bet · GR01BOU3 · 2003-11-20 00:00:00 — På siktinnebär detta att de studentstyrda bostadsföretagen kan tvingas att upphöramed sin nyproduktion eftersom framtida kostnadstäckande hyror, som är enförutsättning för företagens hela existens, inte längre garanteras.De studentstyrda studentbostadsföretag som även är allmännyttiga enligtdefinitionen i lagen om allmännyttiga bostadsföretag bör således återinsättasi sin hyresledande funktion enligt 55 § hyreslagen. Detta kan ske genomatt en särskild definition av studentbostadsföretag införs i 1 kap. 2 §lagen om allmännyttiga bostadsföretag samt att bruksvärdesnormen i 55 §första och andra styckena hyreslagen justeras med hänvisning till dennadefinition.Utbudet av studentbostäder består av upplåtelser i första hand av lägenheteri hus som ägs eller förvaltas av upplåtaren/hyresvärden eller av upplåtelseri andra hand, där hyresvärden från andra fastighetsägare hyrt in lägenhetersom hyrs ut.I äger Stiftelsen () fastighetermed ca 7 000 bostadslägenheter. Stiftelsen hyr även ut drygt 1 000 bostäderi andra hand. Cirka hälften av dem är "insprängda" bostäder, dvs. lägenheteri hus som även innehåller vanliga bostadslägenheter.De "insprängda" studentbostäderna återfinns huvudsakligen i kommunalägdafastigheter. Till del är det fråga om tillfälliga upplåtelser av lägenheter,vilka annars hade stått tomma t.ex. i avvaktan på saneringsarbeten.Till fastighetsägarna betalar normalt sammahyra som utgår för övriga bostadslägenheter i fastigheten. Denna hyra ärsom regel förhandlad med . För att täcka sina kostnaderför andrahandshyresverksamheten tar stiftelsen ut ett pålägg påförstahandshyran (ca ) vilket inkluderas i andrahandshyran.Några studenter som inte ville betala detta pålägg vände sig tillhyresnämnden och begärde återbetalning enligt bestämmelsen i 55 d § hyreslagen.Prövningshyrorna (inklusive pålägg) översteg inte i något fall denförstahandshyra som utgår för likvärdiga studentlägenheter i StockholmsStudentbostäders eget bestånd. I de flesta fall understeg andrahandshyrornadessa hyror t.o.m. kraftigt.En student som bodde i en "insprängd" tvårumslägenhet på 41 kvm, centraltbelägen i , betalade i andrahandshyra per kvm/år. Hanbegärde att hyran skulle sänkas till per kvm/år. Jämförbar(förhandlad) hyra för de studenter som bodde i likvärdiga lägenheter iStockholmsStudentbostäders eget bestånd vid utanför uppgick till1 per kvm/år.En annan student som bodde i en "insprängd" tvårumslägenhet på 49 kvm,även den centralt belägen i , betalade i andrahandshyra 801 krper kvm/år. Hon begärde att hyran skulle sänkas till per kvm/år.Jämförbar (förhandlad) hyra för de studenter som bodde i likvärdigalägenheter i Studentbostäders eget bestånd vid utanförStockholm uppgick till per kvm/år.Hyresnämnden liksom , som fastställde nämndens beslut, fannatt i de aktuella fallen inte fick göra någrakostnadspålägg utan enbart ta ut den med hyresgästorganisationenframförhandlade hyra som stiftelsen betalade till fastighetsägarna. Stiftelsenålades därför att till de klagande studenterna återbetala hyrespåläggen(se , beslut i mål nr ÖH 6662-02).En konsekvens av dessa beslut är att andrahandsverksamheten inte tillåtsbära sina egna kostnader utan att dessa måste täckas på annat sätt. Destudenter som bor i första hand i studentbostadsföretagens egna beståndkommer således genom höjda hyror att tvingas betala, inte bara kostnadernaför sitt eget boende, utan även för hyresgästerna i de "insprängda"lägenheterna. Alternativet är att studentbostadsföretagen tvingas avvecklaandrahandshyresverksamheten. Enbart i skulle detta innebära enförlust av över 500 studentlägenheter.De studentstyrda studentbostadsföretag som även är allmännyttiga enligtdefinitionen i lagen om allmännyttiga bostadsföretag bör således enligtmin mening utan hinder av bestämmelsen i 55 d § hyreslagen tillåtas ta utett skäligt pålägg för att täcka sina administrativa kostnader i sambandmed andrahandsupplåtelser för studentbostadsändamål.Förutom rent administrativa kostnader för företagens gemensamma förvaltningoch den särskilda ersättning som utgår vid hyresförhandlingar medstudentbostadsföretagens egna förhandlingsmotparter (som regel speciellastudenthyresgästföreningar) föranleder de "insprängda" hyresavtalen intesällan särskilda förvaltningskostnader för extra underhåll på grund avupplåtelsernas speciella karaktär. Samtliga sådana kostnader bordeallmännyttiga studentbostadsföretag tillåtas kompensera sig för vid sinaupplåtelser i andra hand. Ett skäligt påslag bör som regel inte kunnaöverskrida av grundhyran eller medföra att sluthyran påtagligtöverstiger den förstahandshyra som utgår för studentbostäder som med hänsyntill bruksvärdet är likvärdiga.Detta kan ske genom att den tidigare föreslagna definitionen avstudentbostadsföretag införs i 1 kap. 2 § lagen om allmännyttiga bostadsföretagsamt att det i 55 d § hyreslagen som ett nytt tredje stycke införs ettundantag för sådana påslag som allmännyttiga kommunala bostadsföretageller studentbostadsföretag tar ut för att täcka skäliga kostnader försin andrahandshyresverksamhet.Regeringen bör skyndsamt utarbeta och återkomma till med delagförslag jag förordar.Jag föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vadjag framför. Därmed bifaller motion 2003/04:Bo248 (kd) yrkandena1-3.4. Det kollektiva förhandlingssystemet, punkt 5 (m)av de (), () och PeterDanielsson (m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följandelydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs ireservationen. Därmed bifaller motion 2003/04:Bo257 yrkande 21och avslår motionerna 2003/04:L351 yrkande 7, 2003/04:Bo236 yrkande 2 idenna del och 2003/04:Bo297 yrkande 20.StällningstagandeEn av de grundläggande friheterna i samhället är rätten att organiserasig, som arbetstagare eller konsument för att ta några exempel. Allaorganisationer skall behandlas lika och opartiskt av staten. Så är intefallet när det gäller hyresgäströrelsen.I dag har , dvs. den organiserade hyresgäströrelsen,i stort sett monopol på att företräda hyresgästerna. För att få igenom enförändring eller förbättring av sitt hyresboende är hyresgästen oftatvingad att gå med i . Hyresgäströrelsens monopolliknandeställning beror på dess historiskt nära band till socialdemokratin meddess långvariga maktinnehav. Socialdemokratin har konsekvent valt attbortse från principen om likabehandling och opartiskhet i relationernatill intresseorganisationerna i . Detta brukar vanligtvis benämnaskorporativism, vilket innebär att staten utser några särintressen attförhandla med för att på så sätt tillgodose allmänintresset. I takt medden ökade individualiseringen av samhället och att krav på omvandlingstryckgjort de korporativa beslutsprocedurerna omoderna har de avvecklats. Påsamma sätt som de korporativa beslutsprocedurerna nedmonterats inomarbetsmarknads- och jordbrukspolitiken är det också rimligt atthyresgäströrelsensförhandlingsmonopol bryts.För förhandlingar mellan hyresvärd och hyresgäst finns hyresförhandlingslagen(1978:304) som är en tvingande lagstiftning. Ur ett principiellt perspektivborde förhandlingar mellan fastighetsägare och hyresgäst ske efter sammaregler som förhandlingar generellt i samhället. Hyresförhandlingslagenbaseras på ett gammalmodigt synsätt där alla hyresgäster dras över en kam,trots att boende i ett och samma hus kan ha olika intressen som nödvändigtvisinte sammanfaller. I ett modernt samhälle går det inte att behandlahyresgäster som en enda grupp och i praktiken tvinga enskilda hyresgästeratt låta sig företrädas av ombud från en organisation, vars värderingarde inte nödvändigtvis delar. En väl fungerande hyresmarknad förutsätterdärför att hyresförhandlingslagen slopas.En hyressättning som är anpassad till enskilda hyresgästers behov ochönskemål utesluter dock inte i sig gemensamma hyresförhandlingar för etthus. Enskilda hyresgäster eller enskilda hyresvärdar kan genomföra sådanaförhandlingar utan hyresförhandlingslagen. De som så önskar kan på frivilligbasis låta sig företrädas i förhandlingar av ombud genom t. ex. fullmakt.Parterna kan själva och på frivillig väg finna lämpliga former förhyresförhandlingar. Genom sådana frivilliga lösningar kan man också avtalaom hyresgästorganisationens förhandlingsersättning.Att avskaffa hyresförhandlingslagen innebär inte att hyresgästensbesittningsskydd eller hyresnivå påverkas eftersom dessa regleras genom andralagrum.För att öka hyresgästernas makt på den politiska sfärens bekostnad krävsatt regler och förbud som förhindrar att fler organisationer etablerasavskaffas. Till exempel kan enbart en organisation företrädahyresgästerna i en fastställd förhandlingsordning. Genom att låtahyresmarknadensparter själva komma överens om förhandlingsordningen ökar den enskildehyresgästens möjligheter att få sina önskemål tillgodosedda. Vi anserdärför att hyresförhandlingslagen bör avskaffas i sin helhet.Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vadvi framför. Därmed bifaller motion 2003/04:Bo257 (m) yrkande 21samt avslår motionerna 2003/04:L351 (fp) yrkande 7, 2003/04:Bo236 (fp)yrkande 2 i denna del och 2003/04:Bo297 (kd) yrkande 20.5. Det kollektiva förhandlingssystemet, punkt 5 (kd, c)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följandelydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs ireservationen. Därmed bifaller motion 2003/04:Bo297 yrkande 20,bifaller delvis motionerna 2003/04:L351 yrkande 7 och 2003/04:Bo236yrkande 2 i denna del och avslår motion 2003/04:Bo257 yrkande 21.StällningstagandeBoendet utgör ofta en mycket stor del av våra utgifter. Att konsumeraboende är något som vi alla gör. Det är därför viktigt att konsumentpolitikensaktörer i större utsträckning än tar itu med frågor angåendebostadskonsumtion, köp av bostäder, hyresgästernas intressen som konsumenteroch över huvud taget konsumentens position på bostadsmarknaden.I dag har , dvs. den organiserade hyresgäströrelsen,i stort sett monopol på att företräda hyresgästerna. För att få igenom enförändring eller förbättring av sitt hyresboende är man ofta tvingad attgå med i . Detta är förstås inte acceptabelt.Hyresgästföreningens "monopol" måste brytas och den enskilda hyresgästensmöjlighet att påverka boendet stärkas.En översyn av konsumentskyddet vid hyresförhållanden behövs för att ökade enskilda hyresgästernas makt över sitt boende. Översynen bör bl.a.vara inriktad på att förbudet mot flera samtidiga förhandlingsordningarskall tas bort. Därigenom öppnas möjligheter för fler konkurrerandehyresgästorganisationer att vara verksamma inom ett bostadsområde. Vidarebör en överenskommelse om att en hyresgäst inte skall omfattas av dekollektiva förhandlingar som bedrivs i hans hus få gälla från hyresförhållandetsförsta dag, dvs. lagens bestämmelse om karenstid, vilken tvingar hyresgästenoch hyresvärden till kollektiva förhandlingar , bör avskaffas.Systemet för hyresförhandlingar bör också ge större utrymme för attförhandla fram olika individuella hyreskontrakt för att därigenom utvecklahyresrätten som produkt. Ett starkt och tydligt grundläggande konsumentskyddskall finnas. Vi anser att regeringen bör ge itilläggsuppdrag att utreda förutsättningarna för ett större individuelltinslag i hyresförhandlingslagens bestämmelser.Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vadvi framför. Därmed bifaller motion 2003/04:Bo297 (kd) yrkande20, bifaller delvis motionerna 2003/04:L351 (fp) yrkande 7, 2003/04:Bo236(fp) yrkande 2 i denna del och samt avslår motion 2003/04:Bo257 (m) yrkande21.6. Det kollektiva förhandlingssystemet, punkt 5 (fp)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följandelydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs ireservationen. Därmed bifaller motionerna 2003/04:L351 yrkande7 och 2003/04:Bo236 yrkande 2 i denna del, bifaller delvis motion2003/04:Bo297 yrkande 20 och avslår motion 2003/04:Bo257 yrkande 21.StällningstagandeBoendet utgör ofta en mycket stor del av våra utgifter. Att konsumeraboende är något som vi alla gör. Det är därför viktigt att konsumentpolitikensaktörer i större utsträckning än tar itu med frågor angåendebostadskonsumtion, köp av bostäder, hyresgästernas intressen som konsumenteroch över huvud taget konsumentens position på bostadsmarknaden.I dag har , dvs. den organiserade hyresgäströrelsen,i stort sett monopol på att företräda hyresgästerna. För att få igenom enförändring eller förbättring av sitt hyresboende är man ofta tvingad attgå med i . Detta är förstås inte acceptabelt.Hyresgästföreningens "monopol" måste brytas och den enskilda hyresgästensmöjlighet att påverka boendet stärkas.En översyn av konsumentskyddet vid hyresförhållanden behövs för att ökade enskilda hyresgästernas makt över sitt boende. Översynen bör bl.a.vara inriktad på att förbudet mot flera samtidiga förhandlingsordningarskall tas bort. Därigenom öppnas möjligheter för fler konkurrerandehyresgästorganisationer att vara verksamma inom ett bostadsområde. Vidarebör en överenskommelse om att en hyresgäst inte skall omfattas av dekollektiva förhandlingar som bedrivs i hans hus få gälla från hyresförhållandetsförsta dag, dvs. lagens bestämmelse om karenstid, vilken tvingar hyresgästenoch hyresvärden till kollektiva förhandlingar , bör avskaffas.Den ingågna trepartsöverenskommelsen mellan Fastighetsägarna ,och Hyresgästerna är ett steg i rätt riktning att reformerahyressättningssystemet. Hyreskontrakten behöver i ökad grad anpassas utifrånkonsumentens behov genom hänsyn till tillval och frånval. Vissa åtgärderkan man komma överens om i kollektiva förhandlingar. Specifika önskemålfrån hyresgästen som inte är lämpliga att hantera kollektivt förutsätterändringar i hyreslagstiftningen, t.ex. avseende möjligheten att tecknabindande flerårsavtal i samband med hyresgästanpassningar.Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vadvi framför. Därmed bifaller motionerna 2003/04:L351 (fp) yrkande7, 2003/04:Bo236 (fp) yrkande 2 i denna del, bifaller delvis motion2003/04:Bo297 (kd) yrkande 20 samt avslår motion 2003/04:Bo257 (m) yrkande21.7. Bostadsförvaltningslagen m.m., punkt 6 (m)av de (), () och PeterDanielsson (m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följandelydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs ireservationen. Därmed bifaller motion 2003/04:Bo258 yrkande 4och avslår motion 2003/04:Bo267.StällningstagandeEn byråkratisk handläggningsordning präglar lagen om förvärv avhyresfastigheter. Dess tillämpning medför lång tidsutdräkt från det att ettförvärv sker till dess lagfart kan beviljas. Vidare behandlas skildakategorier av fastighetsägare på olika sätt. Kommunala bostadsföretagsförvärv är t.ex. helt undantagna från lagstiftningens krav. Dessa faktorerslår mot de seriösa fastighetsägare som har valt att inte bliallmännyttigförklarade med allt vad det i övrigt skulle innebära. Lagstiftningenöppnar också för godtycke eftersom den innebär en förhandsprövning av enförvärvares kvalifikationer och intentioner med förvärvet. En sådanprövning är i praktiken svår att göra med någon träffsäkerhet. Lagens syfte- att förhindra oseriösa fastighetsägare - har inte heller uppnåtts.Hyresgästernas berättigade krav på ett skydd mot oseriösa hyresvärdar böri stället tillmötesgås genom ordentliga möjligheter till ingripande i detfall en fastighetsägare inte visar sig fullgöra sina förpliktelser mothyresgäster och andra. I betänkandet Förvalta bostäder (SOU 1994:23) harföreslagits att förvärvslagen skall upphävas sombostadsförvaltningslagensmöjligheter till ingripande skall stärkas. Enligt vår mening skulle dennaordning tillgodose de krav som kan ställas på större effektivitet vadgäller att bekämpa oseriösa hyresvärdar som den inte läggerhinder i vägen för en naturlig omsättning på hyresfastigheter. Regeringenbör återkomma till med förslag till lagändringar som innebäratt lagen om förvärv av hyresfastigheter m.m. upphävs och som även i övrigtinnebär att förslagen i det nämnda betänkandet genomförs.Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vadvi framför. Därmed bifaller motion 2003/04:Bo258 (m) yrkande 4och avslår motion 2003/04:Bo267 (s).8. Bostadsförvaltningslagen m.m., punkt 6 (v)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följandelydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs ireservationen. Därmed bifaller motion 2003/04:Bo267 och avslårmotion 2003/04:Bo258 yrkande 4.StällningstagandeBostadsförvaltningslagen trädde i kraft då den ersattelagen om tvångsförvaltning av bostadsfastighet.Bostadsförvaltningslagen är i viss mån ett komplement till förvärvslagengenom att den medger ingripanden i efterhand mot en fastighetsägare sominte sköter förvaltningen på ett godtagbart sätt.Bostadsförvaltningslagen har tillämpats . Det har under senaretid framkommit omständigheter som ger vid handen att det kan vara lämpligtmed en översyn av lagen i vissa delar.Beslutar hyresnämnd om tvångsförvaltning, skall nämnden utseförvaltare. Till förvaltare skall utses bolag, förening eller annan somhar erforderlig erfarenhet av fastighetsförvaltning. kanunder pågående förvaltning utse ny förvaltare när förhållandena föranlederdet. beslutar om tvångsförvaltning, skall nämnden beredakommunen, där fastigheten är belägen, tillfälle att lämna förslag påförvaltare (8 § bostadsförvaltningslagen och 16 § fjärde stycket lagen omarrendenämnder och hyresnämnder).Redan vid tillämpningen av den tidigare lagen visade det sig många gångersvårt för hyresnämnden att finna lämplig förvaltare som var beredd attåta sig uppdraget. föreslog därför attkommunen skulle vara skyldig att på begäran från hyresnämnden föreslåförvaltare. Kommunen kan emellertid inte tvinga bolag, förening ellerannan att acceptera ett förvaltningsuppdrag. Om kommunen inte kan lämnaförslag på förvaltare är hyresnämnden skyldig att själv finna en föruppdraget lämplig aktör. Skulle det vara så att varken kommunen ellerhyresnämnden lyckas skaffa fram en förvaltare, förfaller frågan om särskildförvaltning.Hyresgästföreningen har av tradition men också av nödvändighet tagit påsig ansvaret för att finna en förvaltare som kan förordnas av hyresnämnden.Det innebär i praktiken att tillfrågar fastighetsförvaltareinom den privata sektorn som visat intresse av att även förvalta fastigheterställda under särskild förvaltning - tvångsförvaltning.Det finns ett stort etiskt problem för med dettaförfarande som har att göra med den beroendeställning som föreningen kanhamna i gentemot de förvaltningsbolag och privata fastighetsägare som taruppdrag som förvaltare för fastigheter ställda under särskild förvaltning.Hyresgästföreningen möter dessa förvaltare även i andra sammanhang - vidförhandlingar om hyrans storlek i fastigheter inom det egna beståndet,som motparter i tvister inför hyresnämnden och allmän domstol osv.Hyresgästföreningens erfarenheter är att intresset från de privatafastighetsbolagen att åta sig en tvångsförvaltning blivit allt mindre.Hyresgästföreningens erfarenheter är ibland att det inte går att utse enförvaltare för en fastighet som skall ställas eller blivit ställd undersärskild förvaltning eftersom ingen vill åta sig uppdraget då detta kanvara förenat med obehagligheter såsom hot och repressalier.Kan vare sig hyresnämnden, kommunen eller hitta engodtagbar förvaltare förfaller frågan om särskild förvaltning (prop.1975/76:81 s. 116). Det innebär att en fastighetsägare som hotar ochtrakasserar hyresgäster eller tilltänkta förvaltare tillräckligt mycket fårbehålla förvaltningen eftersom det inte går att uppbringa en förvaltare.Som exempel på en liknande situation kan nämnas ett fall från Stockholm.Frågan gällde entledigande av den utsedda förvaltaren, då förvaltarenblev hotad till livet av personer som var i samröre med en lokalhyresgästi fastigheten, en porrklubb, som i sin tur hade ett nära samarbete medfastighetsägaren.Är en fastighet ställd under särskild förvaltning men förhållandena ärsådana att en tillfredsställande förvaltning inte kan uppnås, får kommunenlösa fastigheten.Inlösen får inte tillgripas förrän det visat sig att en tvångsförvaltninginte givit avsett resultat. Inlösen är inte ett alternativ till ettbeslut om tvångsförvaltning och kan heller inte tillgripas närtvångsförvaltningen upphört. Bestämmelsen tar sikte på situationer när det integår att skaffa fram behövliga medel till förvaltningen. Det kan ocksåvara fråga om en rivningsmogen fastighet som är i så dåligt skick att detinte är ekonomiskt försvarbart att försöka rusta upp byggnaden.Det kan uppfattas som stötande att en fastighetsägare som gravt missköterförvaltningen av fastigheten återfår kontrollen över förvaltningen någraår senare för att fortsätta med att missköta fastigheten och kontakternamed hyresgästerna. Ett exempel kan hämtas från , där en fastighetvar tvångsförvaltad för att återigen blitvångsförvaltad . Skälet tilltvångsförvaltningenär grava brister i fastighetens skötsel.Instrumentet tvångsinlösen omfattar heller inte de fastighetsägare somvisserligen sköter den tekniska förvaltningen av fastigheten men som intekan sköta kontakten med hyresgästerna på ett tillfredsställande sätt. Dethandlar här om fastighetsägare som hotar och trakasserar sina hyresgäster,ogrundat startar rättsliga processer och onödigt försvårar för hyresgästernaatt utnyttja de rättigheter som hyreslagen erbjuder osv. Det finns inteheller i dessa fall skäl att tro att förvaltningen kommer att fungerabättre när fastighetsägaren återfår förvaltarskapet. Det är rimligt attäganderätten får vika i dessa situationer, precis som den får göra i andrafall när det finns ett stort samhällsintresse. Man kan säga att ävenförvärvslagen är ett ingrepp i äganderätten som dock är allmänt accepterateftersom det tjänar till att hindra oseriösa aktörer på hyresmarknaden.Sammantagetanser vi, i likhet med motionären bakom motion 2003/04:Bo267 (s), attföljande förändringar av bostadsförvaltningslagen särskilt bör övervägas.Hyresnämnden eller kommunen skall i första hand utse det på orten befintligakommunala bostadsföretaget som förvaltare för fastigheter som ställtsunder särskild förvaltning.Tvångsinlöseninstrumentet bör utvecklas till att även gälla situationeri vilka bristerna i förvaltningen utgörs av fastighetsägarens personligakvalifikationer och det framstår som utsiktslöst att bristerna kommer attupphöra på sikt.En tvångsförvaltning skall inte kunna falla på grund av att kommunen ellerhyresnämnden, av olika skäl, inte utser förvaltare. Det skall inte varamöjligt för en fastighetsägare att komma undan nödvändiga åtgärder föratt en kommun har dåliga rutiner.Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vadvi framför. Därmed bifaller motion 2003/04:Bo267 (s) och avslårmotion 2003/04:Bo258 (m) yrkande 4.9. Andrahandsuthyrning - rätt till förstahandsavtal, punkt 7 (v, mp)av (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följandelydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs ireservationen. Därmed bifaller motion 2003/04:Bo231 yrkande 2.StällningstagandeVi anser att boende som hyr i andra hand behöver starkare rättigheter. kan ingen andrahandshyresgäst göra något för att få bo kvar omförstahandshyresgästens rätt upphör. Det spelar ingen roll vad som liggerbakom. Förstahandshyresgästen kan ha dött, vräkts på grund av otillåtenandrahandsuthyrning eller vad som helst. Hur länge andrahandshyresgästenhaft lägenheten, hur skötsam hon eller han varit har inte den minstabetydelse. Därför bör andrahandshyresgästen under vissa förutsättningarkunna träda i förstahandshyresgästens ställe om dennes hyresrätt av någotskäl upphör.