bet · GQ01UMJU1 · 2003-04-29 00:00:00 — Igenomförandeplanen från världstoppmötet har allaregeringar åtagit sig att utveckla nationellaprogram för att stärka människor som lever ifattigdom och deras organisationer.I skrivelsen redovisar regeringen olikaaktiviteter som syftar till att öka välfärden förutsatta och sårbara människor i . Regeringenhänvisar bl.a. till sitt mål attsocialbidragsberoendet skall halveras under perioden1999 till 2004. Regeringen har också uppdragit åtSocialstyrelsen att utarbeta en strategi förnationellt stöd till kunskapsutvecklingen inomsocialtjänsten. Ett omfattande arbete pågår ocksåkring välfärdspolitikens förutsättningar ochframtida utmaningar. Ytterligare exempel påregeringens och åtgärder är den från den1 gällande lagen omäldreförsörjningsstöd. I skrivelsen redovisas ocksåinsatser till stöd för prostituerade att förbättrasina möjligheter och motivation att lämnaprostitutionen samt insatser på bred front att kommatill rätta med de värderingar som tillåter attmänniskor reduceras till handelsvaror.I skrivelsen lyfter regeringen också fram EU:sarbete mot social utslagning. Samtliga medlemsstaterinom EU utarbetade tvååriganationella genomförandeplaner för att bekämpafattigdom och social utslagning.MotionernaStödet för fattigdomsbekämpningen inom det svenskautvecklingssamarbetet uppmärksammas i fleramotioner.I motion 2002/03:MJ10 (kd) yrkande 3 betonas deninternationella solidariteten. Ett problem med mångaländers biståndsintentioner, enligt motionen, är attde ofta inte bygger på motsvarande ambitioner vadgäller nivån på biståndsanslagen. I motionensyrkande 4 anför motionärerna att det är mycketviktigt att fortsätter att föregå med gottexempel och avsätta en vid en internationelljämförelse hög anslagspost för det internationellabiståndet. Regeringen måste därför påskyndaåtergången till enprocentsmålet. ansermotionärerna att det är en absolut nödvändighet förutvecklingssamarbetet att hela biståndet genomsyrasav mänskliga rättigheter samt att specifika MR-projekt prioriteras (yrkande 6). Demokrati ochmänskliga rättigheter uppmärksammas också imoderaternas motion 2002/03:MJ9 (m) yrkande 4 varihävdas att och EU i de där såbehövs bör verka för ett system för att garanteramänskliga rättigheter och demokrati. Enligtmotionärerna beror fattigdomen i allmänhet på att defattiga ländernas regeringar inte respekterarvälståndets verktyg till vilka mänskliga rättigheteroch demokrati måste räknas. anser imotion 2002/03:MJ8 (fp) yrkande 7 att ettjämställdhetsperspektiv bör föras in i planeringenav alla biståndsinsatser för att projekt och programskall komma kvinnor och män till del i lika hög gradoch jämna ut existerande skevheter och orättvisor.I två motioner önskas förbättringar i biståndet.Enligt motion 2002/03:MJ9 (m) yrkande 5 börsamarbete mellan staten ochfrivillighetsorganisationer förbättras. I motion2002/03:MJ10 (kd) yrkande 5 uttrycks kritik motSveriges agerande i EU, där motionärerna anser attregeringen inte tillräckligt har drivit på EU föratt förbättra biståndet och göra det mer effektivt.I motion 2002/03:U313 (c) yrkandena 3 och 4uppmärksammas landsbygds- och jordbruksutvecklingensbetydelse för en framgångsrik bekämpning avfattigdomen. Motionärerna anser attjordbrukssektorns tillväxt spelar en nyckelroll föratt öka fattiga människors inkomster, genomarbetstillfällen inom jordbruket och genom att bidratill arbetstillfällen inom andra sektorer.Två motionsyrkanden berör Globala miljöfonden,Global Environment Facility (GEF). I motion2002/03:U310 (mp) yrkande 12 argumenteras för attSverige skall verka för att GEF får ökade resurser.Skälet för detta är att miljöfondens arbete ansesvara en positiv innovativ form av globalmiljöstyrning och anses ha en strategiskt viktigfunktion för att motverka klimatförändringar, skyddaden biologiska mångfalden och utveckla teknik som ärbättre för miljön. Motionärerna bakom motion2002/03:U239 (kd) yrkande 2 anser att börvara pådrivande i att utveckla nyafinansieringsmekanismer för globala miljöinsatser,eftersom privata investeringar är väldigtkoncentrerade till ett begränsat antal u-länder.Ett flertal motionsyrkanden uppmärksammar behovetav skuldavskrivningar. I motionerna 2002/03:MJ7 (c)yrkande 8 och 2002/03:MJ8 (fp) yrkande 5 framhållermotionärerna att skuldavskrivningar skall kombinerasmed demokratiska och ekonomiska reformer och kampmot korruptionen. Också motionärerna bakom motion2002/03:MJ9 (m) yrkande 8 anser att måstevisa större beredvillighet till skuldavskrivning,men koppla den samman med stränga krav. I annat fallkommer avskrivningarna att motverka sitt syfte.Motionärerna anser att kraven är fyra till antalet:ingen ny upplåning, ingen korruption, ingetvanstyre, ingen användning i krig. Dessutom måsteskuldavskrivningen komma fattiga människor tillgodo. I motion 2002/03:MJ10 (kd) yrkande 8 anförsatt det som åstadkommits på Världsbankensoch Internationella valutafondens initiativ inte ärtillräckligt och att skall vara ett föredömei det internationella samfundet och leda den globalaopinionen för skuldavskrivningar. Enligt motion2002/03:U310 (mp) yrkande 14 bör arbeta fören allmän avskrivning av utvecklingsländernasoffentliga skulder till staten, Internationellavalutafonden och Världsbanken.I motion 2002/03:MJ10 (kd) yrkande 16 framhållsbehovet av stöd till utsatta och sårbara människor,såsom flyktingar. Motionärerna anser att det ärmycket viktigt att det skapas minimikriterier förasylprövning och invandringspolitik inom EU.Minimikriterierna måste läggas på en högre nivå änvad som diskuterats och de kan helleraldrig accepteras om de inte tillåter en mer generösnationell hållning.Barns psykosociala hälsa behandlas i motion2002/03:MJ10 (kd) yrkande 17. Enligt motionärernakrävs en kraftsamling för att ta fram tillräckligaresurser i syfte att ge utsatta barn och ungdomardet stöd och den hjälp de behöver. Inte minst gällerdetta resurser till de barn- och ungdomspsykiatriskamottagningarna.Utskottets ställningstagandeDet är utskottets uppfattning att på ettkonstruktivt och aktivt sätt vill bidra till attbekämpa fattigdomen i världen. Det underlättas avden breda enighet som rått alltsedan 1962antog proposition 100 om att det övergripande måletför bistånd är "att höja de fattiga folkenslevnadsnivå". Det finns, enligt utskottets mening,inget som talar för att denna övergripandeinriktning inte kommer att kvarstå för det svenskautvecklingssamarbetet.Långsiktigt måste målet vara att helt och hålletutrota fattigdomen i världen. Att utrota fattigdomenär ytterst en global utmaning. Världssamfundet hargenom de konkreta mål som antogs av gemensamt åtagitsig att andelen människor som lever på mindre än endollar per dag skall halveras mellan åren 1990 och2015.Det finns många olika och skiftande definitionerav fattigdomsbegreppet. definierar enmycket fattig person som en människa som har mindreän att leva på. FN:sutvecklingsprogram UNDP har utvecklat ett index förgraden av fattigdom som tar hänsyn till ensammanvägning av flera faktorer som levnadslängd,läskunnighet och dräglig levnadsnivå.Fattigdomen som begrepp har dock fleradimensioner. Fattigdom kan beskrivas som brister itre viktiga avseenden: brist på möjligheter, bristpå förmåga och brist på säkerhet. Bristen påmöjligheter att ta sig ur fattigdomen kan handla omavsaknad av inkomst, utbildning, bostad och frånvaroav social service. Bristerna handlar också ommaktlöshet och svårigheter att göra sin stämma hörd.Brist på makt innebär förnedring, inhumant bemötandesamt utnyttjande från staten och samhället i stort.Fattiga människors möjligheter att agera som friaindivider och att delta i beslutsprocesser sompåverkar deras liv beror ofta på om det i landetfinns en fungerande demokrati. Osäkerhet ochsårbarhet är en ytterligare brist som kännetecknarfattigdom. Maktmissbruk, missväxt, våld, krig,väpnade konflikter, hyperinflation, jordbävningar,valutakriser, arbetslöshet och sjukdomar utgörexempel på hot som enskilda individer skyddas mot iolika hög grad i rika och fattiga länder. Fattigastår i många fall helt utan ett skydd, eller endastett rudimentärt utvecklat skydd, i form av alltifrån fungerande rättsväsende till hemförsäkringaroch arbetslöshetsunderstöd.Fattigdomen är således orsakad av en radekonomiska, politiska och sociala faktorer som oftatenderar att förstärka varandra på ett negativtsätt. Utskottet anser att 1990-talets toppmöten ochFN-konferenser har arbetat fram långtgående ochviktiga förslag för att bekämpa fattigdomens alladimensioner. Om dessa förverkligas finns storamöjligheter till en rättvisare värld.Riksdagen har tidigare ställt sig bakom sex delmålför att uppnå det övergripande målet iutvecklingssamarbetet om att höja de fattiga folkenslevnadsnivå. De sex delmålen för det svenskautvecklingssamarbetet har varit:resurstillväxt, ekonomisk och politisksjälvständighet, ekonomisk och social utjämning,demokratisk samhällsutveckling, en framsynthushållning med naturresurser och omsorg om miljönsamt jämställdhet mellan kvinnor och män. Dessadelmål har varit föremålför diskussion och överväganden inom ramen för denparlamentariskt tillsatta kommittén om Sverigespolitik för global utveckling (Globkom), varsutredningsförslag - En rättvisare värld utanfattigdom (SOU 2001:96) - presenterades i mars 2002och sedan har varit föremål för ettremissförfarande. Regeringen förväntas under vårenöverlämna en proposition till (Sverigespolitik för global utveckling).I det internationella utvecklingssamarbetet ärjämställdhetsarbetet både ett viktigt mål i sig ochett medel för att bekämpa fattigdom bland bådekvinnor och män. Från Sida har utskottet inhämtatatt biståndsinsatser analyseras utifrånkvinnors och mäns roll och deras relation inbördes.Metodiken för att främja och uppnå jämställdhetmellan kvinnor och män har förändrats. Ett viktigtexempel på förändrad metodik är övergången fråninriktningen på separata, särskilda insatser förkvinnor till en strategi som går ut på att låta ettjämställdhetsperspektiv genomsyra hela verksamhetenoch som ett komplement till huvudstrategin görasärskilda insatser för att främja jämställdhet. Ettannat exempel är introduktionen av enjämställdhetsansats som innebär ett skifte frånfokus på kvinnor till en inriktning på kvinnor ochmän och förhållandena dem emellan.En självklar utgångspunkt för en framgångsrikfattigdomsbekämpning är uppslutningen bakomdemokrati och mänskliga rättigheter. Den ökandeförståelsen för att fattigdom också inkluderar bristpå möjligheter och trygghet har satt fokus pårespekten för mänskliga rättigheter som enutgångspunkt för ett lands utveckling. Mänskligarättigheter, demokrati och god samhällsstyrning harmånga gemensamma aspekter. De är delvis processersom är ömsesidigt förstärkande och utgör varandrasförutsättningar. Endast demokratier kan garanteraalla medborgare mänskliga rättigheter. En hållbarfattigdomsbekämpning kan därför endast uppnås omvilja till demokratisk samhällsutveckling finns ilandet.Utskottet menar dock att en framgångsrikfattigdomsbekämpning även påverkas av den politiksom och andra länder för när det gällerexempelvis handel, säkerhet och miljö. Av det skäletär resultaten av Johannesburgstoppmötet särskiltviktiga.Utskottet har tidigare i detta betänkande(avsnittet Globalisering) lyft fram sambandet mellanhandel och fattigdomsbekämpning. Frihandel gynnarett lands utveckling. Ensidigahandelsliberaliseringar befrämjar tillväxt ochvälfärd på lång sikt. Övergångsvis kan dock problemuppkomma, och det finns anledning att uppmärksammade effekter som kan drabba u-länderna.Utskottet vill också framhålla sambanden mellanmiljö- och fattigdomsproblemen. Fattiga människordrabbas hårt av såväl lokal som globalmiljöförstöring. Miljöproblem av olika slag utgör isig ofta ett hinder för minskad fattigdom. Det är demest utsatta och fattiga som får sina livsvillkorförsämrade av miljöförstöring och som har minstmöjligheter att motverka de negativa effekterna avmiljöförstöringen. Fattigdom kan också ge upphovtill miljöförstöring. Exempel på det är bl.a.jorderosion, överbetning, vegetationsutarmning ochförstöring av den och kustnära miljön. Intesällan kan dessutom utvecklingen varasjälvförstärkande och negativ; miljöförstöring ochöverexploatering av naturresurser leder till ökadfattigdom, som leder till en förstärkt tendens tillöverexploatering och miljöförstöring. Sambandenmellan miljö- och fattigdomsproblemen är såledeskomplicerade och måste, för att överbryggas, ses iett helhetsperspektiv om en hållbar utveckling.Utskottet vill framhålla det samspel som krävsmellan det internationella samfundet och enskildaländer för att uppnå utveckling och utrotafattigdomen. Ett centralt inslag i detta måste varaatt huvudansvaret för enskilda länders utvecklingligger hos respektive lands regering. Det egnalandets politik är helt avgörande för hur passframgångsrikt fattigdomen kan minskas. Det är därförangeläget att det enskilda landet tar ansvar försåväl analyser som planer och åtgärder i det egnalandet. har nationellafattigdomsstrategier, s.k. Poverty ReductionStrategies (PRS), utarbetats i alltfler länder.Dessa tar ett samlat grepp på utvecklingsfrågorna iett enskilt land och arbetas fram i konsultativaprocesser inom landet. De olika mål som anges igenomförandeplanen i avsnittet omfattigdomsutrotning skall uppnås inom denationella fattigdomsstrategierna, bl.a. genom attsamtliga tre dimensioner av hållbar utvecklingintegreras i dessa strategier. Det internationellasamfundet har åtagit sig att samordna sitt stöd inomramen för dessa strategier. Ett sextiotal u-länderarbetar redan med att formulera sina PRS, varavarton har tagit fram färdiga strategier.Utskottet kan konstatera att det i finnsen lång och stark tradition av internationellsolidaritet. Folkrörelser, kyrkor och andrareligiösa samfund, forskningsinstitutioner, fackligaorganisationer och många olika solidaritets- ochbiståndsorganisationer har varit viktiga förframväxten och utvecklingen av det nuvarande svenskautvecklingssamarbetet. har de, jämtepolitiska partier, skapat opinion för det s.k.enprocentsmålet.Det svenska ekonomiska stödet och engagemanget föratt bekämpa fattigdomen i världen är starkt.Utskottet vill framhålla att det svenska stödet förenprocentsmålet är väl befäst såväl i somi den allmänna opinionen. Olika undersökningar avsvenskarnas attityder till det svenska biståndet,som utskottet kunnat ta del av, bekräftar attbiståndsviljan är positiv och att andelenbiståndspositiva har ökat . Utskottet instämmer i de ställningstagandensom utrikesutskottet tidigare gjort genom betänkande2002/03:UU2 (s. 13 f.). Återgången tillenprocentsnivån är en viktig symbolfråga ochutskottet anser att denna bör prioriteras. Enhöjning av biståndet till av BNI bör därförgenomföras , om detstatsfinansiella läget så medger.Utskottet vill vidare framhålla de enskildaorganisationernas viktiga insatser i det svenskautvecklingssamarbetet. En av grundvalarna i Sidassamarbete med de svenska enskilda organisationernaär det s.k. projektbidraget. Det innebär attorganisationerna själva driver och genomför enverksamhet som Sida ger bidrag till. Målsättningenär att genom stöd till enskilda organisationersutvecklingssamarbete främja utveckling av ettlivskraftigt och demokratiskt civilt samhälle ochstärka de lokala samarbetsorganisationerna. Dettagörs genom att svenska organisationer betonarkunskapsuppbyggnad och kompetensutveckling hos sinalokala samarbetspartner. Utskottet anser att deviktiga erfarenheter och insikter som enskildaorganisationer på detta sätt fått i samarbetet medmotsvarande organisationer i andra länder är avvärde också för svenska myndigheter ochbeslutsfattare. Utskottet värdesätter den dialog somfinns med det civila samhällets organisationer ifrågor om handels-, utrikes-, miljö-, jordbruks-,säkerhets- och biståndspolitiken och Sverigesagerande såväl i bilateralt samarbete som imultilaterala organisationer.Utskottet anser vidare att skuldbördan utgör ettutvecklingshinder i många av de fattigaste länderna.Utskottet ser därför positivt på svenskt agerandeför ökade skuldnedskrivningar för dessa länder. Detär också utskottets uppfattning att på flerasätt och har föregått med gottexempel vad gäller skuldlättnader för de allrafattigaste länderna. Utgångspunkten för svenskskuldpolitik har varit att lämna stöd till fattigaoch skuldtyngda länder som bedriver en sundekonomisk politik med en tydlig inriktning påfattigdomsbekämpning. Det övergripande ansvaret förlandets utveckling vilar därmed på landet självt.Den svenska skuldpolitiken visavi de fattigaländerna syftar till att stödja länderna i deraseget arbete att nå en hanterlig skuldbörda ochdärigenom förbättra landets möjlighet att bekämpafattigdom. En grundläggande förutsättning för dettaär att orsaken till landets ursprungligaskuldsituation åtgärdas. har också sedanstarten varmt välkomnat det s.k. HIPC-initiativet (Heavily Indebted Poor Countries) somett första viktigt steg mot en lösning avskuldkrisen i de fattiga länderna. har sedanstarten för skuldsaneringsinitiativet förtungt skuldsatta fattiga länder (HIPC-initiativet)aviserat och inbetalt tre bidrag om totalt 545miljoner kronor (100, 125 respektive ) tillVärldsbankens . Under årsmötena iVärldsbanken och IMF i i september 2002och senare under ett i aviseradeSverige ytterligare ett bidrag till HIPC Trust Fundom sammanlagt . Detta inkluderarSveriges bidrag via EU.HIPC är ett medel och en möjlighet för de fattigaoch skuldtyngda länderna att permanent ta sig ur sinohållbara skuldsituation. En grundläggandeförutsättning för detta är emellertid att orsakentill landets ursprungliga skuldsituation åtgärdas.Det är dock inte endast skuldens storlek som äravgörande för hur landets ekonomi utvecklas.Skuldhållbarhet är dessutom en funktion av sundekonomisk politik, direktinvesteringar, utvecklingav exportmarknader, fattigdomsbekämpning,skuldhanteringskapacitet m.m. Länderna har härvidlagett stort eget ansvar för hur deras framtida skuldutvecklas. Biståndets roll är att stödja dennaprocess. Skuldlättnadsprogram formuleras i allmänheti internationella sammanhang, och att mottagarländerför en ansvarsfull ekonomisk politik tillhör de kravgivarna ställer. Som bilateral givare fäster Sverigevidare stor vikt vid demokratisk utveckling ochrespekt för de mänskliga rättigheterna. I dettasammanhang har och andra givare alltmeruppmärksammat korruption som ett utvecklingshinder.Utskottet noterar vidare att såväl HIPC-initiativetsom svenska insatser till stöd för ekonomiskareformer och skuldlättnader har varit föremål föröverväganden inom ramen för den särskildaparlamentariska kommittén om politik förglobal utveckling (Globkom). Kommittén harpresenterat sitt betänkande En rättvisare värld utanfattigdom. Betänkande av den parlamentariskakommittén om politik för global utveckling(SOU 2001:96). Regeringen väntas överlämna enproposition för en samlad svensk politik för globalutveckling till under våren 2003.Förslag som urskillningslöst syftar till atttotalt skriva ned skulder för alla utvecklingsländer- i synnerhet medelinkomstländerna - är däremot intebefogade, enligt utskottets mening. visa sig kontraproduktiva för dessa länderssträvanden att fullt integrera sig med deninternationella kapitalmarknaden. Anledningen tilldetta är att investerare kan tveka eller begäramycket hög ränta för att låna pengar till de ländersom inte kan betala tillbaka utan måste få skuldernanedskrivna. Tillgången till privata kapitalflödentill rimliga räntesatser är avgörande förmedelinkomstländernas utveckling.Utskottet kan med hänvisning till miljö- ochjordbruksutskottets betänkande 2001/02:MJU16 (s. konstatera att är pådrivande för attstrategier och riktlinjer för integrering avmiljöhänsyn som en del i arbetet för hållbarutveckling skall utvecklas eller genomföras inom detmultilaterala utvecklingssamarbetet och inom EG-biståndet. En viktig komponent i sådana strategierär att systematiskt göra strategiskamiljöbedömningar och miljökonsekvensbedömningar.Jordbruks- och landsbygdsutveckling har fått enstörre uppmärksamhet i en radinternationella forum. Direkt bistånd, både bi- ochmultilateralt, till jordbrukssektorn ochlandsbygdsutveckling har dock internationellt settminskat . Flera faktorer harmedverkat till detta, bl.a. givarnas dåligaerfarenheter av det tidigare svaga resultatet inomdetta biståndsområde. har nya områden somdemokrati, mänskliga rättigheter och miljöfrågorfått större prioritet och därmed även påverkatfördelningen av resurser.Trots att det direkta stödet till jordbrukssektornminskat har indirekt stöd för att ökaförsörjningsmöjligheterna för de fattiga framförallt i ökat. Detta har främst skett i form avbreda hälso- och utbildningsprogram, stöd tillinfrastruktur på landsbygden och nödvändiginstitutionsuppbyggnad. Stödet till forskning harockså varit betydande. ,utvecklingsbankerna men även bilaterala givare harantytt att jordbruks- och landsbygdsutvecklingkommer att få högre prioritet och ökade resurser iframtiden.Utskottet vill i detta sammanhang fästauppmärksamhet på det viktiga arbete som görs avInternationella jordbruksutvecklingsfonden ().Fonden är ett av med en verksamhetsom inriktas på fördelaktiga lån och projekt för attförbättra levnadsförhållandena förlandsbygdsbefolkningen i de fattigasteutvecklingsländerna. Verksamheten har iutvärderingar bedömts vara av hög kvalitet. Inomramen för millennieutvecklingsmålen har ettspecifikt mandat att genom landsbygdsutvecklingskapa de rätta förutsättningarna så att fattiga pålandsbygden ges möjligheter att förbättra sinsituation. har haft ensärskilt aktiv och framträdande roll iorganisationen. Ett arbete för att effektiviseraorganisationen har också inletts med bl.a. enöversyn av lednings- och organisationsstrukturen,chefsrekrytering samt en förstärkning av . Som stöd i detta arbete lämnadeSverige ett extra bidrag till under år 2001.Utskottet har inhämtat att förhandlingen ompåfyllnaden av fonden för tidsperioden 2004-2006varit mycket lyckosam och inneburit en kraftigökning för fonden. bibehåller sin andel avfonden, vilket därmed innebär en ökning av detsvenska åtagandet.Utskottet vill framhålla att även den Globalamiljöfonden, GEF, finansierar insatser som gynnarden globala miljön i utvecklingsländer och i ländermed övergångsekonomier. GEF har till uppgift attfinansiera verksamhet i och länder medövergångsekonomier som syftar till att uppnå globalamiljövinster inom olika områden. Förhandlingarna omden tredje påfyllnadsperioden (avseende tidsperioden1 ) av fonden avslutades underår 2002 och resulterade i att fonden har ca 28 miljarder kronortill sitt förfogande. Genom att knyta samman FN-systemet och med sin omfattande budgetanses GEF vara den viktigaste internationella fondensom arbetar med globala miljöproblem. Sverigesförhandlade bidrag till fonden uppgår till 664miljoner kronor. Mot bakgrund av den ökandebetydelsen av globala miljöfrågor och att fondenfått nya uppgifter har regeringen redan beslutat omett extra bidrag till fonden på 100 miljoner kronor.Utskottet delar regeringens uppfattning att engrundläggande förutsättning för utveckling ärbevarande och hållbart utnyttjande av naturresurser.I ansträngningarna att bekämpa fattigdomen utgör debiologiska resurserna, i synnerhet de genetiskaresurserna, en potentiell ekonomiskt viktig tillgångi många utvecklingsländer. Det är därför positivt omSverige främjar möjlighet att tillvaratadessa resurser på bästa sätt för att åstadkomma endiversifiering av inhemsk produktion och företagandei kombination med ökade exportinkomster.Utskottet vill i denna del avslutningsvisframhålla, som framgått i det ovanstående, att detsvenska utvecklingssamarbetet och2001 har varit föremål för översyn av en särskildparlamentarisk kommitté (Kommittén om Sverigespolitik för global utveckling, Globkom). Den harpresenterat sitt betänkande En rättvisare värld utanfattigdom. Betänkande av den parlamentariskakommittén om politik för global utveckling(SOU 2001:96).