bet · GR01JUU9 · 2003-12-04 00:00:00 — Rambeslut om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi SammanfattningI detta betänkande behandlar utskottet regeringens proposition 2003/04:12om antagande av rambeslut om åtgärder för att bekämpa sexuelltutnyttjande av barn och barnpornografi jämte en följdmotion.Regeringen föreslår i propositionen att skall godkänna det inomEuropeiska unionen upprättade utkastet till rambeslut om bekämpande avsexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. bestämmelser om vilka gärningar som skall utgöra straffbart sexuelltutnyttjande av barn och vad som skall utgöra straffbara förfaranden medbarnpornografi samt vilka straffrättsliga påföljder som dessa gärningarskall kunna leda till.Utskottet föreslår att godkänner utkastet till rambeslut. Vidareavstyrker utskottet motionen.I ärendet finns en reservation och ett särskilt yttrande.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Godkännande av rambeslut om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barnoch barnpornografiRiksdagen godkänner det i bilaga 2 intagna utkastet till rambeslut ombekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. Därmedbifaller proposition 2003/04:12.2. Följdlagstiftning i propositioner om rambeslutRiksdagen avslår motion 2003/04:Ju1.Reservation (m)den 4 december 2003På justitieutskottets vägnarSusanne EbersteinFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (), AliceÅström (v), (), (), (),(), (), Elisebeht (),(), (), (), JohanLinander (c), (), (), (),() och ().Redogörelse för ärendetÄrendet och dess beredningDen antog rådet en gemensam åtgärd om åtgärder motmänniskohandel och sexuellt utnyttjande av barn (EGT L 63, 4.3 1997 s. 2),i vilken medlemsstaterna enades om att se över sin relevanta straffrättsligalagstiftning för att tillförsäkra att vissa beteenden är straffbelagdaoch för att stimulera till rättsligt samarbete.Regeringen har under förhandlingsarbetet informerat och samrått medriksdagens justitieutskott och EU-nämnd.Till grund för regeringens nu aktuella förslag ligger en inomJustitiedepartementet utarbetad promemoria om antagande av rambeslutet(Ju2003/4644/L5). Promemorian har remissbehandlats. En sammanställning avremissyttrandena finns tillgänglig i Justitiedepartementet.Rambeslutet kan förväntas antas så snart samtliga medlemsstater förankratdet i sina nationella parlament och hävt sina nationella parlamentsförbehåll.Enligt uppgift från är det endast som ännuinte har hävt sitt parlamentsförbehåll. För antagande av rambeslutet krävsenhällighet. Medlemsstaterna skall därefter genomföra bestämmelserna irambeslutet senast från att rådet formellt har antagitrambeslutet.Den svenska versionen av utkastet till rambeslut finns i bilaga 2 och ibilaga 3 finns utkast till uttalanden från olika medlemsstater till rådetsprotokoll när rambeslutet antas.BakgrundI en handlingsplan, som antogs av i (EGT C 19, 23.1.1999 s. 1-15), liksom i slutsatserna från Europeiska rådets möte iTammerfors (slutsats 48) uppmanas till ytterligarelagstiftningsåtgärder mot sexuellt utnyttjande av barn. I Europeiskakommissionensmeddelande för framsteg i skapandet av ett område med frihetoch rättvisa i Europeiska unionen [KOM (2000) 167 slutlig] angav ocksåkommissionen, med särskild hänvisning till barnpornografi på Internet,att den hade för avsikt att före utgången av lägga fram förslagi syfte att anta åtgärder som i synnerhet fastställer gemensamma bestämmelserom de inslag i straffrätten som har anknytning till sexuellt utnyttjandeav barn.Den 29 maj 2000 antog rådet ett beslut om bekämpande av barnpornografi påInternet (EGT L 138, s. 1). Beslutet innebär ingalagstiftnings-åtagandenoch från svensk sida har bedömningen gjorts att beslutets innehåll är välförenligt med den svenska regleringen på området (prop. 2003/04:12 s. 5).Europeiska kommissionen lade fram ett förslag tillrambeslut om åtgärder för att bekämpa sexuellt utnyttjande av barn ochbarnpornografi (EGT C 62E, 27.2.2001, s. 327-330). Kommissionens förslagbehandlades i faktapromemoria EUJu2001/646 (regeringens promemoria tillriksdagen 2000/01:105).Europaparlamentet yttrade sig över förslaget (EGT C 53E,28.2.2002, s. 108).Vid rådet för rättsliga och inrikes frågor nåddesen principöverenskommelse om innehållet i rambeslutet.Propositionens huvudsakliga innehållRegeringen föreslår i propositionen att godkänner det inomEuropeiska unionen upprättade utkastet till rambeslut om åtgärder för attbekämpa sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. Rambeslutetinnehåller bestämmelser om vilka gärningar som skall utgöra straffbartsexuellt utnyttjande av barn och vad som skall utgöra straffbara förfarandenmed barnpornografi samt vilka straffrättsliga påföljder som dessa gärningarskall kunna leda till. Därutöver finns bl.a. bestämmelser om ansvar ochpåföljder för juridiska personer, jurisdiktion och brottsoffer. Regeringenredovisar i propositionen sin bedömning av de lagändringar som rambeslutetföranleder. I propositionen läggs dock inte fram några förslag till ändradlagstiftning. Regeringen avser att återkomma till med sådanaförslag i senare sammanhang.Utskottets övervägandenGodkännande av rambeslut om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barnoch barnpornografiUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att godkänner utkastet till rambeslut ombekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. Vidareavstyrker utskottet en motion om att propositioner om godkännande avrambeslut också bör innehålla förslag om svensk följdlagstiftning.Jämför reservationen (m).Rambeslutet syftar till att stärka unionens tillvägagångssätt när detgäller sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi. Genom rambeslutetskapas gemensamma minimiregler i medlemsstaterna när det gäller straffrättsligaåtgärder, däribland straffrättsliga påföljder, i kampen mot sexuelltutnyttjande av barn och barnpornografi. Rambeslutet avser vidare att, ifråga om sexuellt utnyttjande av barn, följa upp bestämmelserna i dengemensamma åtgärden av om åtgärder mot människohandeloch sexuellt utnyttjande av barn med ytterligare lagstiftningsåtgärder.Därutöver är rambeslutet avsett att särskilt visa Europeiska unionensbeslutsamhet att genomföra gemensamma straffrättsliga bestämmelser i frågaom barnpornografi som utgör ett ökande fenomen bl.a. genom att Internetoch ny teknik används för dess spridning.I artikel 1 anges vissa definitioner som används i rambeslutet. Det gällerdefinitioner av barn, barnpornografi, datorsystem och juridisk person.Vilka brott som har samband med sexuellt utnyttjande av barn och som skallvara straffbara i medlemsstaterna anges i artikel 2. Varje medlemsstatskall vidta nödvändiga åtgärder för att straffbelägga följande avsiktligahandlingar:a) att tvinga ett barn till prostitution eller deltagande i pornografiskaföreställningar, eller att dra av eller på något annat sättutnyttja ett barn för sådana ändamål,b) att rekrytera ett barn till prostitution eller deltagande i pornografiskaföreställningar,c) att ägna sig åt sexuell aktivitet med ett barn om(i) tvång, våld eller hot brukas,(ii) pengar eller andra former av betalning eller ersättning lämnas sombetalning för barnets sexuella aktivitet, eller(iii) missbruk av en erkänd förtroendeställning eller av makt ellerinflytande över barnet förekommer.Artikel 3 innehåller bestämmelser om barnpornografibrott. Enligt punkt 1skall varje medlemsstat vidta nödvändiga åtgärder för att straffbeläggaföljande avsiktliga handlingar, oavsett om de utförs med hjälp av datorsystemeller inte, när de begåtts orättmätigt:a) framställning av barnpornografi,b) distribution, spridning eller överföring av barnpornografi,c) utbjudande eller tillhandahållande av barnpornografi,d) förvärv eller innehav av barnpornografi.I punkt 2 anges att medlemsstat får göra undantag från straffrättsligtansvar för vissa handlingar avseende barnpornografi, bl.a. när offret äröver 18 år.Enligt artikel 4 åläggs medlemsstaterna att kriminalisera anstiftan,medhjälp och försök i vissa fall.Artikel 5 innehåller bestämmelser om påföljder och försvårande omständigheter.Varje medlemsstat skall enligt punkt 1 vidta nödvändiga åtgärder för attde brott som avses i artiklarna 2-4 skall beläggas med straffrättsligapåföljder som innebär ett längsta frihetsberövande om minst ett till treår.Varje medlemsstat skall också vidta nödvändiga åtgärder för att följandebrott skall beläggas med straffrättsliga påföljder som innebär ett längstafrihetsberövande om minst fem till tio år:a) De brott som avses i artikel 2 a, som består i "att tvinga ett barntill prostitution eller deltagande i pornografiska föreställningar" ochde brott som avses i artikel 2 c (i).b) De brott som avses i artikel 2 a, som består i "att dra aveller på något annat sätt utnyttja ett barn för sådana ändamål" och debrott som avses i artikel 2 b, i båda fallen i den mån de hänför sig tillprostitution och minst en av följande omständigheter anses föreligga:- Offret är ett barn som enligt den nationella lagstiftningen inte uppnåttsexuell myndighetsålder.- Gärningsmannen har medvetet eller genom hänsynslöshet satt barnets livpå spel.- Brottet har begåtts med användande av grovt våld eller har vållat barnetsvår skada.- Brottet har begåtts inom ramen för en kriminell organisation enligtdefinitionen i gemensam åtgärd 98/733/RIF, oavsett den straffnivå somanges i den gemensamma åtgärden.c) De brott som avses i artikel 2 a, som består i "att dra aveller på något annat sätt utnyttja ett barn för sådana ändamål" och debrott som avses i artikel 2 b, i båda fallen i den mån de hänför sig tillpornografiska föreställningar, artikel 2 c (ii) 2 c (iii) och artikel 3.1 a, 3.1 b och 3.1 c om offret är ett barn som enligt den nationellalagstiftningen inte uppnått sexuell myndighetsålder och minst en av deomständigheter som anges i den andra, tredje och fjärde strecksatsen idenna punkt anses föreligga.Vidare anges i punkt 3 att varje medlemsstat skall vidta de åtgärder somär nödvändiga för att säkerställa att en fysisk person som har dömts förnågot av de brott som avses i artiklarna 2-4 i förekommande fall kanavstängas, tillfälligt eller permanent, från utövande av sådan verksamhetsom hänför sig till tillsyn av barn.Enligt punkt 4 får varje medlemsstat fastställa andra påföljder, inbegripetpåföljder som inte är straffrättsliga, för handlingar avseende barnpornografienligt artikel 1 b (iii).Artiklarna 6 och 7 innehåller bestämmelser om ansvar och påföljder förjuridiska personer. Under vissa förutsättningar skall också juridiskapersoner kunna hållas ansvariga och ådömas i vart fall administrativaavgifter eller straffrättsliga böter för brott som har begåtts till derasförmån av personer som är verksamma i den juridiska personen. Något kravpå att införa straffrättsligt ansvar för juridiska personer föreliggerinte. Bestämmelserna har karaktären av standardbestämmelser som återfinnsi flera andra rambeslut inom ramen för samarbetet i rättsliga och inrikesfrågor.En medlemsstat skall enligt artikel 8 punkt 1 vidta de åtgärder som ärnödvändiga för att fastställa sin behörighet beträffande brott som avsesi artiklarna 2, 3 och 4, nära) brottet har begåtts helt eller delvis inom medlemsstatens territorium,b) gärningsmannen är medborgare i medlemsstaten, ellerc) gärningen har begåtts till förmån för en juridisk person som är etableradinom medlemsstatens territorium.I punkt 2 anges dock att en medlemsstat får besluta att den inte kommeratt tillämpa eller endast i särskilda fall eller under särskilda omständigheterkommer att tillämpa bestämmelserna om behörighet i punkt 1 b och 1 c, närbrottet begås utanför dess territorium.Vidare anges i punkterna 3-6 vissa ytterligare åtgärder som medlemsstaternaskall vidta i fråga om sin behörighet att lagföra nu aktuella brott. Därvidföreskrivs i punkt 6 att varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som ärnödvändiga för att möjliggöra att åtminstone de allvarligaste brotten somavses i artikel 2 kan åtalas i enlighet med nationell lag efter det attoffret uppnått myndighetsålder.Artikel 9 innehåller bestämmelser om skydd av och hjälp till brottsoffer.Enligt punkt 1 skall medlemsstaterna fastställa att utredning ellerlagföring av brott som omfattas av rambeslutet inte skall vara beroende avbrottsoffers anmälan eller anklagelse, åtminstone i de fall där brottethelt eller delvis har begåtts på medlemsstatens territorium.Vidare anges i punkt 2 att offer för brott enligt artikel 2 anses somsärskilt utsatta brottsoffer enligt artiklarna 2.2, 8.4 och 14.1 i rådetsrambeslut /220/RIF av om brottsoffrets ställning istraffrättsliga förfaranden (EGT L 82, 22.3.2001, s. 1-4).Enligt punkt 3 skall varje medlemsstat vidta alla de åtgärder som ärmöjliga för att garantera brottsoffrets familj lämpligt stöd. Särskiltskall varje medlemsstat, där det är lämpligt och möjligt, tillämpa artikel4 i det rambeslut som anges i punkt 2 på den familj som det hänvisas till.I artikel 12 anges att medlemsstaterna skall ha vidtagit nödvändigaåtgärder för att följa bestämmelserna i rambeslutet senast efter detatt rambeslutet trätt i kraft (punkt 1).Rambeslutet träder enligt artikel 13 i kraft som det offentliggörsi Europeiska unionens officiella tidning.Som skäl för att anta rambeslutet anför regeringen att ett effektivtförebyggande och en effektiv bekämpning av brottslighet i form av sexuelltutnyttjande av barn och barnpornografi förutsätter ett gott straffrättsligtskydd för barn inte bara i utan också internationellt. Det ärenligt regeringen därför viktigt att de polisiära och straffrättsligaåtgärderna i kampen mot denna brottslighet stärks inom EU. Regeringenanför vidare att det får anses föreligga ett betydande mervärde i att påEU-nivå tillskapa gemensamma definitioner av vilka handlingar som skallutgöra sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi samt vilka påföljderdessa brott skall kunna leda till. Därigenom skapas ett gemensamt rättsområdesom underlättar det polisiära och rättsliga samarbetet för att förebyggaoch bekämpa sexualbrott mot barn och barnpornografibrott. En förhoppningär enligt regeringen att rambeslutet kommer att bidra till att underlättaarbetet för de rättsvårdande myndigheterna att utreda och beivra dessabrottstyper.Regeringen bedömer att svensk lagstiftning till huvudsaklig del motsvararde åtaganden som följer av rambeslutet. I vissa begränsade delar tordeenligt regeringen dock krävas ändringar i svensk lagstiftning för attsvensk lag fullt ut skall svara mot rambeslutets bestämmelser.När det gäller rambeslutets krav på vilka handlingar som skall varastraffbara bedömer regeringen att de gärningar som åtminstone i vissa fallinte är kriminaliserade enligt gällande rätt är när någon- rekryterar barn mellan till pornografiska föreställningareller drar av eller på annat sätt utnyttjar barn i den åldern,utan att barnet utsatts för otillbörlig påverkan,- drar av eller på annat sätt utnyttjar barns deltagande ipornografiska föreställningar utan att deltagandet främjas, eller- gör sig skyldig till försök till gärningar som motsvarar sexuelltofredande enligt 6 kap. 7 § brottsbalken.I fråga om rambeslutets bestämmelser om påföljder bedömer regeringen attstraffskalorna enligt tillämpliga svenska bestämmelser i brottsbalkeninte fullt ut uppfyller de krav som uppställs i rambeslutet. Enligtregeringen kan, beroende på omständigheterna, minsta föreskrivna maximistraffför vissa brott behöva ändras enligt följande:- förförelse av ungdom i 6 kap. 10 §; minsta föreskrivna maximistraffskall vara (det är ),- grovt sexuellt tvång i 6 kap. 2 §; minsta föreskrivna maximistraff skallvara (det är ),- sexuellt ofredande i 6 kap. 7 §; minsta föreskrivna maximistraff skallvara (det är ), och- grovt barnpornografibrott i 16 kap. 10 a §; minsta föreskrivna maximistraffskall vara (det är ).Regeringen bedömer vidare att rambeslutets krav på doms- och lagföringsrätti princip motsvarar svenska bestämmelser på området. bör enligtregeringen emellertid i den ordning som föreskrivs i rambeslutet lämnaunderrättelse om att inte kommer att tillämpa bestämmelserna ombehörighet i artikel 8 punkt 1 c om brottet begåtts utanför Sverige.Enligt regeringens bedömning möjliggör svenska preskriptionsregler i alltväsentligt lagföring efter det att målsägandens myndighetsålder uppnåttspå det sätt som krävs enligt artikel 8 punkt 6. Regeringen anser att detemellertid kan finnas skäl att ytterligare analysera denna fråga. En sådanfördjupad analys bör göras inom ramen för beredningen av Sexualbrottskommitténsbetänkande.Regeringen föreslår att godkänner utkastet till rambeslut omåtgärder för att bekämpa sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi.Enligt regeringen avser den att senare återkomma till med deförslag på lagstiftningsåtgärder som rambeslutet föranleder.Utskottet delar regeringens bedömning att det är viktigt att de polisiäraoch straffrättsliga åtgärderna i kampen mot brottslighet i form av sexuelltutnyttjande av barn och barnpornografi stärks inom EU. Genom att tillskapagemensamma definitioner av vilka handlingar som skall utgöra dessa brottsamt vilka påföljder de skall kunna leda till uppnås ett gemensamträttsområde som underlättar det polisiära och rättsliga samarbetet för attförebygga och bekämpa brotten i fråga. Utskottet gör således ingen annanbedömning än regeringen när det gäller behovet av det aktuella rambeslutet.Vidare konstaterar utskottet att det behov av ny lagstiftning som rambeslutetger upphov till redovisas utförligt i propositionen. Utskottet finnerdock anledning att göra ett visst påpekande rörande regeringens redovisningav huruvida svenska straffskalor uppfyller vad som föreskrivs i rambeslutetbeträffande påföljder enligt artikel 5 punkt 2 b. Enligt denna bestämmelseskall brott enligt artikel 2, som består i att dra av eller pånågot annat sätt utnyttja barn för prostitutionsändamål samt att rekryterabarn för sådana ändamål, under vissa angivna försvårande omständigheterkunna rendera ett minsta maximistraff om åtminstone . Regeringen anförhärvid att om gärningen är att bedöma som förförelse av ungdom enligt 6kap. 10 § torde svenska straffskalor vara otillräckliga,eftersom maximistraffet för det brottet är fängelse (prop. Utskottet vill framhålla att med beaktande av de försvårandeomständigheter som enligt rambeslutet skall föreligga i dessa fall torde debrottsliga gärningar som härvid kan komma i fråga enligt svensk rätt varaatt bedöma som t.ex. sexuellt tvång enligt det brottets grövsta grad.Brottet förförelse av ungdom förefaller således inte relevant i sammanhanget.Med den straffskalehöjning för grovt sexuellt tvång som regeringen bedömervara nödvändig torde enligt utskottets mening de svenska straffskalor somhär kan bli aktuella svara mot rambeslutets krav.Sammantaget tillstyrker utskottet regeringens förslag att riksdagengodkänner det aktuella utkastet till rambeslut.I motion 2003/04: Ju1 (m) tas upp en mer principiell fråga rörande riksdagensbehandling av godkännande av rambeslut. Motionärerna anser att regeringenbör ges till känna vad i motionen anförs om att propositioner om godkännandeav EU:s rambeslut inom det rättsliga området också bör innehålla förslagom svensk följdlagstiftning. Utskottet vill härvid framhålla att riksdagenvid ett flertal tillfällen har godkänt utkast till rambeslututan att följdlagstiftningen har presenterats (senast bet.2002/03:JuU15). När detta skedde första gången under /2000gjorde utskottet ett principiellt uttalande att det inte kunde se någotavgörande skäl mot att godta ett rambeslut och fattabeslut om lagstiftningen (bet. 1999/2000:JuU20s. 5 och 6). Att avvakta med lagstiftningen borde enligt utskottet emellertidinte ske annat än när det var påkallat av de tidsramar som gällde förEU:s antagande av rambeslutet.Den genom praxis godtagna ordningen att kan godkänna ett rambeslutsom ännu inte föreligger i slutligt skick har vidare kommit till klartuttryck genom en ändring i 10 kap. 2 § regeringsformen (RF), som träddei kraft . Inte heller i detta sammanhang uttalades någotkrav på att ett godkännande av ett utkast till rambeslut förutsätter attförslag på följdlagstiftning läggs fram (bet. 2001/02:KU18 s.26-30). aviserade att det avsåg att inom ramen försin allmänna granskning av regeringsärendenas handläggning enligt 12 kap.1 § RF granska regeringens hantering när det gäller inhämtandet avriksdagens godkännande enligt 10 kap. 2 § RF inför regeringens deltagandei rambeslut och andra beslut på andra och tredje pelarens område inom EU(a. bet. s. 29). En sådan granskning genomfördes under /03.Konstitutionsutskottet uttalade att traditionellt remissförfarande skalltillämpas vid beredningen av en proposition om godkännande av rambesluti samma utsträckning som vid lagstiftningsärenden (bet. 2002/03:KU10 s.64). Utskottet insåg att de tidsramar som gäller för antagandet av enöverenskommelse i ministerrådet kan medföra svårigheter för regeringenatt tillämpa ett traditionellt remissförfarande. Emellertid ville utskottetunderstryka att underhandskontakter med myndigheter kan ersättaremissbehandling av traditionellt slag endast då detta är oundgängligen påkallatav de tidsramar som gäller för EU:s antagande av en överenskommelse elleri andra undantagssituationer.I sammanhanget bör tilläggas att justitieutskottet redan förekonstitutionsutskottets granskning hade inom ramen för sitt uppföljningsarbetegjort en motsvarande granskning på utskottets område. Granskningen omfattadealla rambeslut och beslut om tillträde till olika internationellakonventioner /96-2001/02. Utskottet kunde efter en jämförelsemed senare lagstiftningsärenden konstatera att regeringen igodkännandepropositionen i allt väsentligt gjort en korrekt bedömning avlagstiftningsbehovet.Det kan vidare konstateras att regeringen i budgetpropositionen för 2004anför att en kartläggning av hur det svenska remissförfarandet användsavseende frågor med EU-anknytning kommer att genomföras (prop. 2003/04:1utg.omr. 1, s. 15). Mot bakgrund av vad som anförts finner justitieutskottetinte anledning att frångå sina tidigare uttalanden i principfrågan röranderiksdagens behandling av propositioner om godkännande av rambeslut.Motionen avstyrks därför.ReservationUtskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlettföljande reservation. I rubriken anges inom parentes vilken punkt iutskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet.Följdlagstiftning i propositioner om rambeslut, punkt 2 (m)av (), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följandelydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs ireservationen. Därmed bifaller motion 2003/04:Ju1.StällningstagandeDet kan konstateras att regeringen har gjort det till en permanentarbetsmetod att avlämna propositioner om godkännande av rambeslut tillriksdagen utan att redovisa förslag till svensk följdlagstiftning.Vi anser inte att detta är en tillfresställande lagstiftningsteknik.Bristen på insyn i lagstiftningsprocessen och de problem som uppstår närföljdlagstiftning inte presenteras som propositionen om godkännandeav ett rambeslutet har påtalats . Det betydelsefulla är enligtvår uppfattning möjligheten att redan i samband med propositionen omgodkännande få en analys av det kommande rambeslutets effekter på svensklagstiftning. Sedan ett rambeslut väl godkänts saknas utrymme att behandlade grundläggande rättspolitiska frågor som rambeslutet kan ge upphov till.Detta skapar ett demokratiskt problem. Regeringen bör åläggas att ifortsättningen presentera förslag till följdlagstiftning i propositionenom godkännande av rambeslut. Vad som anförts bör med bifall tillmotionen 2003/04:Ju1 ges regeringen till känna.Särskilt yttrandeFöljdlagstiftning i propositioner om rambeslut, punkt 2 (fp)() och () anför:I likhet med vad vi tidigare uttalat rörande den principiella fråganbeträffande behandling av propositioner om godkännande avrambeslut vill vi inte ifrågasätta regeringens förmåga till analys ochproblemlösning vid genomförandet av rambeslutens innehåll i svensklagstiftning.