bet · GQ01TU6 · 2003-05-20 00:00:00 — En förpliktelse som avsertillträde till den delen av ett allmänt telefonnät mellan en korskopplingeller likvärdig anslut- ningspunkt och abonnentens fastanätanslutningspunkt skall om nätet består av parkabel av metall, förenasmed skyldighet att offentliggöra ett referenser- bjudande som skallinnehålla de uppgifter som avses i artikel 9.4 i tillträdesdi- rektivet.Särskilt om tillträde till elnätetRam- och tillträdesdirektivens reglering av tillträde omfattar alla nät somanvänds för att tillhandahålla allmänt tillgängliga elektroniska kommunika-tionstjänster. Att detta även omfattar elnätssystem i den utsträckning dessaanvänds för signalöverföring anges uttryckligen i definitionen av elektronisktkommunikationsnät i artikel 2 i ramdirektivet. Reglerna om samtrafik ochandra former av tillträde är alltså tillämpliga även på elnäten i den mån deanvänds för elektronisk kommunikation i samma utsträckning som för andraslag av elektroniska kommunikationsnät. Det innebär att elnätsföretagen kanåläggas dels skyldigheter att t.ex. bedriva samtrafik under vissa särskildaförutsättningar för att säkerställa att slutanvändarna kan nå varandra, dels -om elnätsföretaget kan anses ha ett betydande inflytande på den relevantamarknaden - skyldigheter om bl.a. samlokalisering, samt tillträde till ochanvändning av specifika nätdelar och tillhörande installationer.Regeringen bedömer att det inte finns skäl att föreslå en avvikande regleringbeträffande elnät som används för elektronisk kommunikation. Tillträdesbe-stämmelserna gäller därför även för innehavare av elnät som utgöroperatörer av allmänna kommunikationsnät. Frågan om elektromagnetiskstrålning från användning av elnät för elektronisk kommunikation bör utredasnärmare.ErsättningsfrågorEn operatör som har ålagts att kostnadsorientera sin prissättning skall enligtartikel 13.3 i tillträdesdirektivet på begäran av regleringsmyndigheten styrkaatt ersättning för samtrafik och andra former av tillträde är kostnadsoriente-rad.Regeringen föreslår att skyldighet för den som kontrollerar tillträde tillslut- användare att bedriva samtrafik eller vidta annan åtgärd som krävsför att säkerställa att slutanvändare kan nå varandra skall gälla motmarknadsmässig ersättning. Detsamma skall gälla för en förpliktelse för enoperatör att tillhan- dahålla samlokalisering eller andra möjligheter tillgemensamt utnyttjande av egendom eller annat, om det krävs för att skyddamiljö, folkhälsa eller allmän säkerhet eller för att uppnå mål för fysiskplanering.En operatör med betydande inflytande på en marknad skall kunna förplik- tasatt iaktta kostnadstäckning eller tillämpa kostnadsorienterad eller annanprissättning för specificerade typer av samtrafik och andra former avtillträde. Detta får ske om en marknadsanalys visar att en brist påeffektiv konkurrens innebär att operatören kan ta ut överpriser elleranvända prispress på ett sätt som missgynnar slutanvändarna. En sådanförpliktelse skall kunna avse skyl- dighet för operatören att tillämpa enviss angiven kostnadsredovisningsmetod.Ett beslut om förpliktelse att lämna tillträde skall kunna ändras eller upp-hävas om den som enligt beslutet givits tillträde inte fullgör sina åtaganden.8.2 MotionsförslagTvå motioner tar upp frågan om skyldigheter att förhandla om samtrafik m.m.I motion 2002/03:T10 av m.fl. (m) anförs bl.a. attsamtra- fikkravet enligt avregleringsbeslut är själva nyckeln föratt få in flera operatörer och möjliggöra en verklig konkurrens.Regeringen föreslår i propositionen en skyldighet att förhandla om samtra-fik men väljer att slopa det generella kravet på samtrafik. Det främstaskälet för detta ställningstagande förefaller vara oklarhet om huruvidaEG-reglerna tillåter ett sådant krav. I stället hänvisas till den nyamöjlighet som () föreslås ges att åläggasamtrafikförpliktelser i enskilda fall. Frågan om huruvidatransiteringsskyldigheten skall ingå i samtrafikskyl- digheten gerpropositionen om möjligt ännu mer oroväckande svar på genom att hänvisatill att detta måste bero på omständigheterna i det enskilda fallet.De föreslagna reglerna är enligt motionärernas mening inte tillräckliga föratt säkra samtrafiken och därmed konkurrensen på telemarknaden. De nyareglerna riskerar att leda till långa processtider, vilket i sin turminskar möj- ligheten för nya företag att ge sig in på marknaden.Samtrafikkravet är grund- i att åstadkomma konkurrens och mångfaldtill konsumentens nytta. Detta krav bör därför bibehållas i lagstiftningen(yrkande 1).Liknande synpunkter framförs också i motion 2002/03:T11 av strömm.fl. (c). Motionärerna framhåller att det i propositionen föreslås attden generella samtrafikskyldigheten skall upphöra. I huvudsak är det enriktig inriktning, men innebär också att riskerna för osund konkurrens ochförsök att utestänga konkurrenter kommer att öka. harupprepade gånger påtalat problemet med att accessnätet ägs och drivs avoperatörer som också levererar tjänster och som har intresse av attförhindra att andra operatörer får tillgång till accessnätet. Det är ävenen av huvudorsakerna till krav på ett allmänt ägt nät medanslutning till alla hushåll och företag.Regeringen förefaller dock inte se problemet. Kanske beror detta på att dedominerande aktörerna är statligt ägda och att statens ägarintressen i sam-manhanget ansetts gå före en fungerande konkurrens som pressar priserna.Kravet på marknadsmässig ersättning för tillträdet till accessnät kan ansesgynna dem som, under skydd av den reglerade telemarknaden, kunnat byggaut accessnäten och därmed kan ta ut vinsterna på denna infrastruktur inomkoncernen. hyser därför starka betänkligheter inför regeringensförslag att ersätta samtrafikskyldigheten med en skyldighet att förhandla omsamtrafik. bör därför även framgentinnehålla skyldigheter för operatörer med en dominerande ställning att till-handahålla samtrafik mot ersättning enligt samma villkor som anges itelelagen (yrkande 2).Frågan om konkurrensförhållandena på marknaden för fast telefoni tas upp itre motioner, bl.a. frågan om den s.k. dubbla faktureringen.I motion 2002/03:T10 av m.fl. (m) anförs att Soneraär som ägare av det fasta telenätet den som fakturerar slutkunden abonne-mangsavgiften oavsett vilken leverantör av teletjänsterna kunden valt. Dettainnebär att kunder som väljer en annan operatör än Sonera får dels enfaktura från Sonera för abonnemangsavgiften, dels en faktura från denoperatör kunden valt för själva teletjänsterna.Det merarbete detta innebär för konsumenten utgör enligt motionärernasmening ett klart konkurrenshinder för Soneras konkurrenter. Strävanmåste vara att åtgärda orsaken till detta problem, dvs. frågan om kon-kurrens på abonnemangsmarknaden. Innan så sker måste dock frågan om dendubbla faktureringen få en lösning. Motionärerna förutsätter att regeringenåterkommer med ett förslag till lösning på detta (yrkande 3).I motion 2002/03:T12 av m.fl. (kd) tas också frågan upp omden dubbla faktureringen. I motionen anförs att Sonera i princip harmonopol på att tillhandahålla abonnemang, vilket skapar betydande beroende-förhållanden och konkurrensnackdelar för övriga operatörer. Detta tar sig bl.a.uttryck i att abonnenter som väljer en annan operatör åsamkas praktiskanackdelar, t.ex. i form av dubbla uppsättningar fakturor. Motsvarande pro-blem har kunnat lösas i andra EU-länder. Det borde kunna ske även i Sverige.Kristdemokraterna anser att av regeringen bör ges iuppdrag att, med utgångspunkt i de utökade möjligheter som den föreslagnalagstiftningen innebär, ägna särskild uppmärksamhet åt att förbättra konkur-rensförhållandena inom området fast telefoni (yrkande 2).I motion 2002/03:T463 pekar m.fl. (kd) bl.a. på att konkur-rensen är bristfällig gällande fastnätstelefonin. EU-förordningen från januari2001 om lika tillträde till accessnätet medger tillträde till nätet. Men genomhöga avgifter för operatörer som vill ha tillträde finns risk att konkurrenseninte fungerar på ett tillfredsställande sätt. Regeringen måste uppmärksammadetta och ge de verktyg som behövs för att ingripa(yrkande 3).I en motion tas frågan upp om standard för digital kommunikation på elnätet.I motion 2002/03:T516 pekar () på problemet med att detsaknas en standard för digital kommunikation på elnätet. En sådan krävs omanvändare på olika elnätsföretag skall kommunicera. Då elnäten i högstagrad är ett samhälleligt intresse anser motionären att staten bör tainitiativ till att utforma en standard för digital kommunikation påelnätet.8.3 Utskottets ställningstagandeInledningsvis vill utskottet ta upp vissa frågor om samlokalisering.Som framgår av propositionen har operatörerna i samband med utbyggan-den av tredje generationens mobiltelefoni (UMTS) själva uppgivit problemmed att erhålla bygglov som skäl för att erhålla förlängd tid för utbyggandenenligt tillståndsvillkoren. Problem med att erhålla bygglov har vid flera till-fällen berott på att befolkningen i omgivningen motsatt sig uppförandet pågrund av miljöhänsyn. När ett företag i ett sådant läge inte längre har någragenomförbara alternativ, t.ex. genom att bygglov för att uppföra en mast fören radioanläggning inte kan erhållas, bör obligatoriskt gemensamt utnyttjandeav faciliteter eller egendom kunna vara lämpligt. Regeringen anser därför attdet är viktigt med en sådan möjlighet att tvinga fram en samlokalisering ochett gemensamt utnyttjande av infrastrukturen för dessa fall.Beslut om tillträdesskyldigheter enligt lagen om elektronisk kommunika-tion ankommer enligt lagförslaget på (). Dettainnebär att myndigheten också skall besluta i frågor om förpliktande för ope-ratörer att tillhandahålla samlokalisering eller andra möjligheter till gemen-samt utnyttjande av egendom eller annat, om det krävs för att skydda miljö,folkhälsa eller allmän säkerhet eller för att uppnå mål för fysisk planering.Utskottet anser i likhet med regeringen att det kan vara av stor betydelseatt kunna framtvinga en sådan samlokalisering. För att undvika en utdragentillståndsprocess ser utskottet som en möjlighet för sektorsmyndigheten attkunna avgöra ett tillståndsärende i det enskilda fallet, även om ett avslagsbe-slut i ett bygglovsärende för uppförande av mast för en radioanläggning intehar prövats i högre instanser.Med anledning av förslagen i motionerna T10 (m) yrkande 1 och T11 (c)yrkande 2 om skyldigheten att förhandla om samtrafik m.m. anför utskottetföljande.Utskottet vill framhålla att en bärande tanke bakom det nya är att i takt med att konkurrensen utvecklas skallsärlagstiftningen ge vika för den generella konkurrenslagstiftningen. Dettainnebär att speciell konkurrensfrämjande reglering, såsom regler omsamtrafik och andra former av tillträde, endast skall användas när detföreligger ett särskilt behov av det.Den föreslagna lagstiftningen innebär således ett närmande mot konkur-renslagstiftningen, med en gradvis övergång till generell konkurrenslagstift-ning på området, som särskilda förutsättningar måstebeaktas, såsom vårt lands geografiska särprägel med stor glesbygd.Genom de analyser som skall göras av tillsynsmyndigheten av de relevantamarknaderna på området för elektronisk kommunikation klarläggs om kon-kurrensen är effektiv eller inte. Om myndigheten vid denna analys kommerfram till att konkurrensen inte är effektiv, vilket även inbegriper enbedöm- ning av hur konkurrensen kommer att utvecklas , är detrimligt att anta att vissa allvarliga konkurrensproblem har identifierats.Under sådana förhållanden skall det vara aktuellt att ålägga i varje fallnågon skyldighet för att främja konkurrensen på den aktuella marknaden.Utskottet vill också när det gäller företag med betydande inflytande erinraom att det finns möjlighet att enligt den nya lagen ålägga ett sådantföretag att tillhandahålla samtrafik till kostnadsorienterade priser.Generellt sett anser utskottet att man bör vara restriktiv med ingripandenpå en marknad där konkurrensen fungerar i stort sett tillfredsställande.Skyl- digheten som här avses bör inte användas för att rätta till mindrestörningar på en annars fungerande marknad. Det måste här - liksom i övrigt- råda en proportionalitet mellan åtgärder och problemets art.Utskottet instämmer vidare i utredningens och Post- och be-dömning med hänsyn till erfarenheterna av tillämpningen av den nuvarandegenerella skyldigheten att bedriva samtrafik i 32 § telelagen att det finns ettfortsatt behov vid lagens ikraftträdande av regler för förpliktelser om att be-driva samtrafik med stöd av tillträdesdirektivet. Utskottet delar bedömningenatt 32 § telelagen skall gälla övergångsvis till dess att myndigheten sett överbehovet av att besluta om särskilda förpliktelser om samtrafik med stöd avlagen om elektronisk kommunikation, dock längst efter ikraftträdandet.Enligt vad utskottet erfarit är också regeringens bedömning att det inte är ienlighet med systematiken i på området att införa krav påen generell samtrafikskyldighet.Mot bakgrund av vad utskottet anfört ovan anser utskottet att det inte före-ligger behov av att behålla den generella samtrafikskyldigheten i enligthetmed vad som föreslås i motionerna. Motionerna T10 (m) yrkande 1 och T11(c) yrkande 2 avstyrks därmed.När det gäller förslagen i motionerna T10 (m) yrkande 3, T12 (kd) yrkande 2och T463 (kd) yrkande 3 om konkurrensförhållandena på marknaden för fasttelefoni vill utskottet anföra följande.Utskottet kan konstatera att det lokala metallbaserade accessnätet i detfasta kretskopplade telefonnätet är ett av de minstkonkurrensut- satta segmenten på den liberaliserade telemarknaden. Någonförändring av detta förhållande kan inte ses . Detfinns därför starka skäl som talar för att reglerna om tillträde till detmetallbaserade accessnätet skall tillämpas även . Det är alltsåviktigt att möjligheten för re- gleringsmyndigheten att förplikta den somhar ett betydande inflytande på marknaden för tillträde till accessnätfinns med i det nationella regelverket från första början. Däremot avvisarutskottet tanken på en lagfäst generell skyldighet att lämna tillträde tillaccessnät. Skälen för detta är att en sådan ordning skulle innebära enskärpning och utvidgning av det nya EG- regelverkets bestämmelser.Utskottet har däremot, vilket framgått av avsnittet om de politiska målenm.m., framhållit betydelsen av en redovisning av konkurrenförhållandena påmarknaden för det metallbaserade accessnätet i samband med uppföljningenoch utvärderingen av lagens genomförande.Utskottet vill också erinra om att den nya lagen medger Post- och telesty-relsen (PTS) att besluta om tillträde till accessnätet gentemot ett företag medbetydande inflytande på en marknad.Frågan om den s.k. dubbla faktureringen, dvs. om faktureringen skallhandhas av operatören som innehar accessnätet eller av förvalsoperatören, tasinte upp av regeringen i propositionen. Utskottet, som ovan redovisat konkur-rensförhållandena på accessnätet, har erfarit att ()fått i uppdrag att ägna särskild uppmärksamhet åt att förbättra konkurrensför-hållandena inom området fast telefoni. Enligt regleringsbrev för skallPTS särskilt verka för att tillämpningen av EG-förordningen om tillträde tillaccessnätet får avsedd effekt och leder till en förbättrad konkurrenssitutationpå denna marknad. PTS skall redovisa till regeringenvilka åtgärder myndigheten vidtagit.Enligt vad utskottet erfarit kommer också den nya lagen om elektroniskkommunikation att ge PTS möjlighet att även uppmärksamma konkurrensför-hållandena på abonnemangsmarknaden och frågan om den s.k. dubbla faktu-reringen.Som utskottet ser det har statsmakterna särskilt uppmärksammat konkur-renssituationen på accessnätet. Utskottet utgår från att fortsatt uppmärksamhetriktas mot denna marknad och att analyser genomförs och åtgärder vidtas föratt förbättra konkurrensen på området. Även frågor om konkurrensförhållan-dena på abonnemangsmarknaden, i enlighet med vad som efterfrågas i motio-nerna T10 (m) och T12 (kd), kommer med den nya lagen att kunna uppmärk-sammas i det sammanhanget. Behov av ytterligare uttalande från riksdagenssida anses därför inte föreligga.Mot bakgrund av vad utskottet ovan anfört avstyrks motionerna T10 (m)yrkande 3, T12 (kd) yrkande 2 och T463 (kd) yrkande 3.Frågan om standard för digital kommunikation på elnätet tas upp i motionT516 (s).Utskottet vill inledningsvis framhålla att utvecklingen på området förelektronisk kommunikation har varit dynamisk även när detgäller infrastrukturen för överföring. Ett viktigt exempel på detta är attelnäten även kan användas för elektronisk kommunikation, s.k. LineCommu- nication (PLC). EG-regleringen om tillträde m.m. omfattar alla nätsom an- vänds för att tillhandahålla allmänt tillgängliga elektroniskakommunika- tionstjänster. Reglerna om samtrafik och andra former avtillträde är alltså tillämpliga även på elnäten i den mån de används förelektronisk kommuni- kation i samma utsträckning som för andra slag avelektroniska kommunika- tionsnät.Utskottet vill i sammanhanget erinra om att det råder oklarheterom vilka störningar som kan uppkomma mellan utrustningar för starkströms-försörjning och utrustningar för elektronisk kommunikation. Det leder tillslutsatsen att det finns risker för att en utvidgad användning av elnätet förelektronisk kommunikation (PLC) kan medföra att icke önskvärda störningarkan uppkomma. Det finns därför skäl att bevaka utvecklingen på området.Även regleringen på området kan behöva ses över. Regeringen bedömer attstörningsrisken behöver utredas närmare och avser att senare lämna ett utred-ningsuppdrag om elektromagnetiska störningar på grund av användning avelnät för elektronisk kommunikation.Utskottet har erfarit att när det gäller standarder så har Europeiska gemen-skapens kommission utfärdat ett standardiseringsmandat till de europeiskastandardiseringsorganen Cenelec och ETSI avseende kabelbunden elektroniskkommunikation. En färdig standard som ställer upp gränsvärden för elektro-magnetisk kompabilitet förväntas bli färdig . Standarden blir obli-gatorisk, en s.k. harmoniserad standard, vilket innebär att det inte får finnasnågra avvikande nationella standarder på området. Standarden kommer bl.a.att gälla PLC, kabel-TV och digitaliserade abonnentledningar (t.ex. ADSL).Som utskottet ser det kommer förslaget i motion T516 (s) att bli tillgodo-sett genom den nya lagstiftningen om elektronisk kommunikation som före-slås i propositionen. Motion T516 (s) avstyrks därmed av utskottet.Utskottet har i övrigt inget att erinra mot vad regeringen föreslår om sam-trafik och andra former av tillträde.9 Tjänster till slutanvändare m.m.Utskottets förslag i korthetRegeringen föreslår bl.a. att det i lagen anges att samhällsomfattan-de tjänster är följande.- Tillhandahållandet av anslutning till det allmänt tillgängligatelefonnätet och tillgång till telefonitjänster till en fast anslut-ningspunkt. Anslutningen skall medge funktionell tillgång tillInternet.-- En fullständig abonnentförteckning.-- En komplett nummerupplysningstjänst.-- Tillhandahållande av telefonautomater.-Särskilda åtgärder för slutanvändare med funktionshinder.Utskottet har inget att erinra mot vad regeringen föreslår om tjäns-ter till slutanvändare och avstyrker motionsförslagen.Utskottet behandlar här vad regeringen i propositionen anför om tjänster tillslutanvändare (s. 205-247) jämte motionerna 2002/03:T13 (fp) yrkandena 5-7, 2002/03:T496 (s) yrkande 10 och 2002/03:N267 (fp) yrkande 7 i denna del.9.1 Regeringens förslagVad som avses med samhällsomfattande tjänsterAllmäntI artikel 2 j i ramdirektivet definieras begreppet samhällsomfattande tjänster(service) som det minimiutbud av tjänster, som definieras i USO-direktivet, av viss angiven kvalitet, vilka är tillgängliga för alla användareoavsett var de befinner sig och till ett överkomligt pris med hänsyn till despeciella nationella förhållandena. De tjänster som anges i USO-direktivetsom samhällsomfattande tjänster är:1. tillhandahållande av tillträde till det allmänna telefonnätet och allmänttillgängliga telefonitjänster i en fast anslutningspunkt (artikel 4),2. nummerupplysningstjänster (artikel 5),3. abonnentförteckningar (artikel 5),4. tillhandahållande av telefonautomater i rimlig utsträckning (artikel 6),5. särskilda åtgärder för slutanvändare med funktionshinder (artikel 7),6. tillämpande av överkomliga taxor för tjänster enligt punkterna 1-5 (arti-kel 9).Enligt nu gällande ordning i avses med samhällsomfattande tjänstersådana tjänster som skall tillhandahållas alla användare oavsett var de bortill ett rimligt pris. För del har traditionellt telefonitjänstenmellan fasta nätanslutningspunkter räknats som en sådan samhällsomfattandetjänst (prop. 1996/97:61, s. 41).Anslutningens överföringskapacitetEnligt USO-direktivet skall dataöverföringshastigheten som medger funktio-nellt tillträde till Internet fastställas med beaktande av det som är detnormala för den teknik som majoriteten av abonnenterna använder sig av.Funktionaliteten eller tillräckligheten varierar från en abonnents upp-fattning till en annans beroende på ett antal faktorer, såsomanvändningsgrad och syftet med användningen. Anslutningar till det allmännatelefonnätet till fast anslutningspunkt bör enligt ingressen iUSO-direktivet ha kapacitet att stödja dataöverföring med en hastighet somär tillräcklig för tillgång till on- line-tjänster som tillhandahålls viadet allmänt tillgängliga Internet. En annan omständighet som måste beaktasär att den överföringshastighet som kan garanteras med en endasmalbandsanslutning till det allmänna telefonnätet är beroende även avkapaciteten hos abonnentens terminalutrustning och anslut- ning. Av bl.a.dessa skäl föreskriver USO-direktivet inte någon viss data- ellerbithastighet på gemenskapsnivå.I särskilda fall då anslutningen till det allmänna telefonnätet till enfast an- slutningspunkt är klart otillräcklig för att klaratillfredsställande tillgång till Internet, bör medlemsstaterna enligtUSO-direktivet kunna begära att anslut- ningen uppgraderas till den nivåsom flertalet abonnenter har för att överfö- ringshastigheten skall blitillräckligt hög för tillträde till Internet. Om sådana särskilda åtgärderförorsakar konsumenterna merkostnader kan denna effekt inbegripas i eneventuell nettokostnadsberäkning av skyldigheten att tillhan- dahållasamhällsomfattande tjänster.Enligt regeringen saknas det tillräckligt underlag för att med nödvändigbestämdhet nu föreslå vilken datahastighet som står i överensstämmelse meddirektivets krav. Vidare skulle ett angivande av en viss hastighet i lagtextenlåsa fast rättstillämpningen på ett olyckligt sätt. Inom området för elektroniska kommunikationer går utvecklingen mycket snabbt framåt. Vad som i dagframstår som en acceptabel överföringshastighet kan anses som enorimligt låg hastighet. Tidsåtgången för att åstadkomma lagändringar är inteanpassad för utvecklingen på en dynamisk marknad.Det förefaller lämpligare att i stället ge regeringen föreskriftsrätt i frågan.Att låta datahastigheten bestämmas genom föreskrifter ger betydligt bättremöjligheter för en flexibel anpassning av rättsläget till vid varje tidpunktrådande förhållanden. Det bör betonas angående fastställandet av en vissdatahastighet att bestämmelserna avser det allmänna telefonnätet varför nätetsbeskaffenhet och dess tekniska begränsningar måste beaktas. Såsom anges iUSO-direktivet krävs flexibilitet för att där det är relevant tillåta en överföringshastighet som understiger 56 kbit/s för att t.ex. utnyttja kapaciteten hostrådlös teknik.Avsikten med regleringen om överföringskapacitet i USO-direktivet är atttrygga en Internetuppkoppling av bra kvalitet. Direktivet ställer inte uppnågra begränsningar för den teknik som tillhandahållandet av anslutningenskall ske med. Det är öppet för medlemsstaterna att tillförsäkraslutanvändar- na anslutning genom användande av såväl trådlös somtrådbunden teknik.