bet · GQ01KUU2 · 2003-05-22 00:00:00 — Detär naturligtvis lätt för européerna attgöra det, så involverade som de är i sittinstitutionsbyggande, sitt juridiskaförhållningssätt till saker och ting ochså vidare.När det gäller frågan om de yttrecirklarna tror jag att det är absolutnödvändigt att unionen har just ettstrategiskt förhållande till sin egenperiferi, som då inte bara gällerTurkiet, utan också , Vitrysslandoch . Det är områden som, för atttala om , är euroasiatiska tillsin karaktär, även om Rysslandstyngdpunkt ligger och alltid har legat iEuropa. Med denna del av öppnarman sig också mot andra delar av världen.Det gäller naturligtvis också ,mot . Allt detta ärsjälvklarheter. Men man måste se det härinte bara som frågor gällande enskildanationer, utan som ett membran mot nyavärldsdelar, nya typer av frågor, ochjust förhålla sig strategiskt till det.Därför ett varningens ord: I vårtillfredsställelse över integrationen avde här mer uppenbara europeiska ländernafår vi inte glömma att vi har storaländer som betraktar sig som europeiska,med hundratals miljoner invånaresammanlagt, vilkas plats ännu inte ärdefinierad i förhållande till unionen.Från svensk sida har vi haft anledningatt förhålla oss mycket praktiskt tilljust ett av dem, , eftersomintegrationen av de baltiska ländernaockså innebär ett konkretförhållningssätt till exklavenKaliningrad. Detta är stora strategiskafrågor.Utvidgning kontra integration - ja,flera av oss säger att utvidgningennaturligtvis kommer att leda till störreheterogenitet, men förhoppningsvis hållerden yttre ramen. Men man måste ocksåställa detta mot alternativet. Hade detvarit möjligt att förneka alla dessa nya,fria länder i medlemskap iunionen? Det hade naturligtvis inte gått.Det hade inneburit en kris för unionen omden hade valt att ha skygglappar mot denstora utvidgning som de facto skett avdet politiska Europa.Jag tror att vi kommer att se mycket meraav förkokande av bilaterala ochtrilaterala gruppvisningar, politiskaståndpunkter innan man kommer tillsammanträdesborden i . Det ärockså en del av en dimension på demellanstatliga institutionerna, även omEU är mer än en sådan. Vi kommer att fåse, just därför att kretsen är så stor,att allt mindre av den verkliga politiskasubstansen avgörs vid självaförhandlingsbordet. Det kommer att varaförkokat tidigare.Talmannen: Jag har en strategi här. Förstskall vi ta en fråga som har tvåfrågeställare. Det är två frågorsom ligger nära varandra. Det ärförebyggande, icke-militära konfliktereller avhjälpande av konflikter medmilitära medel.Sedan skall vi ta en frågeställning därflera har kommit in på några av deförsvarspolitiska eller militärafrågeställningarna.Birgitta är tidigarecenterpartistisk ledamot i : Jag representerar nuInternationella frihet, IKFF.Anthony sade att krig är den sistautvägen. Men i själva verket satsas jualla resurser på det militära, påvapenproduktion, på teknisk utveckling avvapen. Man önskar till och med ökadestatsbudgetar för vapen, för militär. IGöteborg togs ett program för attförhindra väpnade konflikter. Det var ettutmärkt program, som antogs av i 2001.Min fråga till både kommissionen ochSverige är: Hur skall vi se till att detverkligen blir konkreta resurser på EU-nivå för förebyggande av väpnadekonflikter, inte bara fagert tal?Birgitta : Jag har en fråga somgäller de formuleringar kring unionensframtida mål som finns i utkastet tillkonstitution. Det gäller målskrivningarnakring fattigdomsbekämpning, hållbarutveckling och barns rättigheter. Vitalade tidigare här om behovet avkoherens mellan de olika politikområdena,och min fråga gäller: Vilka verktygbehövs för att man verkligen skall kunnagarantera koherensen mellan de olikapolitikområdena, så att unionen verkligenkan nå de långsiktiga målen omfattigdomsbekämpning, hållbar utvecklingoch ett uppfyllande av barns rättigheter?Talmannen: Det låg också i frågorna attfå reda på svenska ståndpunkter ochhanterandet här, och då lämnar jag förstordet till leave for you, ,speaking on behalf of the Commission, togive an answer to that and see what willcome out of the discussion so far.Lena : Först tar jag uppBirgitta fråga omkonfliktförebyggande. Hon vet att jagägnade mig mycket åt detta när jag varutrikesminister. Jag var väldigt glad attEU kunde samla sig kring det härbetydelsefulla programmet. Sedan är detalltid en fråga vad det blir av det. Detär ju en praktisk hantering. Hur mångakänner att det här är viktigt? Hur fårman in det i alla sammanhang? Jag trorändå att det har påverkat rätt rejält.Jag kan se när vi arbetar i konventetatt det inte är svårt att få in de rättaorden - där handlar det ju om att få inrätta ord. Vi gör ju inte politiken, utanstyrmedlet. Jag är ändå ganska nöjd meddet som finns i konventet i de häravseendena, både vad gäller målparagraferoch när vi följer upp det på detutrikespolitiska området, hur vi skallhantera kriser och konflikter. Det somkallas Petersbergsuppgifter får enförstärkning . Man tydliggör inom ramenför den hantering som ligger iytterligare åtgärder som kan vidtas. Jagtror att det här blir ganska bra.Vi skall komma ihåg att när vi talar omEU och EU:s försvarsdimension, som detofta heter, är det krishantering. Där ärdet inte fråga om territorialförsvar -det måste vi svenskar alltid komma ihåg,för vi gör en felöversättning i huvudet.Ännu viktigare än krishanteringen är detförebyggande. Det måste alla komma ihågpå alla sina områden.Till vill jag säga attsvaret egentligen är detsamma. Det är ensak att skriva in koherensen,samstämmigheten, på alla områden men enannan sak att sedan hitta verktygen förhur det här skall fungera. När vi satt iutrikesarbetsgruppen, jag, slogs vi ordentligt för attkoherens skulle skrivas in. Vi hade bådatvå förslag om detta. Så får man detinskrivet här och där. Jag exemplifierardet - kan säkert göra precis påsamma sätt - med att det vi skriver ombiståndet får konsekvenser förjordbrukspolitiken. Om man menar att viskall ha den här biståndspolitiken, denhär synen på utvecklingen i fattigaländer, kan vi inte ha enjordbrukspolitik som förhindrar defattiga länderna att utveckla sinviktigaste sektor, nämligen jordbruket.Det är då ett politiskt ställningstagandei nästa led. Att ge verktyg för det ärväldigt svårt, eftersom det är ettpolitiskt ställningstagande.När man talar med den franskaregeringen om detta förstår de inte alls.De tycker att det här är mycket bra. Desäger ungefär att vi till och med gerbistånd på jordbruksområdet så att dessaländer kan utvecklas och bli likakvalitativt högtstående som vi själva ochdärmed kan konkurrera med oss. När deolika åsikterna skiljer hjälper det intesärskilt mycket med verktygen.Det är så som jag säger, att det finnsinga genvägar, utan man måste tala sigsamman om en politik som också hållersamman. Jag tror att vi kan få in godaskrivningar om samstämmighet, koherens, ikonventet precis på det sätt som dusäger. Sedan skall jobbet göras också.Anthony : First of all, can I rathernaughtily just come back quickly toanswer on , to theprevious question and then Ianswer this one? I just felt I owe theright to reply.He said that it was disgraceful thatthe question of had been left openfor so long. It is true; it has been leftopen for 40 years. originallyapplied in the mid-60's. But I would say,on the contrary, that it's been the rightpolicy to leave this as an open question.Had we said yes 40 years ago, I thinkEurope wasn't ready, and wasn'tready. It would have been verydestructive to the development of anintegrated Europe. Had we said no 40years ago, I think it would have beenvery unhelpful to the forces ofsecularization and modernization inTurkey.I think it has been right to leave itopen. It has been helpful for thedevelopment of , and it hasn'tharmed the development of Europe. It hasmeant that Europe has developed in a waythat has allowed more options andpossibilities.I'm coming now to the question that I'vebeen asked this time. I think it is wrongthat we are devoting all our resources tothe military. It simply isn't true thatEuropean governments are devoting alltheir resources to military affairs. Onecould say that the isdevoting a large part of its resources todefence. It's devoting some a year to defence, and I wouldsay that that is too much. But I do notthink that it's wrong that Europe shallbe developing some potential, which isnot the potential that we were sayingearlier, to make war. It is the potentialto be able to use military threat to geteffect to diplomacy so that we arecredible in our diplomacy. It can give usthe means to help to prevent conflict andto help to deal with crises, and thoseare all things that we need in the courseof peace. That's the first thing I'd say.I'd say secondly that where we aredevoting much more resources quiterightly is to international development.The European Union, the member states andthe central institutions of the Unionbetween them are providing some ofall international development aid andabout of all grant aid. I think weshould be quite proud of that. It's rightthat we should do it, and we should do itmore. And in particular plays avery large part in this, and we shouldall be grateful.At the moment that aid is still usedextremely badly. I think the worldshould admit that we have been veryineffective in using aid. We administratebadly and we don't understand well howmoney can be used to help the cause ofdevelopment. Too much money has gone tocorrupt governments, too much has goneinto bank accounts of corrupt leaders andtoo much has been wasted. We need to workharder, and I think we are graduallygetting better working out how we need tobring questions of governance of thecountries in which we are operating intothe equation rather than simply workingon large projects regardless of thegovernments with whom we are dealing. Ithink we are gradually becoming better ofthat.But ultimately it comes to the secondquestion we were asked about coherence.We have to develop a more coherent policyacross the board. We too often havepolicies which conflict with one another.We are supporting a particular placebecause in due strategic terms it'simportant to support it although it has agovernment which actually stands forthings that we disagree with and so on.And as the last speaker said there are nopanaceas and no easy answers and someclear question of endless debate anddiscussion and gratefully trying toimproving our coherence.Katarina : Jag har bara ensakkomplettering till detta med unionen.Försvarsanslagen har gått ned betydligttotalt sett inom den europeiska unionen.Storbritannien och har någramindre ökningar, men det är ingenförändring av den stora trenden. Detskulle inte förvåna mig om de skulle gåned ytterligare i ljuset av de europeiskaekonomiska problem som vi ser framföross.Unionens styrka är ju också pengarnaoch diplomatin. Det är två viktigainstrument för preventivkonflikthantering. Just den europeiskatraditionen av diplomati ser jag som ettmycket viktigt instrument för preventivkonflikthantering där européerna nualltmer talar med gemensam stämma,åtminstone i vissa avseenden. På detsättet spelar man en viktig roll för attförebygga konflikter.Ett exempel på där unionen har spelat enpositiv roll i förhållande till denafrikanska unionens konflikthantering,som jag av olika skäl kom att göra enstudie av, är att unionen där har gått inmed betydande anslag till den afrikanskaunionens konflikthanteringsmekanism.Detta överlagrar då gammal europeiskbilateral politik i som iblandinte alltid går i samma riktning somövergripande europeiska mål. Den härmotsägelsefullheten finns i europeiskpolitik, men det är ett framsteg att gemensamma anslag till afrikanskkonflikthantering och stöder afrikanerna.Men jag ser också att européerna i debilaterala programmen i , som ärsäkerhets- och försvarspolitisktinriktade, trots allt i förhållande tilldet förflutna, närmar sig varandra.Talmannen: så mycket! Då lämnar vide inläggen.Nu har vi fått in tre frågor som gällerde försvarspolitiska och militäraaspekterna. Jag skall ge ordet tillfrågeställarna.Carl B (): Före pausen tog viupp frågan om idéernas makt ochideologiernas betydelse. Det handlar liteom att man vill se hur detinternationella samfundet eller deinternationella relationerna kan påverkasav utanförstående krafter. skulle jagvilja ställa en fråga om teknologinsutveckling, det som varinne lite på i sin introduktion. Om viser tillbaka har politiker och andraöverraskats av teknologins betydelse.Ronald satsning på vari alla fall en faktor bakomSovjetunionens kollaps. En annan var deninformationsteknologiska revolutionen på1980-talet som skapade en helt ny miljöför ekonomisk politik med självständigriksbank, valutastormar och så vidare.Nu har vi den amerikanska utvecklingensom var inne på. Man har enteknologisk nivå på sin militär som ingenannan snart kan matcha. Det leder tillatt amerikanarna kanske inte bara blirointresserade, utan det blir bara bökigtatt samordna sig och samarbeta medeuropéer. Vad betyder detta för Natosöverlevnad? Vad betyder detta för dentransatlantiska länken? Kan den härteknologiska utvecklingen ge likagenomgripande konsekvenser för detinternationella samfundet som de tvåtidigare som jag gav exempel på?Tore Bolstad: Som försvarsattaché är deten av mina uppgifter att följa med i densvenska försvars- och säkerhetspolitiken.Jag ser att som Natopartner harkommit mycket långt när det gäller attgöra sin försvarsmakt interoperabel medNato på alla områden, både doktriner,undervisning, procedurer ochmaterielanskaffning. Jag har ocksåregistrerat att fyra länder inom EU,, , ochLuxemburg, har hållit ett möte där deföreslår en egen EU-försvarsunion.Min fråga är: Vilka konsekvenser kandetta få för förhållande tillNato och samarbetet EU-Nato påförsvarsområdet? Tror man att det härförslaget kommer att bli realiserat?Kommer det att bli ett villkor attStorbritannien är med de fyra som hartagit initiativet?Olle Tjernqvist: Jag är intresserad avatt höra lite om EU:s säkerhetsstyrkaeller katastrofstyrka. Hur långt har mankommit, och vad är syftet med den?Christopher : I don't class myself asa military expert or even aficionado inthis respect. But these are importantquestions. They are not justtechnological questions, as Clausewitzpointed out so famously. Technology isclearly going to march on, and the UnitedStates has got to be the prime mover init. Its military industrial complex hasgot to be one of the main sources ofinnovation. Europe does not have amilitary industrial complex. Evenindividual member states like andFrance do not have anything to rival theUnited States. This ties up with what wewere just being discussing.I suppose it's why the French came touse the term hypopower. They were afraidthat the was putting itselfin a completely different category fromEurope in this respect. The recent warand the use of smart weapons an so on hascertainly put the points you raise intosharp relief.Now there are two possible Europeanreactions. One is to say that we must runfaster, we must spend more, we must tryto close the gap and we must do morethings on our own because we cannot allowourselves to be totally at the mercy ofUnited States' decision-making. I franklydon't think that we have the capability,political or economic, at the moment todo that. That's not to say that therearen't things that we can do togetherlike the A-400 transport aircraft or thatwe shouldn't engage in joint operationsor that we shouldn't professionalize ourarmed forces as many countries in Europehave been doing with the abolition ofconscription and so on in recent years.Although, only a madman would beagainst conflict prevention anddevelopment of an all long-term policythat Union is so good at, Ithink only a mad person would think thatconflict prevention will prevent allconflicts and prevent all problems. Wehave to have an insurance. Defence policyis essentially an insurance policy, isn'tit? And the question is: How much premiumdo we want to pay for our insurancepolicy? We can get certain advantages bybuying a common insurance policy, butthere are limits to what we can do there.The other option is that we say that wegive up. The runs theworld. Where there are military conflictsthey make the decisions, they have gotall the smart weapons. They spent hugeamounts, as said. The gap isaccelerating. It's not closing at all. Weare in a very different position fromeven 20 years ago.I don't think we can completely giveup. But equally I don't think we have anychance of competing with the UnitedStates. I think we must make sure that weunderstand that the haspolitical need of Europe. That partlymeans it wants basis, it wants politicallegitimacy and so on. But it also meansthat in the long run no Americangovernment, whatever its ambitions andconfidence, is going to really think thatit can take on every single problem inthe world. It's going to want so say:"Look, this is not for us. This is foryou or maybe it's for nobody." They aregoing to want Europe to be incertain respects.This relates to the third questionabout the rapid reaction force. It's asmall activity at the moment. It'sstarting with work and gendarmeriein . It may expand into Bosniabeyond the function. It may bethat if we needed to do an operationAlba, which is what the Italians led inAlbania in 1997, we now could do it. Wedidn't do it then for various reasons,but probably Europe in the next couple ofyears if necessary could do that kind ofthing. But we mustn't exaggerate thepossibilities, otherwise we will beseriously disappointed.In terms of the NATO issue, which is across crucial not just to , but tomembers of the EU as we have seen withthe whole debate of the difficulty overTurkey, which held up co-operationbetween the two institutions. I neverbelieved the talk in that NATOis finished. And now we see that theAmericans take all the action in NATO. Itmight be quite a good idea after all asopposed to the EU at equally. I don'tthink that the EU is redundant in themilitary area. I think, although it's acomplicated issue of interlockinginstitutions with NATO, still the WEU isaround there in the with thearticle 5-commitment and so on. Let's notforget the OSCE.I think it is a very important backgroundorganization in Europe. And EU, NATO,WEU, and ,which was mentioned as being soimportant, have a role in the mutualreinforcement to play.We see that the EU will have problems aswe enlarge it. And my collea-gues havementioned the possibility of 30 orbeyond, but didn't mention the westernBalkans if I remember rightly. We stillgot the question of , andSerbia and . If we had all thisin the next ten years we come to 35probably or more. Now the question thenarises, it seems to me: Is the EUeffectively becoming what I would call aframework organization just like theOSCE, in which its a loose organization?We talk to each other, we do something incommon but inner groups really do theaction. Or is it still an actionorganization? Is it still capable ofbeing persistent and consistently activein foreign and defence policy? I amafraid on the pure defence questions Ithink inevitably it would be a frameworkorganization involved in interlockingrelationships with other institutions.Katarina : När det gällerteknologin är jag egentligen överens medChristopher. Den skillnad vi ser iteknologisk utveckling, och det gällerinte bara militär teknologi eftersommycket av den teknologi som ger ettsådant försprång i grunden är civil, är istort sett omöjlig för européerna attöverbrygga. Den baserar sig påinnovationsförmåga, forskning ochekonomiska resurser i som ingen annankan matcha. Det gapet tenderar att ökasnarare än minska. Inte minst gäller detdess militära tillämpning.Det är inget normativtställningstagande hur man skall förhållasig till detta, men jag tror att det blirfruktlöst, som också sades avChristopher, att tro att vi på någotavgörande sätt skall kunna matchaamerikanarna fullt ut. I några smånischer kan vi nå upp till samma nivå,men när det gäller att sända styrkor tillIrak av det slag vi sett alldelesnyligen, är det i stort sett barabritterna som kan delta. Det är ettkonstaterande av faktum, och ändå måstevi erkänna att amerikanarna hade klaratdet där på egen hand också om det hadebehövts. Vi spelar helt enkelt i en annandivision.Jag tror också att den väldigafokusering som har varit de senaste årenpå kapabilitetsproduktion både när detgäller DCI inom Nato, DefenceCapabilities Initiative, och möjligenockså Headline Goal-processen i EU harvarit ensidigt fixerad vidförmågeproduktion. Det kommer möjligenatt vara mer fruktbart att titta påoutput. Vad får vi ut som är effektivtoch användbart? Då måste man också tittapå andra aspekter av försvarspolitikenoch försvarsplaneringen som har medberedskapsnivåer, strategisk samordning,beslutsfattande och så vidare att göra.Det gör att man faktiskt kan få uteffekter av det gemensamma systemet. Delånga listor över 40-50 olika mål som manskall försöka uppnå är kanske inte detbästa sättet att komma framåt i önskanatt européerna också skall kunna matchasitt politiska ansvarstagande med denmilitära förmåga som är nödvändig.Men om vi tittar på verkligheten iförhållande till önskan att sätta upp enkrishanteringsstyrka, har européerna nuett omfattande åtagande om vi lägger ihopde olika operationerna. Det är kanskejust i den konkreta tillämpningen som vikan se de stora framsteg som har gjortspå det här området i Europa.När det gäller arbetsfördelningenmellan Nato och den europeiska unionenbehövs det politisk enighet, som hartalats om här. Fördelen med deneuropeiska unionen är ju att den växerorganiskt underifrån genom politisk-ekonomiskt samarbete. Här tror jag att vihar den sunda basen för att hela ocksåden splittring som har uppstått i Europai samband med . Jag tror kommer att finna vägar tillbaka tillvarandra. Fransmän och tyskar behöverbritterna för den europeiska unionen, menockså för att förbättra sina relationermed amerikanarna. Och britterna har juvarit arkitekterna till några av deviktiga initiativen till ökad gemensameuropeisk krishantering. Parallellt medsitt samarbete med amerikanerna kommer denaturligtvis att vilja utveckla sineuropeiska dimension.Där tror jag att det finns en organiskbas, men den kommer inte underöverskådlig framtid, vad jag kan se, attgälla något annat än krishantering i detsom i FN-doktriner benämns somfredsframtvingande operationer. När detgäller regelrätta krig av det slag som vihar sett i ser jag inte unionen somen deltagare som union. Om det är såkvalificerade operationer som i kaninte heller Nato, vare sig politiskteller teknologiskt, genomföra dem somorganisation, utan det kommer att bli merav koalitioner.Nato befinner sig uppenbart i kris justav dessa skäl. Man kunde inte ena sigpolitiskt om Irakoperationen. Det äregentliga bara britterna som kan följamed amerikanarna i den här typen avoperationer. Men jag ser Nato som enstyrka när man växlar ned åtagandena vadgäller stridsnivåer, som håller på attske i och som kanske kommeratt ske i närkonfliktnivån sjunker. Men det ärnaturligtvis en helt annan roll än denNato var tänkt för från början.När det gäller de svåra politiska ochmilitära uppgifterna tror jag att Natoäven kommer att ha svårt attena sig som organisation. Här kommer viatt få se mer av Coalition of thewilling.Talmannen: Jag tror att vi slutardiskussionen kring de här frågorna . Vihar några få till. Vi skall använda vi har kvar till dem.Björn von der Esch (kd):Utrikespolitiken, vilken linje den änkommer att följa, kommer ju att vara såkomplicerad att vanliga medborgare fårväldigt svårt att sätta sig in i den. Detbygger därför på att de har förtroendeför de ledande politikerna inom EU. Somjag ser det står det och faller med dettaförtroende. I EU:s nästa ordförandelandsitter den tilltänkte ordföranden förnärvarande i domstol och försvarar sigmot väldigt allvarliga anklagelser förbrott. Samma sak är det med ECB:stilltänkte ordförande, som också befinnersig i domstol.