transporter. Emellertid gesläsaren av skrivelsen intrycket från svensk sida inte har varitdrivande i dessa frågor. Frågan ombiodrivmedel finns visserligenredovisad, men många av de övrigadelarna saknas. Ett exempel är att detsjätte miljöhandlingsprogrammet intesynes vara tillräckligt explicitinriktat mot transporter, även omklimatfrågan utgör ett av fyraprioriterade områden. Även på dettaområde saknar utskottet en konkretredovisning av den svenska regeringensansträngningar och vad dessaresulterat i.Trafikutskottet anför vidare i yttrandetatt det finns anledning att ställa sigtveksam till vad som betecknas som ettmål i fråga om återupprättande avbalansen mellan trafikslagen. Att påförhand ställa upp en kvotering mellantransportslagen som ett mål i sig innebäratt man bortser från attförutsättningarna för de olikatransportslagen skiljer sig mycket mellanolika medlemsländer och regioner. Detmest ändamålsenliga är enligttrafikutskottet att förutsättningarskapas som innebär att en hållbarutveckling nås där olika transportslagutnyttjas på ett samhällsekonomisktlämpligt sätt. Utskottet anser vidare attsyftet med åtgärderna beträffandejärnvägen bör vara att nå en optimalanvändning av infrastrukturen och enmodernisering av tjänsterna liksom etttryggande av säkerheten.Vidare betonar trafikutskottet vikten avatt priset för transporter bör inkluderaalla de kostnader som uppstår, inklusivekostnader för externa effekter såsompåverkan på miljön. Åtgärder för ökadharmonisering och rättvisandeprissättning inom transportområdet ärdärför angelägna. Utskottet ser positivtpå det arbete som pågår inom EU isyfte att nå en ökad enhetlighet i dettaavseende. Enligt utskottets mening är detangeläget att - inom ramen för denfortsatta resultatuppföljningen avverksamheten inom EU - en närmareredogörelse lämnas över insatser i syfteatt utveckla ett gemensamttransportpolitiskt kostnadsansvar påeuropeisk nivå. I sammanhanget erinrartrafikutskottet om att enligt1998 års transportpolitiska beslut inomEU bör arbeta för en reformeradlagstiftning och ökade möjligheter attanvända ekonomiska styrmedel för attgynna utvecklingen och introduktionen avmiljövänliga och trafiksäkra fordon.Utrikesutskottet delar dessa synpunkteroch menar att trafikutskottetsställningstagande vad beträffar balansenmellan trafikslagen och miljöaspekterna isamband därmed är väl avvägd. Medhänvisning till det anförda avstyrkerutrikesutskottet motion 2002/03:U324 (mp)yrkande 18.3.5.5 Livsmedel och miljö(Skr. s. 265-267)I kommittémotion 2002/03:U298 (c) anförsatt försiktighetsprincipen vad gällerlivsmedel skall tas på allvar för attskydda människors och djurs hälsa.Åtgärderna kring BSSE är ett exempel inomEU. Livsmedelssäkerheten måste beaktasoch detta bör återspeglas i deregleringer som vidtas inom ramen förunionens lagstiftning. Värnandet omlivsmedelssäkerheten bör även avspeglas iEU:s ställningstaganden om dess framtidajordbrukspolitik och ihandelsförhandlingarna inom WTO. Iyrkande 15 begärs ett riksdagenstillkännagivande om vad i motionen anförsom att konsumenternas oro angåendeproduktionsmetoder och livsmedelssäkerhettas på allvar.I motion 200/03:U324 (mp) yrkande 16anförs att det är viktigt att utvecklamiljöarbetet och att detta bl.a. kangöras genom flexibla regler som möjliggören progressiv och offensiv politik. Någraviktiga områden är möjligheten att ställamiljökrav vid offentliga upphandlingar,tuffare regler för genmanipuleradelivsmedel och hårdare regler vad gällermiljöinformation till konsumenter.Utrikesutskottet kan konstatera att år1998 slog fast riktlinjerna förSveriges arbete med jordbruks- ochlivsmedelspolitiken inom EU (prop.1997/98:142, bet. 1997/98:JoU23, rskr.1997/98:241). Av beslutet framgår attSverige skall verka för en jordbruks- ochlivsmedelspolitik inom EU vars mål är attfrämja ett brett och varierat utbud avsäkra livsmedel till skäliga priser,främja en hållbar jordbruks- ochlivsmedelsproduktion samt bidra tillglobal livsmedelssäkerhet. För att nådessa mål krävs att jordbrukspolitikenreformeras i en marknadsorienteranderiktning samt att i-länderna upphör meddet livsmedelsbistånd - vid sidan om renthumanitärt livsmedelsbistånd - som bestårav subventionerad överskottsproduktion.Ett steg i denna process togs i EU år1999 genom Agenda 2000. till att öka jordbruketskonkurrenskraft genom en ökadmarknadsorientering med sänktaadministrativa priser. Beslutet syftadeockså till att minska jordbruketsnegativa effekter på miljön och attförenkla regelverket. För att underlättajordbrukets anpassning ochstrukturförändring i samband medreformeringen av marknadsordningarnaföreslogs en integreradlandsbygdspolitik. Efter den s.k.Berlinöverenskommelsen 1999 innebär dettaatt tidigare regional- och strukturstödinom jordbrukssektorn samt s.k.kompletterande åtgärder m.m. sammanförtsi en enda förordning för landsbygdensutveckling i rådets förordning (EG) nr1257/99 om stöd till utveckling avlandsbygden. I förordningen fastställsramarna för EU:s stöd till en hållbarutveckling av landsbygden. Åtgärder förlandsbygdsutveckling skall kompletteraandra delar i den gemensammajordbrukspolitiken. Ett särskilt miljö-och landsbygdsprogram omfattande en radmiljö- och strukturåtgärder har antagitsför perioden 2000-2006.Miljöersättningarna inom jordbruket ingårsom en obligatorisk del i programmet. Påtoppmötet i om Agenda 2000beslutades att programmet skulle ses övervid halvtid av det finansiellaperspektivet, dvs. I sambandmed översynen skall den gemensammajordbrukspolitikens effekter för miljönoch för hållbar utveckling bedömas. Dennaöversyn pågår under första halvåret 2003men först vid ministerrådets möten undersommaren 2003 kan operativa beslutförväntas.När det gäller att trygga försörjningenav livsmedel till jordens befolkning ochlivsmedelssäkerheten i denna del menarutskottet att en lång rad åtgärder kanvidtas för att förbättra denna. En viktigdel i förverkligandet av en hållbarutveckling i såväl de utvecklade ländernasom utvecklingsländerna är denjordbrukarinriktade strategi som kommertill uttryck i många av programområdena iFN:s handlingsprogram för miljö ochhållbar utveckling, antagen underkonferensen i (). I handlingsprogrammet angesatt nyckeln till ett framgångsriktgenomförande av ett hållbart jordbruk ochen hållbar landsbygdsutveckling ligger ide enskilda jordbrukarnas motivation ochattityder och en statlig politik som gerjordbrukarna incitament att förvaltanaturresurserna effektivt och på etthållbart sätt. Jordbrukare, särskiltkvinnor, står inför en hög grad avekonomisk, rättslig och institutionellosäkerhet när de investerar i sin jordoch i andra resurser. Decentralisering avbeslutsfattande till lokalaorganisationer är enligt programområdetom främjande av ett hållbart jordbruk ochen hållbar landsbygdsutveckling det bästamedlet för att ändra människors beteendeoch genomföra hållbarajordbruksstrategier. I programområdetföreslås bl.a.- att en decentraliserad beslutsprocessbör uppmuntras genom att skapa och stärkaorganisationer på lokal nivå och bynivåsom kan delegera makt och ansvar tillprimära resursanvändare,- att stödja och öka den rättsligakapaciteten hos kvinnor och svagaregrupper vad beträffar tillgång till,användning av och besittningsrätt tilljord,- att främja och uppmuntra varaktigthållbara jordbruksmetoder och teknik,- att införa eller stärka en politik somuppmuntrar till självförsörjning vadgäller resurs- och energisnål teknik,inklusive traditionella lokala metoderoch prissättningsmekanismer sominberäknar miljökostnader,- att utveckla en policyram som gerjordbrukare incitament och motivation förvaraktigt hållbara och effektivajordbruksmetoder samt- att stärka jordbrukares medverkan, bådevad gäller kvinnor och män, vidutformningen och genomförandet av enpolitik med detta syfte genom deorganisationer som representerar dem.Enligt programmet skall genomförandet skebl.a. genom att regeringarna främjarprissättningsmekanismer, handelspolitik,skattestimulanser och andra politiskainstrument som har en positiv inverkan påden enskilde jordbrukarens beslut om etteffektivt och hållbart utnyttjande avnaturresurser samt genom att fullt ut tahänsyn till de följder som dessa beslutfår för en trygg livsmedelsförsörjningför hushållen, jordbruksinkomsterna,sysselsättningen och miljön. Nationellaoch internationella forskningscentrum börsamarbeta med jordbrukarorganisationervid utveckling av miljövänligajordbruksmetoder som är anpassade tilllokala förhållanden. Mekanismer börinrättas för att dokumentera,sammanställa och spridalokalbefolkningens kunskaper, metoder ochprojekterfarenheter för att kunna lärasig av det förgångna vid utformning ochgenomförande av en politik som påverkarjordbrukares, skogbrukares och fiskaresliv. Vidare bör de institutionella ochjuridiska mekanismer som behövs skapasför att säkerställa en reellbesittningsrätt för jordbrukare.Avsaknaden av lagstiftning om rätt tilljord har varit ett hinder för åtgärdermot jordförstöring i mångajordbrukssamhällen i utvecklingsländerna.Sammanfattningsvis i denna del villutskottet betona att livsmedelssäkerhetför innebär att de kan klaraav en större del av livsmedelsförsörjningpå egen hand. Detta underlättas om de fårbistånd för att klara av de reformer somryms inom FN:s handlingsprogram för miljöoch hållbar utveckling samt av att i-länderna minskar sin försäljning avvverskottsproduktion till subventioneradepriser i dessa länder.Utskottet menar att bakom kravet pålivsmedelssäkerhet döljer sig iblandandra motiv som att jordbruksproduktionenbland kretsen av EU-länder skall värnasoch importen av livsmedel begränsas.Utskottet menar att det är ett felaktigtsynsätt som leder till högabudgetkostnader för subventioner och tillhöga priser för konsumenterna.Jordbruksförhandlingarna iVärldshandelsorganisationen (WTO)inleddes . På WTO:sministermöte i i november 2001fattades beslut om en bred handelsrundasom också omfattar jordbruksprodukter.Förhandlingarna skall vara avslutadesenast . Vad beträffarförslagen i motion 2002/03:U298 (c)yrkande 15 vill utskottet påpeka att EU iWTO-förhandlingarna driver viktigasamhälleliga frågor såsom förbättradmiljö- och djurskyddshänsyn. Utskottethar inhämtat att den svenska regeringenstöder detta arbete. Den svenskaregeringen anser att målen skall nås medriktade, icke-handelsstörande stöd. Densvenska regeringens linje i WTO-förhandlingarna följer de riktlinjer somlagts fast för arbete medreformeringen av den gemensammajordbrukspolitiken (CAP). Medel avseddaför prisstöd och areal- och djurbidragenreduceras och delar därav omfördelas. Enstörre del av den gemensammajordbruksbudgeten bör enligt regeringengå till miljöåtgärder ochstrukturomvandling av jordbruket ochlandsbygden för att skapa förutsättningarför ett ekologiskt hållbart jordbruk samtstärka dess konkurrenskraft ochekonomiska tillväxt genom effektiviseringoch diversifiering. Det är angeläget attsådana stöd inte utformas på ett sätt somhindrar utvecklingsländerna från attutveckla sitt jordbruk. Utskottet villdessutom påpeka att regeringen har lagtfram förslag till förbättringar avdjurskyddet vid arbetet med nya direktivoch förordningar inom EU ochEuroparådet. Den hardessutom drivit ståndpunkten attdjurskydd skall omfattas av EU:sförhandlingsförslag i WTO. Det arbete somregeringen utför på området innebärenligt utskottets mening att motion2002/03:U298 (c) yrkande 15 i denna delfår anses vara tillgodosedd.Vad gäller offentlig upphandling ochmiljöfrågor konstaterar utskottet attregeringen i skrivelsen redovisar attrådet behandling avkommissionens direktivförslag har träffaten politisk överenskommelse om två EG-direktiv om offentlig upphandling.Överenskommelsen innehåller bl.a. enmodernisering och förenkling avupphandlingsprocessen. Från svensk sidahar särskilt framförts betydelsen avintegration av miljöhänsyn och socialahänsyn i offentlig upphandling.Regeringen framhåller i skrivelsen attSverige har fått gott gehör för sinaförslag och möjligheterna att tamiljöhänsyn och sociala hänsynförtydligades på flera punkter. Iingressen hänvisas till principen omintegration av miljöhänsyn. Vidare angesi vilken utsträckning de upphandlandeenheterna kan ställa krav påmiljömärkning och vilkamiljöledningsåtgärder som leverantörenskall vidta när kontraktet fullgörs. regel införs som ger upphandlaren rättatt ställa villkor för hur kontraktetskall fullgöras. Det anges särskilt attvillkoren kan avse sociala hänsyn ochmiljöhänsyn.Efter överenskommelsen i rådet har meddelat dom (mål C-513/99) iett mål som ger stöd för uppfattningenatt miljökriterier kan utgöra en grundför utvärderingen av anbud.Europaparlamentet genomför en andra behandling avdirektivförslagen. Om parlamentetgodkänner den politiska överenskommelseneller inte lämnar ett yttrande inom entremånadersperiod kan förslagen godkännasi oförändrat skick av rådet. Harparlamentet synpunkter på förslagen skallrådet kalla tillförlikningsförhandlingar. Efter det attrådet och parlamentet är överens skalldirektiven antas av parlamentet ochrådet.Utrikesutskottet välkomnar de framstegsom direktivförslaget innebär. En vidarevärdering av direktivet får dock anståtill dess att behandlingen av detta iunionens institutioner är avslutad.Utskottet vill framhålla att riksdagenvid flera tillfällen har behandlatmotioner som tagit upp frågan ommiljökrav vid offentlig upphandling.Riksdagen har senast i samband med etttillkännagivande (bet. 2000/01:FiU12)anfört att det är viktigt att regeringenfortsätter sitt arbete med att verka föratt och andra internationellaregler ändras så att det blirmöjligt att ta större hänsyn till miljönvid upphandling.Utrikesutskottet menar mot bakgrund avfinansutskottets tidigare uttalanden attdet för tillfället inte finns mer atttillägga i denna fråga.På grundval av vad som ovan anförtsavstyrker utrikesutskottet motionerna2002/03:U298 (c) yrkande 15 samt2002/03:U324 (mp) yrkande 16.3.6 Övriga frågor3.6.1 Öppenhet(Skr. s. 308)I kommittémotion 2002/03:U5 (fp) begärstillkännagivanden om vissa EU-institutioners syn påoffentlighetsfrågorna enligt EU-förordningen 1049/2001 (yrkande 1) och ombehovet av en mer utförlig redovisning avbrister i offentlighetsregler vid EU:sinstitutioner och organ i kommande årsskrivelser (yrkande 2).I motionen anförs att det finns ettantal EU-organ som inte lever upp tillvad medlemsstaterna och EU-parlamentetkommit fram till när det gälleroffentlighets- och sekretessfrågorna inomEU:s förvaltning och domstolar. Denrekommendation som gjorts omoffentlighets- och sekretessregler iövriga EU-organ och institutioner ärenligt motionärerna otydlig när detgäller de krav på offentlighetsprincipm.m. som från svensk sida ses somsärskilt betydelsefulla. Motionärernakritiserar att det inte av regeringensredovisning framgår hur omfattande deavsteg är som olika organ gjort elleravser att göra från förordningensprinciper. Offentlighetsprincipen ochdärtill knutna bestämmelser bör omfattaalla organ inom EU, och det är angelägetatt så mycket som möjligt av den svenskaoffentlighetsprincipstraditionen kommeratt prägla EU:s förvaltning, domstolaroch andra organ. I skrivelsen anges intevilka EU-organ som inte verkar inställdapå att följa rekommendationer omoffentlighetsregler och hur omfattandeavvikelserna är. börfortsättningsvis i de årliga skrivelsernafå en förteckning över samtliga EU-organoch institutioner som har mer inskränktaregler om offentlighet och sekretess änvad som gäller hos parlamentet, rådet ochkommissionen enligt förordningen.Regeringen bör för riksdagenredovisa vilka viktigare förändringar sombehövs i EU-institutionerna för attförbättra förhållandena när det gällerhandlingars offentlighet.I partimotion 2002/03:U326 (c) yrkande21 begär motionärerna etttillkännagivande om allmänhetens rätttill avgiftsfri tillgång till handlingarpå sitt eget språk hos behandlar dessayrkanden i sitt yttrande 2002/03:KU5ytill utrikesutskottet och anför följande:Konstitutionsutskottet behandladevåren en skrivelse frånregeringen (skr. 2001/02:110) medredogörelse för arbetet inför ochunder det svenska ordförandeskapet iEU medhandlingsoffentlighet i EU:sinstitutioner. I redogörelsen lämnadesen historisk bakgrund och redovisadesförutsättningarna för förhandlingarnasamt resultatet av dem. Skrivelseninnehöll också en beskrivning avoffentlighetsreglerna för EU:sinstitutioner.Bland annat hänvisades till att detgenom Amsterdamfördraget dels infördesen allmän öppenhetsprincip (artikel 1andra stycket i ), dels engrundläggande bestämmelse omhandlingsoffentlighet iEuropaparlamentet, rådet ochkommissionen (artikel 255 i EG-fördraget, artiklarna 28 och 41 i ). I EG-fördraget föreskrevsvidare att allmänna principer för ochbegränsningar i rätten att ta del avinstitutionernas handlingar skullefastställas av ochrådet i en rättsakt som skulle gällaför alla tre institutionerna.Rättsakten - den ovan nämndaförordningen (2001/1049/EG) omallmänhetens tillgång tillEuropaparlamentets, rådets ochkommissionens handlingar - antogs den28 maj 2001.Konstitutionsutskottet erinrade isitt betänkande 2001/02:KU34 överregeringens skrivelse om att utskottethösten avgett ett yttrande tillEU-nämnden över kommissionens förslagtill förordning (yttr. 2000/01:KU3y)och om att utskottet i yttrandetredogjort för den svenskaoffentlighetsprincipen och förriksdagens uttalanden i ämnet införoch under det svenska medlemskapet iEU.Konstitutionsutskottet behandlade ibetänkandet motioner om förbättradöppenhet i EU:s institutioner och enmotion om avgiftsfri tillgång tillhandlingar. Utskottet hänvisade i sittställningstagande bl.a. till enighetenoch uppslutningen bakomoffentlighetsprincipen i dess svenskautformning. Den förordning omhandlingsoffentligheten inom EU somantogs under det svenskaordförandeskapet och de följdändringarsom institutionerna beslutat utgjordeenligt utskottets mening en god grundför fortsatt arbete att vidgaöppenheten inom unionen. Utskottetkonstaterade att ett fortsatt sådantarbete också var regeringens avsikt.Utskottet ansåg att någottillkännagivande inte behövdes.I regeringens skrivelse 2001/02:115EU:s framtidsfrågor framhöllregeringen att öppenheten är en frågasom kommer att vara avgörande för denlegitimitet EU:s institutioner har imedborgarnas ögon. Regeringenhänvisade till den under det svenskaordförandeskapet antagna förordningensamt till att det i debattendiskuterats bl.a. stärktyttrandefrihet för EU-tjänstemän ochförbättring av medborgarnas rätt tilltillgång till institutionernashandlingar.