bet · GQ01AU3 · 2003-02-06 00:00:00 — Vi moderater menar att problemetsnarare borde definieras som "ofrivilligsegregation". Det styrs huvudsakligen avkunskapsbrist, socialt utanförskap och maktlöshet,alldeles oavsett vilket ursprung människor har. Detfinns också faktorer som bristande språkkunskaperoch etnisk diskriminering, som höjer trösklarna förmångas delaktighet. I mångt och mycket är orsakernatill utanförskapet generella hinder för socialrörlighet. Sådana hinder ger störst effekt förmänniskor som är nya på arbetsmarknaden och ilandet. Om man betraktar den ofrivilligasegregationen som en social situation blir denmöjlig att förändra men också mer komplicerad attbeskriva politiskt. Vi moderater anser att många avregeringens åtgärder bygger på motsatsen, nämligenen förenklad beskrivning som utgår från ursprung,vilket växlas över i riktade insatser.De variabler som styr utanförskapet och denofrivilliga segregationen är gemensamma för helasamhället. Det handlar om arbetslöshet, liten elleringen egen inkomst, bidragsberoende,fastlåsningseffekter, bristande kunskaper,maktlöshet och isolering. Tusentals svenskarbefinner sig i precis samma utanförskap som mångainvandrare gör. Språket skiljer, men inte alltid såmycket som vi tror eftersom många infödda svenskarockså är alldeles för dåliga på sitt eget språk. Vimoderater anser inte att man kan utgå från attutländskt ursprung automatiskt ger utanförskap.Många som staten betraktar som invandrare uppfattassom helt och hållet svenskar av allmänheten. De ärfullt integrerade, de har arbete och familj.Grunden för att samhället skall hålla ihop är attsamma krav och möjligheter, så långt som det bara ärmöjligt, skall gälla för alla människor. Alla har viansvar för oss själva och för att försörja osssjälva, vi har ansvar för demokratin och dessgrundläggande värden och för respekten för lagar ochandra människors lika värde och rättigheter. Så fåpolitiska särlösningar som möjligt skall användas,särskilt om de utgår från ursprung. Systemen skallvara generella och så flexibla att de kan anpassasefter allas behov.Kombinationen av en arbetsrätt som gör detriskfyllt att anställa, en privathushållstjänstesektor som är stängd för nya arbetenoch en stel ekonomisk struktur gör att mångamänniskor döms till ekonomiskt utanförstående. Dettadrabbar särskilt dem som är nya på arbetsmarknaden.Till detta måste läggas att det finns förutfattademeningar om människor med annan bakgrund och, inteminst, bristfälliga språkkunskaper och problem attfå utländska examina accepterade i . År 2000var arbetslösheten fyra gånger högre blandutlandsfödda än bland infödda medborgare. BaraNederländerna hade en större andel invandradeutanför arbetsmarknaden än . Den offentligasektorn, i synnerhet staten, är sämst på attanställa invandrare.Enligt vår uppfattning måste mycket göras för attöppna arbetsmarknaden för de människor som i dagstängs ute. Det krävs en helt annan politik för attstärka konkurrenskraft ochförutsättningarna för företagande och arbete. De somhar svårast att få och behålla ett arbete när deekonomiska tiderna hårdnar är de som är nya påarbetsmarknaden. Omvänt gäller att ju fler arbetensom skapas, desto fler av arbetsmarknadens nya fårarbete.Även om huvudvägen är den generella politikenskall det inte förnekas att det förekommerdiskriminering. Att människor särbehandlas negativteller diskrimineras på arbetsmarknaden äroacceptabelt. Det är dessutom ett samhällsekonomisktslöseri. En indikation på att det förekommerdiskriminering på grund av hudfärg är enundersökning som visat att internationelltadopterade tjänar mindre, har lägre utbildning ochoftare är utan arbete än kontrollgrupperna. Dessapersoner kan språket och kulturen. Sådana faktorer,som annars används för att förklara problemet, görsig alltså inte gällande här.För att åstadkomma att människor betraktas somenskilda individer oavsett ursprung finns i grundenbara en väg: ett tålmodigt och långsiktigtopinionsarbete. Detta är en attityd- ochvärderingsfråga. Men det handlar också om ledarskap.Staten har inte varit något gott exempel.Som vi ser det borde det vara ekonomisktrationellt för både myndigheter och många företagatt i en alltmer internationaliserad värld och ettalltmer internationaliserat svenskt samhälle hamänniskor anställda med kännedom om olika språk ochkulturer. Dessutom är sådana kunskaper viktiga iverksamheten. Språklig och kulturell kunskap berikaroch kan uppfordra till kreativitet och nytänkande.Det är däremot fel att politiskt reducera människortill delar av kvotgrupper eller ovanifrån placera indem i kollektiv.I vår reservation nr 17 återkommer vi till fråganom s.k. positiv särbehandling.Moderaterna tar avstånd från diskriminering påetnisk eller annan grund. Alla människor har rättatt ses som individer och bedömas efter sinaerfarenheter, kvalifikationer och ambitioner. Allaavvikelser från detta är diskriminering, vare sigden av politiker anses vara positiv eller negativ.Vad vi här har anfört bör ges regeringen tillkänna. Det innebär att vi tillstyrker motion Sf332yrkande 25 (m) medan motionerna A203 yrkandena 1-3(fp), A354 (s), Ju249 yrkande 22 (c), Sf289yrkandena 23 och 24 (mp) och Sf334 yrkande 42 (kd)avstyrks.13.Tvärkulturell kompetens (punkt 14) (v)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 14borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 13. bifaller därmed motion2002/03:Sf336 yrkande 14 (v) och avslår motion2002/03:Sf289 yrkande 25 (mp).StällningstagandeEnligt uppfattning måsteflerspråkighet ses som en merit. Det är nödvändigtatt varje människa, på skola eller arbetsplats,möter världen som den faktiskt ser ut.Detta kräver tvärkulturell kompetens hosutbildningsanordnare och arbetsgivare. Den som talarfler språk än majoritetsspråket har också storfördel av detta i sitt arbete. Dessutom blir detallt viktigare för företag och myndigheter att haflerspråkiga anställda. Tvärkulturell kompetensskall, liksom flerspråkighet, räknas som merit vidalla offentliga anställningar. bör geregeringen detta till känna.Det anförda innebär att jag anser att motion Sf336yrkande 14 (v) bör bifallas. Motion Sf289 yrkande 25(mp) avstyrks i den mån den inte kan ansestillgodosedd med det anförda.14.Allmänna frågor om lagen om åtgärder motetnisk diskriminering i arbetslivet(punkt 15) (fp)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 15 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 14. bifaller därmed motion2002/03:Sf226 yrkande 27 i denna del (fp).StällningstagandeIntegrationspolitiken skall främst syfta till attbryta de strukturer som hindrar människor av allakategorier att delta på arbetsmarknaden och att hamakten över sitt liv. Men parallellt med detta måstemänniskor som drabbas av diskriminering därför attde tillhör en viss etnisk grupp, har en speciell troeller på annat sätt avviker från majoritetsnormer fåmöjlighet till upprättelse.Den nuvarande lagstiftningen mot diskriminering iarbetslivet infördes med stöd från Folkpartiet.Lagen är ett stort steg framåt mot en effektivareoch mer rättssäker lagstiftning mot diskriminering.Ändå har lagen inte åstadkommit några dramatiskaförändringar i arbetslivets strukturer.En ny situation har uppstått under senare tid:Anmälningarna och klagomålen till DO och tillfackföreningarna ökar. Lagen börjar bli känd och dediskriminerade börjar kräva sin rätt, vilketåterspeglas i antalet förlikningar. DO ärfortfarande en liten myndighet som trotsförstärkningar riskerar att bli förlamad av denström av anmälningar som kommer in.Lösningen på detta kan enligt vår mening ligga iatt det utvecklas ett nätverk av organisationer pågräsrotsnivå som arbetar för att försvarainvandrarnas och de arbetslösas mänskligarättigheter. Det är viktigt att en plattform skapasför engagerade och kompetenta arbetsgrupper fråninvandrarbefolkningen. Om utlandsfödda bosatta ilandet har praktiska möjligheter att organisera sigoch försvara sin egna intressen, om de har tillgångtill ekonomiska resurser och regelverk som bildar enrealistisk plattform för konsekvent och kontinuerligaktivitet, då kan grupper som varit utsattaför diskriminering, trakasserier eller hot få maktöver sina liv.Enligt vår uppfattning är det även angeläget attse över om inte den nuvarandediskrimineringslagstiftningen, inklusivesanktionsmöjligheterna, kan skärpas.Vad som här har anförts bör ges regeringen tillkänna. Det innebär att motion Sf226 yrkande 27 idenna del (fp) tillstyrks.15.Lagreglerat aktivt arbete för mångfald(punkt 16) (mp)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 16borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 15. bifaller därmed motion2002/03:Sf289 yrkande 21 (mp) och avslår motionerna2002/03:K433 yrkande 5 (s) och 2002/03:Sf336 yrkande13 (v).StällningstagandeArbetsgivarna bör ha strategier, mångfaldsplaner ochpersonalpolicy som utgår ifrån mångfalden.Miljöpartiet de gröna anser att det av allaarbetsgivare med fler än tio anställda skall krävasmångfaldsplaner, där såväl rekryteringspolicy somstrategier mot diskriminering ingår som två viktigadelar.Jag tillstyrker därmed motion Sf289yrkande 21 (mp). Motionerna K433 yrkande 5 (s) ochSf336 yrkande 13 (v) avstyrks.16.Mångfaldsplaner (punkt 17) (kd)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 17borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 16. bifaller därmed motion2002/03:Sf334 yrkande 44 (kd).StällningstagandeDen lag som trädde i kraft kräver attalla arbetsgivare bedriver ett aktivt arbete företnisk mångfald och mot diskriminering. Staten harett särskilt ansvar som föredöme i detta hänseende.Regeringen har uppdragit åt samtliga myndigheter attupprätta handlingsplaner för att främja etniskmångfald bland sina anställda. hade endast33 % av samtliga myndigheter färdigställt en sådanhandlingsplan. Av dessa tjugotal myndigheter var detbara två, och ,som utförligt hade redovisat vad de gjort för attanställa fler med invandrarbakgrund. ,och hade ingaåtgärder att redovisa. Av budgetpropositionensredovisning att döma har ingen förändring skett ipositiv bemärkelse. Jag anser att regeringen börverka för att arbetet med att upprättahandlingsplanerna påskyndas.Vad som här har anförts bör ges regeringen tillkänna. Det innebär att motion Sf334 yrkande 44 (kd)tillstyrks.17.Positiv särbehandling (punkt 18) (m)av (), () ochTobias ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 18 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 17. bifaller därmed motion2002/03:Sf332 yrkande 26 (m) samt avslår motionerna2002/03:Sf226 yrkande 28 (fp), 2002/03:Sf289 yrkande22 (mp) och 2002/03:Sf336 yrkande 15 (v).StällningstagandeUtgångspunkten för är att alla människorhar rätt att ses som individer och bedömas efter sinerfarenheter, kvalifikationer och ambitioner.Avvikelser från detta är diskriminering, och dettaoavsett om avvikelsen av politiker anses varapositiv eller negativ. Det är fel att politisktreducera människor till delar av kvotgrupper ellerovanifrån placera in dem i kollektiv. Det spelaringen roll om detta sker med aldrig så godaavsikter. Att införa regler om positiv särbehandlingär det klassiska receptet för nya motsättningar ochväxande spänningar mellan människor. Regeringenaviserar inte bara regler om detta, utan vill ocksåatt myndigheter skall redovisa det etniskaursprunget hos de anställda i syfte att samhälletsetniska sammansättning skall återspeglas.Regeringens tal om positiv särbehandling är i självaverket ett uttryck för uppgivenhet.Vi anser det kontraproduktivt att legitimera attmänniskors ursprung, helt skilt från individensförmåga och taget för sig, skulle vara en relevantfaktor vid anställning. Om argumentet kan användasåt ena hållet kan det missbrukas åt det andrahållet. Uttryckt med andra ord: Om ursprungetlegitimeras som en faktor värd att uppmärksamma vidanställning kommer detta sannolikt att ske bådegenom öppen positiv och dold negativ särbehandling.Enligt vår uppfattning måste målet vara detmotsatta, nämligen att ursprunget skall beaktas sålite som möjligt. Ursprung är inte en egenskap elleren färdighet.Kvotering och särbehandling är teoretiskt olikasaker även om de i praktiken ofta hänger ihop. Såkallad positiv särbehandling är en metod att främjaen viss grupps representation inom en given grupp.Kvotering är ett kvantitativt mått på hur stor andelen viss grupp skall utgöra inom den större gruppen.Både kvotering och positiv särbehandling för medsig att vissa människor diskrimineras när deraserfarenheter, kvalifikationer och ambitioner får ståtillbaka för politiskt fastlagda rekryteringsmål somtagits fram för att gynna andra människor somtillhör en politiskt definierad grupp. Även om dengrupp som avses bli gynnad kan anses varaunderrepresenterad eller felbehandlad påarbetsmarknaden eller i andra sammanhang, så innebärkvotering att ännu ett fel begås. Att människor iden ena gruppen felbehandlas gör det inte rätt attfelbehandla människor i en annan grupp.Vad vi här anfört bör ges regeringen till känna.Det innebär att vi tillstyrker motion Sf332 yrkande26 (m). Motionerna Sf226 yrkande 28 (fp), Sf289yrkande 22 (mp) och Sf336 yrkande 15 (v) avstyrks.18.Positiv särbehandling (punkt 18) (fp)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 18 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 18. bifaller därmed motion2002/03:Sf226 yrkande 28 (fp) samt avslår motionerna2002/03:Sf289 yrkande 22 (mp), 2002/03:Sf332 yrkande26 (m) och 2002/03:Sf336 yrkande 15 (v).StällningstagandeDet förslag om positiv särbehandling på grund avetnicitet som bl.a. integrationsminister fört fram har som syfte att motverka dennegativa särbehandling som ofta drabbar invandrarevid rekrytering. Deras kompetens och utbildningnonchaleras eller nedvärderas. Att en förödandenegativ särbehandling ofta förekommer i nutidensSverige behöver inte längre bevisas enligt våruppfattning. Civilingenjörer, ekonomer och forskarestädar, säljer biljetter och kör taxi. Allastatistiska redovisningar visar att arbetslöshetenfortfarande är betydligt större bland utomlandsfödda än bland personer födda i av svenskaföräldrar.Frågan är dock om en motsatt sort av särbehandling- en s.k. positiv särbehandling - är ett effektivtverktyg. Detta är enligt vår uppfattning långt ifrånsäkert. Vad arbetslivet behöver är inte olikamodeller för möten med folk med rötter i olikakulturer, utan samma behandling, samma sätt attutforma möten med alla slags människor bosatta ilandet.Det finns flera principiella och praktiskaargument mot att införa regler om positivsärbehandling på grund av etnicitet. Ur principiellsynvinkel skulle en lagstiftning riskera attkategorisera individer utifrån etnisk tillhörighetoch därmed befästa redan existerande fördomar motinvandrare. Lagen skulle göra grupptillhörighet merit, i stället för att utgå från den enskildesindividuella meriter. Praktiskt är det mycket svårtatt se hur en sådan lagstiftning skulle kunnafungera. Avgränsningsproblemen är stora. Var gårgränsen mellan att vara invandrare och att varasvensk? Skall en person med utländsk bakgrund somlevt i särbehandlas framför en 30-årig svensk trots liknande meriter? Arbetsgivarenmåste dessutom ha den etniska bakgrunden hos tvåsökande klar för sig om en person, med stöd avlagen, skall ges förtur till ett jobb. Ett sådantförfarande riskerar inte bara att bli krångligt,utan även rätt obehagligt.Genom att reglera principen om positivsärbehandling på grund av etnisk tillhörighet i lagutgår man dessutom från ettdiskrimineringsperspektiv. Det är inte önskvärt. Istället måste vi arbeta för att fler kan semöjligheterna. Det är bra för företag,organisationer och myndigheter att anställainvandrare. Inte ens med en djupgående utredning ärdet säkert att det går att finna någon effektivlagstiftning.I stället skulle staten med sin egenpersonalpolitik själv kunna visa vägen och utarbetat.ex. Viktigast är dock attförändra de strukturer som hindrarhundratusentals gamla och nya svenskar från attkomma in på arbetsmarknaden i allmänhet och eftersin kompetens i synnerhet. Det handlar om skattersom hindrar arbete, om arbetsrättsregler ochlönebildning. Det kan gälla byråkrati och politisktstyrda organisationer som gör människor tillmaktlösa klienter i stället för myndiga medborgare.Folkpartiet liberalerna sätter således inte någonstörre tro till en lagstiftning om positivsärbehandling på grund av etnicitet. Det finnsendast en avgränsad del av arbetsmarknaden som harstrikta regler om vem som skall anställas. Annarsråder full anställningsfrihet med den inskränkningenatt ingen får diskrimineras - varken kvinnor,invandrare, homosexuella eller funktionshindrade. Enlag som ger rätt till positiv särbehandling på grundav etnicitet riskerar således att bli ett slag iluften utanför de områden där det råder -eller borde råda - "meritokrati".Vad som här har anförts bör ges regeringen tillkänna. Det innebär att motion Sf226 yrkande 28 (fp)tillstyrks som motionerna Sf289 yrkande 22(mp), Sf332 yrkande 26 (m) och Sf336 yrkande 15 (v)avstyrks.19.Sammanhållen lagstiftning mot diskriminering(punkt 20)(fp, c)av (), () ochClaes Västerteg (c).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 20 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 19. bifaller därmed motionerna2002/03:A241 yrkande 14 (fp), 2002/03:L249 yrkande12 (fp) och 2002/03:Sf226 yrkande 27 i denna del(fp).StällningstagandeDen lagstiftning mot diskriminering i arbetslivetsom infördes tillkom med stöd från Folkpartietliberalerna. Dock återstår brister. Lagstiftningenhar splittrats upp på en lång rad olika lagar somendast delvis är samordnade. Lagarna spretar och ärsvåröverskådliga, vilket gör dem ineffektiva.Exempelvis är arbetsgivaren skyldig att förebyggatrakasserier på grund av etnisk tillhörighet meninte på grund av sexuell läggning. En samordnadlagstiftning skulle kunna skapa en störreöverskådlighet och därmed bli ett effektivareinstrument i kampen mot diskriminering.Det är alltså enligt vår mening nödvändigt attsamla alla dagens diskrimineringslagar i enbart enlag som innefattar alla former av diskriminering. Demetoder som används skall dock även i framtidenkunna vara olika beroende på vilka uttryckdiskrimineringen tar sig. Vi anser dessutom attdiskrimineringslagstiftningen inte bara skallomfatta arbetslivet.Många olika ombudsmannamyndigheter delar påansvaret att motverka diskriminering. Att slå ihopflera ombudsmannainstitut till en gemensam myndighetvore en riktig åtgärd. Sammanslagningen bör avseJämställdhetsombudsmannen (JämO),, Ombudsmannen mot etniskdiskriminering (DO) och Ombudsmannen motdiskriminering på grund av sexuell läggning (HomO).Vad som här har anförts om en sammanhållenlagstiftning mot diskriminering bör ges regeringentill känna. Det innebär att motionerna A241 yrkande14 (fp), L249 yrkande 12 (fp) och Sf226 yrkande 27 idenna del (fp) tillstyrks.20.Diskriminering på grund av ålder (punkt 21)(fp, kd, c)av (), (), ClaesVästerteg (c) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 21 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 20. bifaller därmed motionerna2002/03:A213 yrkande 1 (kd), 2002/03:A224 yrkande 1(kd), 2002/03:A239 yrkande 34 (c) samt 2002/03:So358yrkandena 1 och 2 (fp) och avslår motion2002/03:A337 yrkande 3 (mp).StällningstagandeDet är viktigt att man på många håll lär sig attuppskatta den tillgång det är med kunskap parad medlivserfarenhet. Det gäller vårdsektorn, men också deandra delarna av arbetslivet. Fortsatt välfärdkräver ett yrkesliv som gör att fler äldre känneratt de vill och kan fortsätta att arbeta efter55-60-årsåldern. På arbetsgivarsidan är intressetför att anställa äldre tyvärr mycket lågt,näringslivet satsar hellre på yngre och har oftasvårt att värdera kunskaper och erfarenheter hos demsom varit med länge men ändå har krafterna kvar.Samtidigt ser vi att ett av de stora hoten mot denframtida välfärden är att relationstaletyrkesarbetande/pensionärer blir för lågt. Vi behöverhelt enkelt arbeta längre för att kunna klarasjukvård, omsorg och goda pensioner.För att möjliggöra för de äldre som så önskar attstanna kvar längre på arbetsmarknaden krävsförändringar i lagar och regelverk men också enattitydförändring i det offentliga samhället och iföretagsvärlden.Äldres breda erfarenhet och förvärvade kompetensgör dem i själva verket till skickliga ochkonkurrenskraftiga yrkesutövare. Deras lojalitet ochengagemang skapar stabilitet på arbetsplatsen.Många äldre har dock en besvärlig situationpå arbetsmarknaden. De har också stora svårigheteratt komma tillbaka till arbetslivet efter perioderav långtidssjukskrivning eller arbetslöshet.Diskrimineringen är påtaglig trots att det i EU:sdiskrimineringslagstiftning uttryckligen påpekas attålder är ett av de områden där diskriminering intefår förekomma. Diskrimineringen kan dessutomförekomma mer eller mindre öppet, exempelvis iplatsannonser.Det behövs mot den här bakgrunden lagstiftning motåldersdiskriminering i arbetslivet. De nuvarandediskrimineringslagarna bör därför utökas till attomfatta förbud mot diskriminering av äldre.Regeringen bör återkomma med förslag till en sådanlagstiftning så snabbt som möjligt. Det behövs ocksåen nationell handlingsplan för att undanröja dehinder som finns på arbetsmarknaden för äldresmöjligheter att arbeta.Vad som här har anförts bör ges regeringen tillkänna. Det innebär att motionerna A213 yrkande 1(kd), A224 yrkande 1 (kd), A239 yrkande 34 (c) ochSo358 yrkandena 1 och 2 (fp) tillstyrks samtidigtsom motion A337 yrkande 3 (mp) avstyrks.21.Diskriminering på grund av funktionshinder(punkt 22) (kd)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 22borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 21. bifaller därmed motion2002/03:So457 yrkande 2 (kd).StällningstagandeHandikappolitiken syftar till att skapa ettlikvärdigt medborgarskap för funktionshindrade. Enuppgift i det arbetet är att åtgärda bristandetillgänglighet i samhället. Det finns en rad exempelpå att allmänna lokaler eller servicefunktioner inteuppfyller minimala krav på tillgänglighet förrörelsehindrade: lokaler där kommunfullmäktigehåller sina sammanträden, skolor och bankomater. Sexav tio kommuner saknar program för tillgänglighet.Många saknar minimal anpassning för rörelsehindrade.Fortfarande saknas ett handikappolitiskthandlingsprogram i hälften av landets kommuner. Detbyggs fortfarande otillgängligt och därmedoanvändbart för funktionshindrade i . Plan-och bygglagen (1987:10) anger att man skall byggalättillgängligt för handikappade personer. Det krävsförtydliganden i bygglagen, vilket bör utredassnarast. Som yttersta ram i arbetet med attförbättra tillgängligheten för funktionshindradevill ha en lagstiftning som slårfast att bristande tillgänglighet är diskriminering.Den utredning som skall se överdiskrimineringslagstiftningen bör få etttilläggsdirektiv att utreda huruvida bristandetillgänglighet i samhället är diskriminering.Vad som här har anförts bör ges regeringen tillkänna.