bet · GR01JUU10 · 2003-12-09 00:00:00 — Gemensamma brottsutredningsgrupper inom EU SammanfattningI detta betänkande behandlar utskottet regeringens proposition 2003/04:4Gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar.I propositionen föreslås att det införs en lag om gemensamma utredningsgrupperför brottsutredningar och en ändring i sekretesslagen (1980:100).Lagstiftningen syftar till att skall leva upp till åtagandet i detinom EU antagna rambeslutet om gemensamma utredningsgrupper.Utskottet föreslår att antar regeringens förslag med en språkligomarbetning av en paragraf i den nya lagen.Utskottets förslag till riksdagsbeslutGemensamma brottsutredningsgrupper inom EU m.m.Riksdagen antar regeringens förslag tilla) lag om gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar, dock medden ändringen att 3 § ges den lydelse som utskottet föreslår i bilaga 3,ochb) lag om ändring i sekretesslagen (1980:100).Därmed bifaller delvis proposition 2003/04:4.Stockholm den 9 december 2003På justitieutskottets vägnarSusanne EbersteinFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (), AliceÅström (v), (), (), (), Elisebeht (), (), (),(), (), (), CeciliaMagnusson (m), (), (), (),() och ().Redogörelse för uppmanade medlemsstaterna vid sitt möte i den15-16 oktober 1999 att utan dröjsmål se till att förutsättningar skapadesför att kunna inrätta gemensamma utredningsgrupper (slutsats nr 43).I slutet av maj 2000 antog rådet för rättsliga och inrikes frågor enkonvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionensmedlemsstater (EGT C 197, , s. 1). I artikel 13 i konventionenfinns bestämmelser om gemensamma utredningsgrupper och i artiklarna 15och 16 regleras det straff- och civilrättsliga ansvaret när tjänstemänfrån en medlemsstat är verksamma på en annan medlemsstats territorium.Konventionen träder i kraft när åtta medlemsstater har tillträtt konventionen.Hittills har endast några få medlemsstater tillträtt konventionen.Terrorattackerna i aktualiserade behovet av attsnabbt förbättra det rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna inom EU.En åtgärd i denna riktning är att skapa förutsättningar för att kunnainrätta gemensamma utredningsgrupper. Mot den bakgrunden tog ,, och initiativtill ett rambeslut om gemensamma utredningsgrupper. Europaparlamentetgodkände i ett yttrande förslaget till rambeslut(A5-0369/2001).Den 29 november 2001 överlämnade regeringen en proposition till riksdagenom antagande av ett rambeslut om gemensamma utredningsgrupper (prop.2001/02:71). godkände det i propositionen intagnautkastet till rambeslut (bet. 2001/02:JuU15, rskr. 2001/02:151). Rådetför rättsliga och inrikes frågor antog rambeslutet (EGTL 162, 20.6.2002, s. 1). De materiella bestämmelserna i rambeslutet är isak identiska med artiklarna 13, 15 och 16 i den ovan nämnda konventionenom ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Rambeslutet innebär att genomförandetav dessa artiklar i konventionen tidigareläggs. Rambeslutet finns i bilaga4.Ärendet och dess beredningI propositionen behandlas förslagen i promemorian Gemensamma utredningsgrupperför brottsutredningar. Promemorian har remissbehandlats. En sammanställningöver remissyttrandena finns tillgänglig i (dnrJu2002/6799/L5).Lagrådet har förordat att några av bestämmelserna i den remitteradelagtexten ändras. Regeringen har i huvudsak beaktat Lagrådetssynpunkter.Regeringens lagförslag finns i bilaga 2.Propositionens huvudsakliga innehållRådet för rättsliga och inrikes frågor inom Europeiska unionen antog den13 ett rambeslut om gemensamma utredningsgrupper (EGT L 162, 20.6.2002, s. 1). Rambeslutet innehåller bestämmelser om inrättandet avgemensamma utredningsgrupper och om deras verksamhet. Behöriga myndigheteri två eller flera medlemsstater får genom en överenskommelse inrätta engemensam utredningsgrupp för brottsutredningar i en eller flera av demedlemsstater som inrättar gruppen. De medlemsstater som inrättar gruppenbeslutar om gruppens sammansättning, syfte och varaktighet. Gruppen skallarbeta i enlighet med gällande lag i den medlemsstat på vars territoriumden verkar. Rambeslutet är inte tänkt att påverka det informella samarbetesom sker med andra stater - ett samarbete som till sin utformningär att likna vid gemensamma utredningsgrupper.I propositionen föreslås en ny lag om gemensamma utredningsgrupper förbrottsutredningar och en ändring i sekretesslagen (1980:100). Lagstiftningensyftar till att skall leva upp till åtagandet i det nämndarambeslutet.Lagförslagen föreslås träda i kraft den 1 januari 2004.Utskottets övervägandenGemensamma brottsutredningsgrupper inom EU m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag.Under senare år har ett flertal åtgärder vidtagits inom EU för att underlättaoch förbättra bekämpningen av gränsöverskridande brottslighet. Det arbetetintensifierades efter terrordåden i . Initiativettill det nu aktuella rambeslutet togs efter de terrordåden isyfte att - i avvaktan på att konventionen om ömsesidig rättslig hjälp ibrottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater träder i kraft - skapaförutsättningar för att inrätta gemensamma utredningsgrupper.En gemensam utredningsgrupp, som kan bestå av tjänstemän från brottsutredandemyndigheter från två eller flera medlemsstater, har enligt rambeslutettill uppgift att utreda viss brottslighet som haranknytning till de medlemsstater som inrättat gruppen. - Redan i dagsamarbetar t.ex. svenska åklagare och poliser med företrädare för andrastaters brottsutredande myndigheter i olika grupper som är mer eller mindrelöst sammanhållna. Det samarbetet är oreglerat och sker helt informellt.Om en sådan grupp befinner sig och agerar på svenskt territorium skerdet enligt svenska förundersökningsregler. Rambeslutet påverkar inte detsamarbetet.Vad som särskiljer en gemensam utredningsgrupp från övriga samarbetsformerinom EU är att en utredningsgrupp är operativ. Genom utredningsgruppensarbete samordnas en eller flera konkreta brottsutredningar i medlemsstaternaenligt de regler och befogenheter som gäller i respektive medlemsstat.Under utredningsgruppens ledare kan ett flertal olika konkretautredningsåtgärdervidtas. En annan skillnad är att en gemensam utredningsgrupp skall verkaunder en bestämd tidsperiod, dvs. den är inte permanent.Rambeslutet innebär att samarbetet mellan brottsutredande myndigheterinom EU i viss mån formaliseras när en gemensam utredningsgrupp inrättasmed stöd av rambeslutet. Att en gemensam utredningsgrupp inrättas medstöd av rambeslutet medför vissa särskilda rättsverkningar. Särskildaregler finns för hur utredningsåtgärder i får begäras och vidtas.Vidare regleras hur uppgifter som tillhandahålls den gemensammautredningsgruppen får användas. Därtill finns bl.a. en särskild regel om atttjänstemän som är verksamma i en annan medlemsstat skall likställas medtjänstemän från den staten när det gäller brott som de utsätts för ellerbegår. Inrättandet av en gemensam utredningsgrupp med stöd av rambeslutetsbestämmelser kräver därför lagstiftning, framför allt för att särskiljagruppens arbete från det ovan redovisade informella samarbetet, men ocksåför att t.ex. klargöra vem som skall vara behörig att ingå en överenskommelseom att inrätta en gemensam utredningsgrupp. - Rambeslutet upphör att gälladen dag konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiskaunionens medlemsstater har trätt i kraft i samtliga medlemsstater.Utskottet delar regeringens uppfattning rörande lagstiftningsbehovet ochtillstyrker regeringens förslag med en språklig omarbetning av 3 § i denföreslagna lagen om gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar.Bilaga 1Förteckning över behandlade förslagPropositionenProposition 2003/04:4 Gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar:Regeringenföreslår att antar regeringens förslag tilllag om gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar ochlag om ändring i sekretesslagen (1980:100).Bilaga 2Regeringens lagförslagBilaga 3Utskottets lagförslagUtskottets förslag till ändring i regeringens förslag till lag om gemensammautredningsgrupper för brottsutredningarRegeringens förslag Utskottets förslag3 §Om förundersökning pågår i avseende den brottslighet som dengemensamma utredningsgruppen skall utreda får en överenskommelse om attinrätta en gemensam utredningsgrupp ingås av den åklagare eller myndighetsom leder förundersökningen.Om det inte pågår eller inleds någon svenskförundersökning avseende den brottslighet som den gemensamma utredningsgruppenskall utreda får en överenskommelse om att inrätta en gemensam utredningsgruppingås av följande myndigheter:1. Riksåklagaren eller den åklagarmyndighetsom Riksåklagaren bestämmer,2. eller den polismyndighetsom bestämmer,3. Kustbevakningen.En överenskommelse om att inrätta en gemensam utredningsgrupp får, omförundersökning pågår i avseende brottslighet som gruppen skallutreda, ingås av den åklagare eller myndighet som leder förundersökningen.Om en gemensam utredningsgrupp inte kan inrättas med stöd av första stycketfår en överenskommelse om att inrätta en sådan grupp ingås av1. Riksåklagareneller den åklagarmyndighet som Riksåklagaren bestämmer,2. Rikspolisstyrelseneller den polismyndighet som bestämmer,3. Kustbevakningen.Av överenskommelsen skall det framgå vilka tjänstemän som ingår i dengemensamma utredningsgruppen och gruppen skall varaverksam.Bilaga 4EU:s rambeslut om gemensamma utredningsgrupper