bet · GR01UU3 · 2003-12-02 00:00:00 — I yrkande 19 framhålls att om biståndprojekt trots dettaskall bedrivas i diktaturstater så skall det kanaliseras genom enskildaorganisationer, och det bör följas upp och kontrolleras så att biståndsmedleninte tillfaller regimen.I motion 2003/04:U12 (mp) yrkande 7 framhålls att det finnsmekanismer och metoder för hur regeringen samråder med stater och regeringar,men färre mekanismer och metoder för hur man samråder med det civilasamhället vid utformningen av svensk utvecklingspolitik. Motionärernakräver bl.a. att globala strategier vidareutvecklas med konkret utformadefolkbildningsinsatser.I motion 2003/04:U348 (kd) yrkande 7 framhålls behovet av attbiståndsinsatser som i första hand stöder det civila samhället går via enskildaicke-statliga organisationer i de fall då mottagarlandet styrs av endemokratiskt tvivelaktig regim. I yrkande 25 framhålls att det krävs enökning av biståndsanslaget för en förbättring av samarbetet med enskildaorganisationer vid utarbetandet av landstrategier och nationellahandlingsprogram.Utskottets övervägandenUtskottet menar att samarbetet med svenska och internationella enskildaorganisationer bör stärkas och att samarbetet skall vara brett ochomfatta såväl det konkreta utvecklingssamarbetet som policyutformning påutvecklingsområdet. Svensk politik för global utveckling skall formulerasoch genomföras i nära dialog med enskilda organisationer.Utskottet konstaterar vidare att det i finns en lång och starktradition av internationell solidaritet inte minst förmedlad genomfolkrörelser, kyrkor och andra religiösa sammanslutningar,forskningsinstitutioner,fackliga organisationer, kooperation och många olika solidaritets- ochbiståndsorganisationer. Detta har haft avgörande betydelse för framväxtenav internationella utvecklingssamarbete. Organisationerna äroundgängliga som opinionsbildare och folkbildare och de har haft mycketstor betydelse för den svenska befolkningens vilja att stödja detinternationella utvecklingssamarbetet. Många organisationer är dessutomviktiga aktörer när det gäller praktiskt genomförande av insatser påutvecklingsområdet. Det kan handla dels om utvecklingssamarbete mellansvenska och utländska organisationer, dels om långvarig närvaro iutvecklingsländer.Utskottet menar vidare att frivilligorganisationerna har en mycket viktiguppgift i utförandet av humanitärt bistånd, inte sällan i samarbete medde insatser som genomförs av t.ex. FN liksom av internationella Rödakorset och Röda halvmånen. Sidas stöd till humanitära insatser lämnasi avsevärd utsträckning till svenska enskilda organisationer, ochytterligare en stor del av de svenska resurserna kanaliserar tillfrivilligorganisationerna genom att FN-organ och andra internationellahumanitära aktörer i stor omfattning uppdrar åt dessa att genomföraenskilda insatser. Utskottet anser att ökad samverkan bör ske med svenskafrivilligorganisationer och folkrörelser samt att de enskildaorganisationernas roll som internationella aktörer för solidaritet och samarbetebör stärkas. Deras roll som opinions- och folkbildare bör särskilt lyftasfram.Konsultativa processer på tjänstemannanivå pågår mellanRegeringskansliet och företrädare för det civila samhället vad gällerSveriges ståndpunkter i t.ex. WTO, FN och . Dessutom försen dialog om utvecklingspolitiska frågor mellan Utrikesdepartementetoch Sidas ramorganisationer i . Mot bakgrund av attsträvan är att uppnå en samstämd politik mellan olika politikområdenvill utskottet understryka vikten av att samarbetet med enskildaorganisationer utvecklas vad gäller deras deltagande i biståndsplaneringenoch i landstrategiarbetet.Utvecklingssamarbetet är ett uttryck för solidaritet med fattiga ochutsatta människor i andra länder. Utskottet menar att det kan finnasländer där förutsättningar saknas för ett långsiktigt och brett samarbete,men där olika typer av riktade insatser för att stödja positiva processerkan vara möjliga. Detta gäller även för länder där förutsättningarnaför samarbetet kan tyckas vara begränsat, t.ex. i konfliktfyllda regionereller i diktaturstater. Utskottet menar att insatser i dessa länder kangöras genom enskilda organisationer t.ex. för demokratifrämjande insatsereller främjande av de mänskliga rättigheterna. Frågan måste avgörasfrån fall till fall och med beaktande av ett helhetsperspektiv. Det ärutskottets mening att val av samarbetskanaler och samarbetsformer skallgöras efter en bred analys av situationen i samarbetslandet.Utskottet framhåller att frivilliga organisationer gör viktiga insatseri det svenska utvecklingssamarbetet. Det s.k. projektbidraget är en avgrundvalarna i samarbetet med de svenska enskilda organisationerna. Detinnebär att organisationerna själva driver och genomför en verksamhetsom Sida ger bidrag till. Målsättningen är att genom stöd till enskildaorganisationers utvecklingssamarbete främja utveckling av ett livskraftigtoch demokratiskt civilt samhälle och stärka de lokala samarbetsorganisationerna.Detta görs genom att den svenska organisationen betonar kunskapsuppbyggnadoch kompetensutveckling hos sina lokala samarbetspartner. Huvudregelnär att organisationen står för av det totala beloppet somegeninsats för ett projekt eller program. förmedlas projektbidragenvia 15 ramorganisationer som själva tar hand om alla ansökningar frånsina underorganisationer och presenterar dessa för Sida för beslut.Utskottet konstaterar avslutningsvis att Sida presenteradekriterier för urval av ramorganisationer. Dessa innebär att den nuvaranderamorganisationskretsen kan komma att förändras och att Sida har påbörjatarbetet med att tillämpa kriterierna och öppna ansökningsförfarandefrån organisationer som önskar erhålla ramorganisationsstatus.Med vad som ovan anförts anser utskottet att de frågor som motionernaväckt är besvarade och avstyrker därmed motionerna 2002/03:U207 (m)yrkande 1, 2002/03:U284 (kd) yrkandena 5 och 28, 2002/03:U290 (kd)yrkande 11, 2002/03:U294 (fp) yrkande 3, 2002/03:U295 (m) yrkande 12,2002/03:U313 (c) yrkande 28, 2003/04:U6 (kd) yrkande 25, 2003/04:U9 (c)yrkande 28, 2003/04:U10 (fp) yrkandena 10 och 19, 2003/04:U11 (m) yrkande13, 2003/04:U12 (mp) yrkande 7, 2003/04:U248 (m) yrkande 13 samt2003/04:U348 (kd) yrkandena 7 och 25.Näringsliv och fackföreningarPropositionenI propositionen föreslås stärkt samarbete med näringslivet och svenskfackföreningsrörelse bl.a. när det gäller socialt och miljömässigt ansvaroch uppfyllandet av millennieutvecklingsmålen. Ett internationelltinitiativ som syftar till detta är FN:s Global Compact som lanserades1999 och som inbjuder näringslivet att samarbeta kring frågor om mänskligarättigheter, arbetsvillkor, socialt ansvar och miljöhänsyn.Utskottets övervägandenSvenskt näringsliv och svensk fackföreningsrörelses har omfattandeerfarenhet och kompetens när det gäller utvecklingsländer. Utskottetvälkomnar att regeringen avser att verka för ett stärkt samarbete mednäringslivet och fackföreningsrörelsen både i utformandet av politikenoch inom utvecklingssamarbetet för kunskapsutbyte med deras motsvarigheteri utvecklingsländerna. Detta samarbete förutsätter utskottet avse såvälden privata so offentliga arbetsmarknaden. Svenska företags förmåga attta ett utvidgat ansvar och att utveckla produkter och lösningar påfattiga människors problem bör främjas ytterligare. De positiva svenskaerfarenheterna av samarbetet mellan näringsliv och det civila samhälletbör också kunna utnyttjas i utvecklingssamarbetet.Utskottet menar att ett nära och ansvarsfullt samarbete mellanarbetsmarknadens parter har spelat en avgörande roll för den svenskasamhällsutvecklingen och stabiliteten. Dessa erfarenheter är viktiga äveni ett globalt perspektiv. Nordiska erfarenheter av hur ett ansvarsfulltfackligt engagemang bidrar inte enbart till att förbättra löntagarnassituation utan också till att näringslivet tar sitt sociala ochmiljömässiga ansvar måste tas till vara. Utskottet har erfarit att i samarbetetmed Sida utvecklas ytterligare gemensamma insatser i olika partnerländer.Offentliga aktörerPropositionenSamarbetet mellan svenska offentliga aktörer och deras motsvarigheteri utvecklingsländerna bör vidareutvecklas som del av det internationellautvecklingssamarbetet. Goda erfarenheter finns t.ex. av samarbete mellansvenska kommuner, landsting, länsstyrelser, enskilda organisationer ochderas östeuropeiska motparter, liksom i andra regioner. De kunskaperoch de erfarenheter svenskt näringsliv, men också många andra delar avdet svenska samhället, har av internationellt utvecklingssamarbete börutnyttjas. Existerande samverkansmodeller bör också studeras och analyseras.Svenskt näringsliv och svensk förvaltning bör följa utvecklingen föratt ta till vara nya möjligheter och utveckla de instrument som kanfrämja svenska intressen.MotionernaMotionärerna i motion 2002/03:U284 (kd) yrkande 12 hävdar att detpartinära biståndet måste samordnas med det övriga demokratibiståndet föratt gemensamt och samlat stödja demokratiutvecklingen i partner- ochsamarbetsländerna. Dessutom bör de partinära organisationerna engagerasoch inbjudas i strategiarbetet av svenskt demokratibistånd. Det är ävenviktigt att arbetet samordnas med andra internationella aktörer, exempelvismultilaterala organisationer som eller FN-organ, liksom nationellastiftelser, demokratiinstitut och andra organisationer som verkar fördemokratisering och flerpartisystem i utvecklingsländer (yrkande 13).Imotion 2002/03:U290 (kd) yrkande 13 krävs fortsatt stöd för demokratibiståndi syfte att stärka flerpartiväsendet och partiernas interna demokratii de afrikanska staterna.I motion 2002/03:U294 (fp) yrkande 8 framhålls vikten av att ge biståndtill uppbyggnad av politiska partier och uppbyggnad av partisystem.Motionärerna menar att det inte går att förespråka demokratibiståndutan att inse att ett flerpartisystem behövs och att dessa partierbehöver stöd men att detta stöd kan effektiviseras. Nästa steg kan varaatt skapa ett fastare regelverk kring stödet till de partianknutnaorganisationerna.I motion 2002/03:U313 (c) yrkande 27 konstateras att det inte blir någotverkligt demokratiskt genombrott i utan stöd till politiskapartier. De är den svagaste länken i den demokratiska utvecklingen iAfrika. De nya partierna har ingen organisation, inga finansieringskälloroch inga utvecklade strukturer, och motionärerna menar att de svenskapartierna har en stor roll att fylla i uppbyggnadsprocessen genom attbidra med stöd och kunskap på lokal, regional och nationell nivå.I motion 2003/04:U1 (s, m, fp, kd, v, c) framhålls att demokrati, respektför mänskliga rättigheter och god samhällsstyrning är grundläggandeförutsättningar för en socialt, ekonomiskt och ekologiskt hållbarutveckling. Ett väl fungerande parlament är i sin tur det viktigasteinstrumentet för att säkerställa detta på nationell nivå. Motionärernamenar att demokratiutvecklingen är så avgörande för framgång iutvecklingsarbetet att det är viktigt att fortsätter att utvecklastödet till parlamenten och ge detta ökad prioritet.Även i motion 2003/04:U6 (kd) yrkande 4 framhålls att svenska politiskapartier har mycket att bidra med när det gäller att sprida kunskap omarbetssätten i demokratiska flerpartistrukturer. För att kunna utvecklaett positivt internationellt partisamarbete med olika partner krävs deten ökning av det partinära stödet liksom av det interparlamentariskaarbetet mellan riksdag och olika utvecklingsländers parlament.I motion 2003/04:U12 (mp) yrkande 9 krävs att UD skall utveckla strategierså att det civila samhället och organisationer som är representativaför de fattigaste får påverka utformningen av svensk politik för globalutveckling.I motion 2003/04:U261 (kd) yrkande 10 konstateras att ett av de viktigasteändamålen för en väl fungerande demokrati är att skapa kanaler mellanmedborgare och de politiska institutionerna. Detta riskerar att misslyckasom det inte finns ett fungerande partiväsende. I takt med att det civilasamhället på många ställen stärkts menar motionärerna att det krävs enökad samordning av det partinära biståndet liksom av det övrigademokratibiståndet.I motion 2003/04:U322 (mp) yrkande 2 krävs att stöd ges till framväxtenav formella kanaler och institutioner för utvecklingen av kommunaliseratbistånd.Utskottets övervägandenArbetet för en rättvis och hållbar global utveckling kräver bred medverkanfrån olika samhällsaktörer och en bred förankring i det svenska samhället.Den roll som har haft i demokratiseringen och ikontakterna med folkvalda i andra länder är naturligtvis viktig. Mångastatliga myndigheter deltar dessutom aktivt i arbetet inom internationellaorganisationer. Statliga myndigheter bör i tillägg till detta och inomramen för sina respektive verksamhetsområden generellt verka för attmålet för politiken uppnås. Detsamma gäller kommuner och andra offentligaaktörer på regional och lokal nivå vars engagemang i dessa frågortilltagit alltmer . Ett utökat samarbete mellan svenskaoffentliga aktörer och deras motparter i utvecklingsländerna är värdefullti sig och har positiva effekter såväl i som i samarbetslandet.Det gäller även forskare och utbildningsinstitutioner. Utskottet anseratt det mellanfolkliga samarbetet mellan likvärdiga parter med fördelkan byggas ut och fördjupas.Parlament och politiska partierUtskottet konstaterar att demokrati och god samhällsstyrning utgör ettav huvuddragen i politiken för global utveckling. Demokratins formermåste dock utgå från varje samhälles egna förutsättning men grundas pågemensamma värderingar om alla människors lika rätt och värde. Demokratikräver bl.a. fria val och fungerande politiska partier som kan representeramedborgarnas intressen. En viktig aktör i detta arbete är parlamentenoch de politiska partierna. I det sammansatta utrikes-, miljö- ochjordbruksutskottets betänkande 2002/03:UMJU1 - FN:svärldstoppmöte om hållbar utveckling konstaterades:Nationella parlament och parlamentariker vinner insteg i världspolitiken,och varje internationell organisation med självaktning (även renaregeringsorganisationer såsom och ) söker nu på olikasätt relatera sig till parlament och parlamentariker. I genomförandetav de många långtgående och viktiga förslag som arbetats fram på toppmötenoch FN-konferenser har, enligt utskottets mening,nationella parlament och parlamentariker en viktig uppgift. Nationellaparlamentariker utgör den direkta länken mellan väljarna och dem som påolika nivåer - lokalt, regionalt, nationellt och internationellt - haratt svara för genomförandearbetet. Deltagandet av direktvalda parlamentarikerstärker också legitimiteten i implementeringsprocessen.Det är därför utskottets bestämda uppfattning att regeringen vidutformandet av en samlad svensk globaliseringspolitik, men även annorledes,bör verka för att folkets valda representanter får vederbörligapåverkansmöjligheter såväl i förberedelsefasen inför betydelsefullainternationella konferenser (exempelvis inom kommittéer som förberedersådana konferenser) som när dessa konferenser genomförs. Motsvarandesynsätt bör vara rådande när det i andra sammanhang är aktuellt attlåta utomstående ingå i regeringsdelegationer. Härvid bör beaktas viktenav att politiska åsiktsskillnader avspeglas, men också att den tyngdväljarna givit åt olika uppfattningar får genomslag.Utskottet vidhåller denna uppfattning och menar att ytterligareansträngningar skall göras i arbetet med att utveckla centrala principerkring frågor som ansvarsutkrävande, deltagande, öppenhet, insyn samtmaktfördelning.Utskottet konstaterar vidare att Sida avslutade ett metodarbeteom stöd till politiska institutioner, politiska partier, parlament ochinsatser kring val och valforskning. En slutsats var att en kartläggningoch utvärdering av Sidas stöd till parlament bör göras och dennautvärdering förväntas vara klar . Sida ger omfattandestöd till parlament och andra politiska institutioner som t.ex. IPU(Inter Parliamentary Union), AWEPA (for ) och PGA (Parliamentarians for Global Action),organisationer som alla är viktiga för att upprätthålla en dialog mellanparterna. Sida planerar även insatser via andra internationellaparlamentarikerorganisationer. Stöd går också till vissa regionalaparlamentariska organisationer som t.ex. och tillsamarbete med enskilda parlament, som t.ex. de i och Vietnam.Sida verkar även för att stärka parlamentets roll i arbetet medfattigdomsstrategier bl.a. genom forskningsstöd. Det finns också anledningatt stärka parlamentarikernas förmåga att kontrollera sina regeringarsinsatser för ett effektivt genomförande av en fattigdomsinriktad politik.God samhällsstyrning och god förvaltning är viktiga delar av demokratisom bl.a. handlar om fördelning av samhällets resurser, varje individslikhet inför lagen och metoder för att stävja maktmissbruk. I dettaarbete är parlamenten och parlamentarikerna viktiga, och det kräveräven en insikt och en politisk vilja till förändring hos den enskildaparlamentarikern och hos regeringen i fråga. Utskottet menar att det ärviktigt att arbetet inte bara är inriktat på parlamenten utan även påkontrollorganen och det civila samhället utanför parlamenten för attkunna stärka hela kedjan av aktörer som är nödvändig för att skapaverkligt ansvarstagande, deltagande, öppenhet och insyn i de politiskaprocesserna.Vid sidan av parlamenten spelar de politiska partierna en viktig rollsom aktörer i utformningen av utvecklingspolitiken. Partiväsendet ärsom regel svagt i biståndsländerna, och därför är stödet från bl.a. desvenska partierna ett värdefullt bidrag i arbetet med att bygga upppartiorganisationerna.Utskottet menar att de pågående demokratiska processerna både iutvecklingsländerna och i är mycket betydelsefullaför utvecklingssamarbetet och dess utformning. Utskottet har inhämtatatt regeringen har för avsikt att utvärdera stödet genomsvenska partianknutna organisationer till demokratiuppbyggnad i u-länderoch länder i i enlighet med regeringsbeslutetdär riktlinjerna för denna stödform fastställdes.Utskottet vill understryka vikten av att det partinära stödet stärksoch utvecklas. Det behövs en betydligt större satsning än föratt bygga upp och stärka det svaga partiväsendet i många utvecklingsländer.Utskottet menar också att det partinära stödet kan utformas betydligtmer flexibelt vad gäller rapportering och redovisning än vad som ärfallet, utan att göra avkall på strikta ekonomiska redovisningskrav. Desvenska partierna kan på ett effektivt sätt bidra till utvecklingen avsamarbetsländernas partiorganisationer, genom den kunskap de svenskapartierna samlat under många års internationella kontakter. Liksom förde enskilda organisationerna är det viktigt att de partinära organisationernakan delta i både planerings- och landstrategiarbetet.Med vad som ovan anförts anser utskottet att de frågor som motionernaväckt är besvarade och avstyrker därmed motionerna 2002/03:U284 (kd)yrkandena 12 och 13, 2002/03:U290 (kd) yrkande 13, 2002/03:U294 (fp)yrkande 8, 2002/03:U313 (c) yrkande 27, 2003/04:U1 (s, m, fp, kd, v, c),2003/04:U6 (kd) yrkande 4, 2003/04:U12 (mp) yrkande 9, 2003/04:U261(kd) yrkande 10 samt 2003/04:U322 (mp) yrkande 2.2 Förvaltning och uppföljningPropositionenPolitiken för global utveckling måste styras genom effektiv resultatstyrningoch uppföljning och ansvaret för genomförandet av politiken för globalutveckling delas av alla politikområden och departement. Resultatstyrningkräver precisa målformuleringar och redovisning av effekter av denverksamhet som bedrivs. Politiken för global utveckling har fört med sigett gemensamt mål för samtliga politikområden. Hela Regeringskanslietskall bidra till att målet om en rättvis och hållbar global utvecklingkan uppfyllas. Det innebär att det som görs inom ett politikområde isträvan mot en rättvis och hållbar utveckling inte skall motverkas avdet som görs inom ett annat.Några konkreta åtgärder när det gäller organisation av den övergripandeförvaltningen av politiken för global utveckling föreslås inte ipropositionen. De organisatoriska formerna för genomförande av politikenkommer att bli föremål för senare överväganden.Allmänt kan konstateras att den organisation som har att förvaltapolitiken för global utveckling måste präglas av samstämmighet på allanivåer. Ett integrerat synsätt skall vara vägledande och politikens måloch innehåll måste vara tydligt för alla delar av organisationen.Politikens olika delar behöver hållas ihop och måste agera på ettsamlat sätt i internationella sammanhang.Regeringen har för avsikt att för redovisa resultatengällande genomförandet av politiken för global utveckling. Redovisningenskall bl.a. omfatta insatser som görs inom olika politikområden för attstärka politiken för global utveckling och vad som görs från svenskthåll för ökad samstämmighet i EU:s samlade agerande.Målkonflikter skall emellertid tydliggöras och bli föremål för medvetnaoch övervägda politiska val. Politiken för global utveckling innebärett gemensamt mål för samtliga politikområden. För det internationellautvecklingssamarbetet skall målet för politikområdet kompletteras medoperativa delmål utformade inom ramen för specifika planeringsinstrumentför olika länder, multilaterala organ och områden. En utgångspunkt skallvara landets eller organisationens egna strategier och planer författigdomsbekämpning och utveckling. De internationella utvecklingsmålenutgör en grund för formulering av de operativa målen.En självständig funktion för utvärdering av det internationellautvecklingssamarbetet behövs, och i propositionen föreslås att en utredningskall tillsättas för att överväga lämpliga former. I propositionenföreslås också att även fortsättningsvis bör ha tillgångtill en internationellt förankrad funktion för analys av globalautvecklingsfrågor. Samverkan med andra länder, särskilt inom EU, bör stärkaspå utvärderingsområdet och vidare bör utvecklingsländernas egenutvärderingskapacitet stärkas.Ett med företrädare för riksdag, organisationer, näringsliv,forskare, expertgrupper och andra intressenter, samt regering ochmyndigheter bör inrättas i syfte att främja en bred samhällsdialog omsvensk politik för global utveckling, och det utåtriktade informations-och kommunikationsarbetet bör stärkas i syfte att sprida kunskap ochskapa debatt om global utveckling.MotionernaI motion 2002/03:U322 (m) yrkande 11 framhålls att är den del avvärlden där fattigdomen fortfarande ökar och därför bör svenskabiståndsinsatser alltmer koncentreras dit. Det borde också vara en självklarhetatt utformningen av biståndet bäst sker i u-landsmiljö. Utvecklingsfunktionenför det afrikanska biståndet hos Sida bör inrättas på plats i södraAfrika. Även i motion 2002/03:U295 (m) yrkande 13 liksom i motion2003/04:U11 (m) yrkande 14 och i motion 2003/04:U248 (m) yrkande 14 krävsatt utformningen av biståndet i så hög grad som möjligt bör ske iu-landsmiljö.I motion 2003/04:U248 (m) yrkande 10 konstateras att det är svårt attge bistånd som verkligen främjar utvecklingen. Ofta ges bistånd medutgångspunkt i givarlandets perspektiv, och inte sällan framstår självagivandet som det viktiga i stället för den utveckling som skall bliresultatet. En noggrann utvärdering ger kunskap om hur svenskt biståndkan effektiviseras.I motion 2002/03:U295 (m) yrkande 13 framhålls att i högre gradmåste använda erfarenheter från länder som har lyckats med en snabbutveckling. Även en tidigare kraftigt vanstyrd ekonomi kan genom enmålmedveten politikförändring få till stånd en utveckling bort frånhunger till snabb ekonomisk tillväxt för att framgångsrikt utveckla enpolitik som kan angripa fattigdomsproblemen.I motion 2003/04:U6 (kd) yrkande 23 krävs att ett institut förhandelsrelaterad kapacitetsuppbyggnad skapas antingen inom Sida eller som enförstärkning av Sidas existerande resurser på området. Vidare framhållsi yrkande 32 vikten av att analysera hur politiska beslut i ochi EU påverkar andra delar av världen.