bet · GQ01FIU23 · 2003-05-06 00:00:00 — Rapporten gör hellerinte någon hemlighet av att det inte finnsnågon total enighet i bedömningarna rörandelämplig hantering av räntenivån. Kikar manigenom protokollen framgår det att ungefärvarannan gång föreligger enighet och varannangång föreligger avvikande uppfattningar. Dåinfinner sig genast två frågor i tanken. Omnu, ska man kalla det oppositionen hade fåttigenom sitt förslag, vilket om jag förstårdet rätt i allmänhet har varit höjd ränta inågon mån, hur skulle läget då enligtriksbankschefens bedömning ha sett ut i dagjämfört med hur det ser ut?Den andra frågan vill jag ställa med tanke påden kommande omröstningen angående anslutningtill EMU och rösträttsreglerna i . Där har man ettroterande system. Vad skulle det innebära omman inte ens kan komma överens om det? Mendet kanske man inte ska, för i konstens landär man inte ense. Men bakgrunden tillbesluten omfattar ju en liten lokaliseradnation där man inte är enig. Om man då tänkersig att i en mycket större gemenskaprepresenteras förslagsvis vid vartannatbeslut, hur bedömer riksbankschefen det? Ärdet en rimlig situation eller hur ska manförhålla sig till det?Lars Heikensten: Den första frågan kan mannärma sig på många olika sätt, men jag troratt det är viktigt att ändå påminna sig attvi träffas en gång var sjätte vecka ungefär.Därför blir det så både för den somreserverar sig och för majoriteten att det såatt säga är ett nytt läge sex veckor senare.Då får man på nytt pröva situationen iljuset av vad som har hänt. Det är klart attom man tittar på de skillnader som harfunnits möte för möte ser man att de ärväldigt små. Det handlar vanligen om 25punkter upp eller ner. Det är klart att enenskild sådan skillnad spelar väldigt litenroll för hur utvecklingen blir.Låt mig ta som exempel den diskussion somkanske är den viktigaste och svåraste attfundera över så här i efterskott. Antag attvi hade valt att höja räntorna mer 1999 och2000 i linje med reservanternas uppfattningmen att vi valt att gå upp en helprocentenhet eller 1 ½ % över ett antalmöten. Det skulle möjligen kunna ha inträffatom reservanterna redan från början fått medsig majoriteten och sedan stått på sig ochkrävt ytterligare höjningar.Det som då hade inträffat hade ju varit attvi fått en lägre inflation och2002. hade vi fått en lägre allmänefterfrågan. Vi hade faktiskt bidragit tillatt dra ned tillväxten i en situation därtillväxten ändå minskade. Det här hänger igrunden ihop med att bilden under de här årenkom att utvecklas väldigt annorlunda både motvad majoriteten i det här läget och de somintog en annan uppfattning räknade med. Visom tillhörde majoriteten trodde att detskulle bli en fortsatt konjunkturuppgång ochatt det skulle bli aktuellt med ytterligareräntehöjningar, men vi tyckte att man kundeskjuta på dem lite grann. De som tillhördeminoriteten i det här läget ville vidtaräntehöjningar med detsamma, men hadegemensamt med majoriteten tron attkonjunkturen skulle dra i väg rejält uppåt.Sedan blev det inte så. Konjunkturen gick nedkraftigt i stället.Det här resonemanget åskådliggörsvårigheterna att i efterskott bilda sig enuppfattning om vad som är rätt eller fel. Jagtror att man behöver för attfå en klar bild av detta. Men jag tycker ändåatt det är värdefullt att den här typen avdiskussioner publiceras. Jag tror att detbidrar till att inte bara ni och de som utsestill fullmäktige på ett bättre sätt kanutvärdera vårt agerande utan också till enmer levande diskussion i samhället i stortkring de här frågorna. Det tror jag vi ärbetjänta av.När det sedan gäller din andra fråga villjag säga att man kan ha många funderingar omdetta. Den här frågan tangerar naturligtvisockså den aktuella EMU-diskussionen iSverige. Utgångspunkten för förändringarna irösträttsreglerna är, såvitt jag förstår, från Europeiska sida, menockså i den allmänna diskussionen som harförts i kring EMU, har tyckt att detvar viktigt att komma till effektivarebeslutsprinciper för penningpolitiken. Manhar varit rädd för att sammansättningen meden bred styrelse med 17personer, om jag inte minns fel, det kansketill och med är 18 , inte skulle varasärskilt tjänlig i en situation där detkommer in ytterligare länder. Man är en mycket stor grupp när det handlar omatt få en meningsfull diskussion. Med 10länder till blir detta naturligtvis än merproblematiskt.Om detta kan man väl säga att den frågankan man närma sig på många sätt. Man behöverinte närma sig den enbart genom en diskussionom rösträttsreglerna. Man skulle också kunnanärma sig frågan utifrån en diskussion om påvilket sätt underlagen ska tas fram, hurmålet ska formuleras, med vilken tydlighetpenningpolitiken ska bedrivas och hur man skauppmuntra en bredare diskussion kringpenningpolitiska spörsmål. Det finns en massaolika aspekter på detta, förutom självaröstregeln, om målet är att man ska ha eneffektivare penningpolitik. Det har viförsökt att lyfta fram i de sammanhang där vihar diskuterat de här sakerna.Men ytterst är detta nu en politisk fråga.Frågan har alltså hanterats av ECB. Där harvi inte varit med, av uppenbara skäl, så vihar inte haft möjlighet att påverka detta. Nuär det en fråga som ska beslutas på politisknivå. Då bör man bara komma ihåg, tycker jag,för att sätta den här frågan lite grann iperspektiv, att man aldrig har röstat ompenningpolitiken, i alla fall inte vad jagkänner till. Rösträtten är uppenbarligen inteså avgörande för möjligheten att påverka. Detvågar man väl säga.En annan sak som jag tycker att man kanpåminna sig är att med det förslag som harlagts fram skulle få rösta vid 57 %av mötena, såvitt jag förstår, om man nuskulle börja rösta, medan om jagminns rätt får rösta på av mötena.Det innebär ändå att tyskarna röstar inte ensdubbelt så ofta som vi, trots att det är ennation med 75-80 miljoner invånare och vi ären nation med drygt 9 miljoner. Vi har alltsåinte kommit så illa ut.Men min huvudsakliga slutsats av detta ärändå att det viktiga i det här sammanhangetär att driva en uppläggning avpenningpolitiken i stort som gör att mansäkrar de egenskaper som jag var inne påtidigare, bra beslutsunderlag, öppenhet ochtydlighet.Olle (): Jag vill närmast göra enkonklusion av svaret som ju låterbetryggande, nämligen att det inte i förstahand är rösträttsmakten utan betydelsen avatt ge beslutsunderlag och förse styrelsenmed den information som behövs för klokabeslut och att Riksbankschefen bedömer attdet finns möjlighet till det. Det låter somett bra svar för mig.Lars (): Jag ska försöka vara såkonkret som möjligt. I ditt tal, LarsHeikensten, sade du att det var viktigt attvi håller utgiftstak och överskottsmål.Utgiftstaket är det ganska enkelt att hållareda på om man håller sig under eller inte.Jag har sett någon uppgift, inte frånregeringen utan jag tror att det var frånEkonomistyrelsen, där man hävdar attsparmålet i en BNP-prognos låg någonstansunder , det kanske var offentligtsparande. Anser att det är rimligtatt ligga så lågt? Skulle varnaför att gå under nollprocentsnivån i detoffentliga sparandet? Det skulle man kunnagöra, för att göra en politisk vinkling, omman till exempel håller utgiftstaket ochsamtidigt sänker skatterna. Men är detfarligt att i nuvarande läge ligga kring 0 %i det offentliga sparandet eller ?Bedömer riksbankschefen det så?Den andra konkreta frågan: räknar ni iRiksbanken inflation . Medanledning av det sänker ni styrräntan med0,. Vad hade krävts för nivå och prognosom för att ni skulle ha sänkt med 0,5procentenheter, alltså 500 punkter?Lars Heikensten: Låt mig börja med den sistafrågan. Man får en bild i inflationsrapportenom man tittar på en ruta på slutet. Denåskådliggör vad som händer om man har enränteutveckling i linje med den som marknadenförutsätter. Tittar man där kan man mekaniskträkna fram ungefär hur mycket 25 hundradelargör på tillväxten. Men riktigt så enkelt ärdet inte. Vi väger in olikaaspekter vid sidan om som kan påverkabeslutet lite grann. Därför har jag ingetbestämt svar på den frågan.När det gäller den första frågan vill jagsäga att vi inte har tagit ställning tilldet. Vad jag tycker att man kan säga ärungefär det jag var inne på tidigare. Jagtror att vi bör vara försiktiga med attöverskatta den soliditet vi har uppnått i deoffentliga finanserna totalt sett. Det harfunnits en tendens, tycker jag, att ge bildenav att de är bättre än jag är rädd att de äri en del avseenden. Det var en sak som jagsade. En annan sak jag sade var att jag troratt det kommer attbehövas en stramare finanspolitik än man harlagt fast om man över cykeln ska nå dettvåprocentsmål som har ställt sigbakom. Det är min tentativa bedömning. Somstöd för det redovisade jag diagram 21. Menhuruvida vi just nu borde ha en stramarepolitik eller ej har jag ingen välgrundaduppfattning om i det här läget. Det vill jaginte ta ställning till.Låt mig också nämna att vi när vi har gjortde här beräkningarna har utgått från - dettaär en prognos, inte ett värdeomdöme - att mankommer att införa någon typ av delatkostnadsansvar för sjukförsäkringen för atthantera problematiken med utgiftstaket. Vihar utgått från att man inte kommer attgenomföra de förändringar iföräldraförsäkringen och sjukförsäkringen somhar diskuterats med höjning av taket. Ändå ärvi oroliga för att man inte kommer att klarade uppsatta målen med mindre än attytterligare åtgärder av olika slag vidtas.Lars (): Det är egentligen inte enföljdfråga, bara ett sista tema som utgårfrån svaret till - bara för att fåin detta i mitt huvud. Det betyder alltså attom vi hade varit med i hade vi haft enränta som hade varit lägre, och då hade viriskerat att få problem med den inhemskaprissättningen. Det är innebörden av vadriksbankschefen sade i svaret till Hans Hoff.Lars Heikensten: Om allting annat hade varitlikadant utom just detta blir det svaret ja.1 % lägre ränta hade givit en högre inflationdå. Men allting annat hade antagligen intevarit likadant.Lars (): Det är ju det man intevet.Lars Heikensten: Det är sant.Jörgen (): Herr ordförande! Det ärett intressant material vi har fått, och dethade varit ännu intressantare om vi hadekunnat få det lite tidigare så att man hadekunnat borra lite djupare i det. Men jagkonstaterar vid en snabbläsning att detknappast är några normala omständigheter vihar för tillfället. Det visar ocksåanförandet, där det ständigt pratas om attdet är svårare att göra tolkningar i dag.Risken är uppenbar för att den här rapporteninte följer huvudscenariot och, kort sagt,det är svårbedömt. Det genomsyrar helaanförandet.Att situationen knappast är normal kan vikonstatera på energisidan. Börsfall ,krigsrisken med tillhörande terrorism, ensviktande internationell marknad, enlönebildning som inte inom ,ohälsan och så vidare. har vi enbudget som i mångt ochmycket bygger på att den inhemskakonsumtionen ligger på en hög nivå. Men ävenden beräknas i rapporten minska. Som du sägeri ditt anförande är rapporten också ettunderlag för att politikerna ska kunnakonstatera om politiken är vettigt upplagdsett ur historieperspektivet. Men jag skullevilja att du vidareutvecklade hur denminskade konsumtionen på den inhemskamarknaden påverkar situationen i dag.Lars Heikensten: Låt mig börja med det dusade först om att det vore trevligt att hatillfälle att läsa rapporten. Jag har pratatmed ordföranden om möjligheten, som jagpersonligen tycker vore bra, att man tog endiskussion kring utvärderingsdelen i någotannat sammanhang. Den kanske kan förtjänadet. Den finns det inga problem attpublicera. Den innehåller ingen ny känsligpenningpolitisk information på det sättet.Man skulle mycket väl kunna tänka sig attseparera ut den. Men det är upp till er attdiskutera detta och bestämma hur ni villlägga upp det. Det förefaller mig som om detskulle kunna finnas vissa poänger med det.Det hindrar inte att jag eller andraföreträdare för kan komma ochdiskutera den aktuella penningpolitiken såofta som ni önskar. Vi har ju fyra rapporterper år. Jag är öppen för olika upplägg där.Det är bara för er att försöka komma överens.Däremot är det svårt att hanterainformationsaspekten de dagar vi fattarpenningpolitiska beslut. Det är en mycketgrannlaga uppgift. Där måste vi hålla på attinte i förväg sprida informationen utanförhuset i en eller annan form, tyvärr.Nu till frågan. Konsumtionen i ficki fjol ett väldigt stöd av attfinanspolitiken var så expansiv. Det gällerför övrigt året innan också. Det äregentligen extraordinärt att vi har klaratoss igenom de här två åren så pass väl som vihar gjort i tillväxttermer, givet att vi harhaft sådana bekymmer på industrisidan som viändå hade. Vi drabbades värre än många andraländer.När inkomsterna ökade så mycket som degjorde valde hushållen att sätta av enhel del av de pengarna till ett ökatsparande. Vi var inte direkt överraskade avdet, för det är det historiska mönster somtenderar att finnas. Det kan den här gångendessutom ha förstärkts av att det fanns enosäkerhet om framtiden.Nu har vi föreställt oss att - även ominkomstutvecklingen med största sannolikhetblir betydligt svagare, bland annat därföratt finanspolitiken nu inte har den mycketexpansiva inriktning som den hade då -konsumtionen skulle kunna komma att ökaen del, därför att hushållen nu skullekonsumera en del av de reserver som de harbyggt upp . En del av deinkomster de fick kommer de attkonsumera . Den typen av utjämning är detnormala mönstret.Men det är klart att det finns en osäkerhetsom kanske i första hand hänger samman medhur hushållen värderar framtiden. Denbedömning vi har gjort har utgått från att vihar föreställt oss en gradvis försiktigkonjunkturuppgång. Skulle den intematerialiseras, skulle inte den informationsom inkommer styrka den bilden, är det klartatt hushållens konsumtion utgör en risk. Denrisken kan ytterligare förstärkas. Det nämndejag i något sammanhang som en av dinakolleger tog upp och som har att göra med hurfinanspolitiken kan behöva läggas upp i ettsådant scenario och hur det skulle kunnapåverka utrymmet för konsumtion.Jörgen (): Jag delar uppfattningenatt det är uppenbart att risken förstärks.Jag har även en uppmaning till ordförandenatt se över arbetsformerna för de här mötena,om man kan ändra dem så att vi får materialettidigare.Ordföranden: Jag tar till mig det.Därmed var den andra utskottsrundanavslutad, och jag ser ingen som har någonytterligare fråga till riksbankschefen.Jag ber att få tacka samtliga, men vändermig speciellt till . Tack fördin närvaro här ! Tack utskottetsledamöter, och tack alla ni som på annat sättföljt denna utfrågning. Därmed förklarar jagutfrågningen avslutad.