bet · GQ01KU25 · 2003-03-13 00:00:00 — Motionen avstyrktes därför.Under föregående behandlade utskottetpropositionen /02:82 Ändrade regler om annonseri TV-sändningar med förslag till ändringar i radio-och TV-lagen om hur annonser får sättas in i TV-sändningar. Utskottet delade härvid regeringensbedömning att någon ändring av reglerna om mängdentillåten reklam inte var påkallad. Därmed avstyrkteutskottet motioner med yrkanden om att riksdagenskulle besluta om avveckling av regleringen av tidenför reklam i radio och TV-sändningar. Utskottetansåg inte heller att reglerna om reklamtid för denkommersiella lokalradion skulle avvecklas ochavstyrkte ett sådant motionsyrkande.I detta sammanhang behandlade utskottet också enmotion med yrkande om en förnyad översyn av reglernaför reklam för olika medier i . Utskottetville härvid framhålla att en utbyggnad av dedigitala sändningarna i enlighet med förslag, dvs. av sändningarna av publicservice-program till full befolkningstäckning ochmed utnyttjande så långt som möjligt av det övrigasändningsutrymmet med ett utbud av kommersiellaprogram, kan förväntas medföra behov av nyaöverväganden kring reklamreglerna. Utskottet villeockså erinra om uppdraget till utredningen omöversyn av radio- och TV-lagen (Ku 2000:01).Uppdraget rör bl.a. frågor om jurisdiktion,tillämplighet av tillståndsvillkor för vissasändningar och placering av sponsringsmeddelanden(dir. 2000:43 och 2001:11). Vidare kunde regeringenförväntas tillkalla en utredning om engrundlig översyn av lagen om koncessionsavgifter.Mot denna bakgrund ansåg utskottet att det intefanns något behov av att nu förorda en förnyadöversyn av reglerna för reklam för olika medier iSverige i enlighet med vad som anfördes i motionen.Den avstyrktes därför.Därutöver ansåg utskottet att det inte varpåkallat att nu förorda någon ändring av reglernaför reklamtid i den kommersiella lokalradion, utanutskottet utgick liksom tidigare från att fråganföljdes inom . Utskottet avstyrktedärför också en motion med ett sådant yrkande.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sin tidigare bedömning att enavveckling av regleringen för reklamtid i radio- ochTV-sändningar inte bör ske. Motion K333 (yrkande 9)avstyrks därför.Vidare anser utskottet alltjämt att någon ändringav reglerna för reklamtid i den kommersiellalokalradion inte är påkallad. Även motion K373(yrkande 6) bör därför avslås.Regler om reklam riktad till barnUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker en motion om att Sverigeaktivt bör verka för att EG:s TV-direktivskall omfatta regler om reklam riktad tillbarn. Någon åtgärd från sida ärenligt utskottet inte påkallad.MotionenI motion 2002/03:L343 av m.fl. (s)yrkas att tillkännager för regeringen somsin mening vad i motionen anförs om att Sverigeaktivt bör medverka till att EU:s direktiv om TV ochregler för reklam även omfattar regler för reklamriktad till barn (yrkande 1). Motionärerna påpekaratt är ganska ensamt i EU om förbud motbarnreklam i TV. Den förhärskande inställningenbland EU-länderna är enligt motionärerna dock attreklam inte är bevisat skadligt för barn, att det ärviktigt att värna om TV-industrin och attsjälvsanering är det bästa sättet för att få bort devärsta inslagen. Motionärerna anför att börmedverka till att EU:s nya direktiv även omfattarreklam riktad till barn.BakgrundUnder det svenska ordförandeskapshalvåret har barnoch ungas situation i det nya medielandskapet hörttill de prioriterade frågorna. Ett resultat av dettavar att den för viktiga profilfrågan om barnoch TV-reklam tydliggjordes på den politiska agendaninför det kommande arbetet med revideringen av TV-direktivet. Barn och TV-reklam var föremål fördebatt vid det informella kulturministermötet iFalun , där ett brett stöd gavsför att barn behöver visas särskild hänsyn när detgäller reklam. hade frågan diskuteratspå expertnivå vid seminariet Barn och unga i det nyamedielandskapet i sammaår. arrangerades av det svenskaordförandeskapet i samarbete med kommissionen. Mötetsamlade drygt 200 företrädare för branscher,intresseorganisationer och myndigheter från helaEuropa. Även kandidatländerna var representerade(skr. 2001/02:160 s. 231).Som redovisats ovan har Europeiska kommissionen den6 avlämnat den fjärde rapporten omtillämpningen av TV-direktivet. I denna konstaterasatt rådet antog slutsatserna omöversynen av TV-direktivet och betonade den bredaenigheten om att det finns behov av omfattandeförberedelser innan man utarbetar några kommandeförslag gällande direktivet. Av det till rapportenbifogade arbetsprogrammet framgår bl.a. attkommissionen kommer attinleda ett samråd som står öppet för samtligaberörda parter och till vilket kandidatländerna ochderas medborgare är knutna. Inom ramen för dettasamråd kommer kommissionen under första halvåret2003 att genomföra en rad offentliga utfrågningaroch uppmana alla berörda parter att lämna in sinaskriftliga kommentarer om de olika specifika temansom fastställs i arbetsprogrammet. Sådana teman ärbl.a. skydd för allmänintresset i fråga om TV-reklamsamt skydd av minderåriga.Utskottets ställningstagandeSom redovisats ovan har inom EU påbörjats ett arbeteför att förbereda ett kommande förslag tilländringar av TV-direktivet. Teman i detta arbete ärbl.a. TV-reklam samt skydd av minderåriga. Utskottetutgår från att regeringen härvid fortsatt med kraftverkar för att regler om reklam riktade till barnskall införas i ett reviderat TV-direktiv. Någonåtgärd från sida med anledning av vad somanförs i motion L343 (yrkande 1) är därför intepåkallad. Motionen avstyrks i berörd del.Koncessionsavgift för kommersielllokalradioUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker en motion om attkoncessionsavgifter för de ursprungligatillstånden för kommersiell lokalradio böravvecklas ned till en lägre nivå. Jämförreservation 7.MotionenI motion 2002/03:K373 av m.fl. (kd)yrkas att begär att regeringen återkommertill med förslag till en avvecklingsplanned till en rimlig nivå för de högakoncessionsavgifterna som gäller för de ursprungligatillstånden för kommersiell lokalradio (yrkande 7).När nu ett nytt system för tilldelning av tillståndhar trätt i kraft talar enligt motionärerna mycketför att man avvecklar de genomgående högakoncessionsavgifterna för de befintliga tillståndenned till en rimlig nivå.BakgrundLokalradiolagens bestämmelser i 1517 §§ och 3237§§ om avgift fortsätter enligtövergångsbestämmelserna till lagen om ändring ilagen (1992:72) om koncessionsavgift påtelevisionens område att gälla i fråga om tillståndsom meddelats före och därefterförlängs.I proposition 1999/2000:55 Kommersiell lokalradiouttalade regeringen i fråga om befintliga tillståndatt den i och för sig hade den utgångspunkten att denya reglerna skall gälla även dessa. Detta var dockenligt regeringen inte möjligt fullt ut. Förbefintliga tillstånd skulle därför den avgift somfastställts vid auktionsförfarande betalas ävenunder kommande tillståndsperioder. För nya tillståndskulle en koncessionsavgift om per årbetalas. Avgiften skulle justeras med hänsyntill konsumentprisindex.Av propositionen framgick att den årliga avgiftenför att sända lokalradio varierade som ett resultatav auktionerna mellan minimiavgiften och . Den genomsnittliga avgiften uppgick till1,. Flertalet avprogramföretagen har uppvisat förluster fram tillutgången av . Lagrådet ansåg att det frånprincipiella utgångspunkter kunde ifrågasättas attavgiftsbestämmelserna i lokalradiolagen skullefortsätta att gälla allt framgent eftersom detmedförde att mycket stora avgiftsskillnader kundeförekomma även sedan kraven på programinnehåll m.m.blivit enhetliga. Enligt Lagrådet borde det finnasen sluttidpunkt även för de avgifter som denuvarande tillståndshavarna betalade, lämpligen vidutgången av . Regeringen framhöll å sin sidaatt de nya bestämmelserna syftade till att stimuleramångfald och lokal förankring inom den kommersiellalokalradion. Ökade krav skulle ställas på de nyatillståndshavarna som fick sitt tillstånd ikonkurrens. Krav på programinnehåll som kan ställasi form av tillståndsvillkor avseende eget materialoch program med lokal anknytning skulle bara blitillämpliga på de nya tillstånden. Mot dennabakgrund ansåg regeringen att den avgift somfastställts vid auktionsförfarandet borde gälla förde befintliga tillstånden även . Vidare anfördes att den som bedrevverksamhet inom lokalradion alltid har möjlighet attfrånträda sitt tillstånd och ansöka på nytt enligtdet nya regelsystemet.Vid sin behandling av propositionen anfördekonstitutionsutskottet att det med hänvisning tillden angivna bakgrunden inte var berett attförorda en annan lösning av avgiftsfrågan än den somregeringen föreslog (bet. 1999/2000:KU15).Under föregående behandlade utskottet ettmotionsyrkande med ett liknande innehåll som det nuaktuella (bet. 2001/02:KU33 s. 3233). Utskottetanförde att när det gäller frågan om avgifterbeträffande tillstånd som meddelats före den 1 juli2000 vidhöll utskottet sin tidigare bedömning somkommit till uttryck i betänkandet 1999/2000:KU15.Utskottet var således inte berett att förorda någonförändrad utformning av bestämmelserna rörandeavgifter för sådana tillstånd och avstyrktemotionen.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sin tidigare bedömning att någonförändring av reglerna om koncessionsavgifter för deursprungliga tillstånden att sända kommersielllokalradio inte bör ske. Motion K373 (yrkande 7)avstyrks således.Koncessionsavgift för TVUtskottets förslag i korthetMed hänvisning till pågående utredningsarbeteavstyrker utskottet en motion om ändraderegler gällande koncessionsavgift för TV.Jämför reservation 8.MotionenI motion 2002/03:K373 av m.fl. yrkasatt beslutar att 4 § första stycket lagen(1992:72) om koncessionsavgift på televisionens ochradions område skall ha den lydelse som framgår avbilaga 1 till motionen (yrkande 8). Yrkandet innebäratt lydelsen i den nämnda paragrafen ändras på såsätt att orden och i sändningar som i huvudsaköverensstämmer med dessa sändningar utgår. Enligtmotionärerna finns det inte något som helst sakligtskäl att ta ut koncessionsavgift på intäkter avsändningar med digital teknik, eftersom någonensamrätt inte föreligger. Motionärerna anser attdet är uppenbart att lagen i denna del strider motgeneralitetsprincipen genom att lagstiftningenendast kommer att gälla en enda TV-kanal, men intenågon av de övriga likställda. Vidare anförmotionärerna att det kan vara fråga om olagligsärbeskattning. Bestämmelsen kan också vara i stridmed EG-rätten, t.ex. kan uttalade skillnader iskattebelastning som gynnar vissa företag ses somett statsstöd i EG-rättslig mening.BakgrundGällande bestämmelse, m.m.Enligt 4 § lagen (1992:72) om koncessionsavgift påtelevisionens och radions område gäller sedan den 1juli 2002 att den rörliga delen avkoncessionsavgiften beräknas för ett kalenderhalvåri sänder. Den är beroende av de intäkter som utgörvederlag till programföretaget för att det sänderannonser i sändningar som sker med stöd av tillståndenligt 2 kap. 2 § första stycket radio- och TV-lagen(1996:844) att sända televisionsprogram med analogsändningsteknik och i sändningar som i huvudsaköverensstämmer med dessa sändningar.Lagen (1992:72) om koncessionsavgift påtelevisionens och radions område,koncessionsavgiftslagen, trädde i kraft den 1 mars1992. Enligt 1 § i lagens lydelse före den 1 juli2001 skulle koncessionsavgift betalas av ettprogramföretag som har tillstånd enligt 2 kap. 2 §första stycket radio- och TV-lagen (1996:844) attsända TV-program i hela landet under förutsättningatt företaget har rätt att sända reklam i sådansändning och är ensamt om denna rätt.Koncessionsavgiften på televisionens område bestårenligt 24 §§ koncessionsavgiftslagen av dels enfast del, dels en rörlig del som baseras påreklamintäkterna. Den fasta avgiften uppgår enligt 3§ till . Den rörliga avgiftenär enligt 4 § beroende av de intäkter som utgörvederlag till programföretaget för att det sänderannonser. Avgiften tas ut med olika procentsatserberoende på annonsintäkternas storlek. Den fastaavgiften och beloppsgränserna för den rörligaavgiften justeras med hänsyn tillutvecklingen av konsumentprisindex.Den 11 november 1991 gavs (senare namnändrat till ) tillstånd att här ilandet sända televisionsprogram i rundradiosändning.Enligt det avtal som ingicks i samband med atttillståndet gavs, åtog sig bolaget att använda ettsändarnät som skulle byggas ut till att nå ungefär99,av befolkning. I avtalet angavsvidare att företaget fick sända reklam mot vederlagoch program mot betalning men att detta endast fickske under annonstid.Tillståndet gällde ursprungligen till utgången avfebruari 1998, men ersattes avett nytt tillstånd. Detta tillstånd utformades medstöd av bestämmelserna i radio- och TV-lagen somhade trätt i kraft . Det nyatillståndet innebar att det tidigare avtalet med upphörde att gälla och ersattes avtillståndsvillkor. Tillståndet har förlängts ochgäller nu t.o.m. . Enligttillståndet har rätt att i hela landet,sända ett program.Minst 98 % av den fast bosatta befolkningen skallkunna ta emot sändningarna via marknätet. Programmenskall enligt sändningstillståndet även distribuerasgenom satellit till den del av befolkningen som inteutan stora kostnader kan nås av utsändningarna frånmarksändare. Eftersom kabelföretagen är skyldiga attvidaresända AB:s analoga sändningar utankostnad för själva mottagningen distribuerasprogrammen även via kabel. Eftersom inget annatprogramföretag har haft regeringens tillstånd attunder åren 19922000 sända rikstäckande TV-programmed reklam har varitskyldigt att betala koncessionsavgift. Avgiften harunder dessa år beräknats på grundval av deannonsintäkter erhållit från samtligasändningar (marknätet, satellit och kabel).Sändningar av marksänd digital-TV påbörjades underår 1999 i fem områden i landet, men det var förstunder som sändningarna hade nått fullomfattning med ca 18 TV-kanaler i samtliga dessaområden. beslutade att dedigitala TV-sändningarna skulle få byggas ut i helalandet (prop. 2000/01:1 utg.omr. 17, bet.2000/01:KrU1, rskr. 2000/01:01). Regeringen hardärefter gett bl.a. de TV-företag som tidigare haderätt att sända i samtliga fem områden rätt att sändai hela landet. Antalet hushåll som tar emot marksänddigital-TV uppgår till ca 100 000.Riksdagen beslutade (bet. 2000/01:KU26,rskr. 2000/01:277) om en ändring i 1 §koncessionsavgiftslagen, som innebar attskyldigheten att betala koncessionsavgift tillstaten skulle omfatta programföretag som enligt 2kap. 2 § första stycket radio- och TV-lagen hartillstånd att sända TV-program med reklam i helalandet med analog sändningsteknik. Detta skulle,liksom tidigare, endast gälla om företaget är ensamtom denna rätt här i landet. I propositionen (prop.2000/01:132) angav regeringen att det inte fannsskäl att skilja på reklamintäkter somhärrör från analoga respektive digitala sändningar,eftersom de digitala sändningarna vid denna tidpunktendast nådde ett begränsat antal tittare. Riksdagenbeslutade också en ändring i 4 § samma lag sominnebär att den rörliga avgiften beräknas för ettkalenderhalvår i sänder. Vidare gav riksdagenregeringen till känna att en grundlig översyn avreglerna för koncessionsavgift borde göras och attregeringen skyndsamt borde utreda möjligheten attkoncessionsavgift endast skall betalas försändningar av reklam med analog sändningsteknik. Denya reglerna trädde i kraft den 1 juli 2001.Vid beräkningen av den rörliga avgiftens storlekenligt 4 § koncessionsavgiftslagen görs det förnärvarande ingen åtskillnad mellan reklamintäktersom härrör från sändningar som sker med stöd av etttillstånd enligt 2 kap. 2 § radio- och TV-lagen därutsändningen sker med analog teknik och andrasändningar. Samtliga intäkter som ett programföretaghaft för att det sänt annonser ingår således iberäkningsunderlaget. Detta gäller oavsett omsändningen sker med stöd av sändningstillstånd imarknätet eller inte och oavsett om den sker medanalog eller digital teknik.Frågan om koncessionsavgiften är att betrakta som enskatt diskuteras i propositionen 1991/92:78 omkoncessionsavgift på televisionens område m.m. Ilagrådsremissen hade uttalats att en avgift av dettaslag inte motsvaras av någon direkt motprestationfrån statens sida, varför pålagan utgör en skatt iregeringsformens mening och måste regleras i lag.Lagrådet framhöll dock att eftersom avgiften kan sessom ett vederlag för en, som det får förmodasvärdefull, ensamrätt att sända reklam i televisionhär i landet, denna bedömning måhända inte var heltsjälvklar. Lagrådet stannade emellertid vid sammaslutsats som dragits i remissen. Till vad somtidigare anförts i frågan ville departementschefenbara tillägga att det förhållandet att det vederlagstaten betingar sig så klart överstiger kostnadernatalar för att det är fråga om en skatt. Det är juockså så att ensamrätten är beroende av en tvingandereglering från det allmännas sida.Tidigare riksdagsbehandlingUnder föregående behandladekonstitutionsutskottet propositionen 2001/02:170Vissa frågor om koncessionsavgift på televisionensområde. I propositionen föreslogs en ändring i 4 §koncessionsavgiftslagen med innebörd att den rörligadelen av koncessionsavgiften skall grundas endast påintäkter från annonser i sändningar som sker medstöd av tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycketradio- och TV-lagen att sända televisionsprogram medanalog sändningsteknik och i sändningar som ihuvudsak överensstämmer med dessa. Utskottetbehandlade i detta sammanhang en motion med ettliknande yrkande som den nu aktuella. I sittställningstagande delade utskottet regeringensbedömning att parallellsändning av AB:s analogaprogram i det digitala marknätet intetorde alstra några särskilda intäkter mot bakgrundav att annonsörernas intresse av att sända reklam iTV 4 AB:s analoga program är en följd av attreklamutsändningen når hela landet. Att programmetäven sänds parallellt i det digitala marknätetsaknade enligt utskottet betydelse eftersom måletatt nå ut till alla hushåll redan är uppfyllt genommarksändningen och parallellsändningen via satellit.Som regeringen framhållit var det därför motiveratatt den rörliga delen av koncessionsavgiften tillsvidare beräknas även på annonsintäkter frånsändningar i det digitala marknätet som i huvudsaköverensstämmer med sändningar som sker med stöd avtillstånd att sända med analog sändningsteknik.Utskottet gjorde vidare samma bedömning somregeringen när det gäller generalitetsprincipen.Avgiftsskyldigheten för sändningar i det digitalamarknätet gällde enligt förslaget endast sådanasändningar som i huvudsak överensstämmer med dem somsänds analogt med ensamrätt att sända reklam i helalandet, och dessa sändningar kan inte anses alstrasärskilda reklamintäkter. Avgiften kunde enligtutskottet därför inte anses strida mot generalitets-principen.I likhet med regeringen ansåg utskottet inteheller att förslaget innebar ett otillåtetstatsstöd, mot bakgrund av att AB:skonkurrenter i det digitala marknätet inte har ensärställning som liknar den som har när detgäller den analoga sändningen ochparallellsändningen och som är motivet för attkoncessionsavgift över huvud taget tas ut.Mot denna bakgrund tillstyrkte utskottetregeringens förslag och avstyrkte bl.a. den nämndamotionen.Avslutningsvis ville utskottet emellertid erinraom vad utskottet anförde om att starkaskäl mot bakgrund av en ökad andel av digitalasändningar talar för en åtskillnad när det gällerreklamintäkter som härrör från analoga respektivedigitala sändningar. Utskottet ville understrykavikten av att beredningsarbetet med anledning av dengrundliga översyn av reglerna förkoncessionsavgiften som begärdes i sammanhanget ochsom regeringen nu beslutat om bedrivs skyndsamt.UtredningRegeringen beslutade att ensärskild utredare skall göra en översyn av reglernaför koncessionsavgift på televisionens område (dir.2002:44). Utredaren skall beskriva förändringarnainom TV-området och analysera vilka konsekvenserutvecklingen haft för konkurrenssituationen på TV-reklammarknaden. Utredaren skall också analysera hurkonkurrenssituationen på TV-reklammarknaden kankomma att påverkas av skiftet från analog tilldigital sändningsteknik. Slutligen skall utredarenöverväga behovet av att ändra reglerna förkoncessionsavgift på TV-området, dels beträffandeavgiftsskyldigheten, dels beträffande avgiftensstorlek och hur avgiften skall beräknas.I direktiven framhålls bl.a. att digitaliseringenav marknätet kan få till effekt att flerareklamfinansierade TV-kanaler får samma räckvidd somTV 4. I takt med att tillgången till ochanvändningen av de digitala marksändningarna ökarkan AB:s särställning som rikstäckande reklam-TV-kanal komma att förändras. Om utredaren kommerfram till att avgiftsskyldighet fortsatt ärmotiverad skall utredaren föreslå hur stor avgiftenskall vara och hur den skall beräknas för att fyllaavsedd konkurrensreglerande funktion.Uppdraget skall redovisas senast den 30 april2003.Utskottets ställningstagandeSom redovisats ovan kommerutredningen om en översyn avreglerna för koncessionsavgift påtelevisionens område, somtillkallats på begäran,att redovisa sitt uppdrag.Detta arbete bör enligt utskottetsmening inte föregripas. Motion K373(yrkande 8) avstyrks och förslag i korthetUtskottet avstyrker en motion om attverksamheten vid bör utvärderas. Jämför reservation 9.MotionenI motion 2002/03:K373 av m.fl. (kd)yrkas att begär att regeringen genomför enallsidig och relevant utvärdering av verksamhetenhos och TV (yrkande 2).Enligt motionärerna är det viktigt att statligamyndigheter seriöst ägnar sig åt det som de ärtillsatta att sköta. Motionärerna anser att detfinns en risk för att granskningen över entidsperiod leder till avtrubbning vid de olikabedömningarna. Därför borde det nu vara dags attgenomföra en allsidig och relevant utvärdering avGranskningsnämndens verksamhet. Det bör enligtmotionärerna ges regeringen till känna.BakgrundGällande regler, m.m.Enligt 9 kap. 2 § radio- och för radio och TV genom granskningi efterhand om sända program står i överensstämmelsemed lagen och de villkor som kan gälla försändningarna.Granskningsnämndens verksamhet regleras iförordningen (1994:728) med instruktion och 1 § har nämnden till uppgift att utövatillsyn över efterlevnaden av regler försändningarnas innehåll i fråga om ljudradio- och TV-sändningar till allmänheten. I granskningen ingårkontroll av den som på grund av tillstånd enligt 2kap. 2 § första och tredjefemte styckena radio- ochTV-lagen (1996:844) har rätt att sända ljudradio-och TV-program, utövar denna rätt i enlighet med dettillstånd för programverksamheten som gäller.Nämnden skall också följa innehållet i utländskaljudradio- och TV-sändningar som riktas till densvenska allmänheten.Vidare sägs i 4 § att nämnden granskar programefter anmälan eller på eget initiativ.Nämnden skall enligt 6 § se till att informationom beslut av större vikt eller principiell betydelsesprids till allmänheten.Granskningsnämnden har vidare i uppgift att bedömaom SVT:s, SR:s, UR:s och TV 4:suppföljningsrapporter ger statsmakterna ochallmänheten tillräcklig information om hurprogramföretagen levt upp till de krav och syftensom regeringen angett i sändningstillstånden.Nämnden publicerar också regelbundet rapporter ochinformationsmaterial.Tidigare riksdagsbehandlingUnder /2000 behandlade utskottet enmotion med liknande innehåll som den nu aktuella.Utskottet hänvisade då till regeringens redogörelseår för behandlingen av skrivelsertill regeringen (skr. 1998/99:75), där det anfördesatt det inom pågick en översynav myndighetsstrukturen på medieområdet. Vidareanförde utskottet att det, enligt vadkulturministern hade framhållit i den 24februari 2000 när det gällde det pornografiskautbudet i televisionen, pågick en analys avlagstiftning, regelverk och tillämpning inomRegeringskansliet. Regeringen skulle återkomma såsnart analysen var klar. Utskottet ansåg att dettaarbete borde avvaktas och avstyrkte motionen.Även under det därpå följande behandladekonstitutionsutskottet en liknande motion.