bet · GQ01UMJU1 · 2003-04-29 00:00:00 — Länderna i har generellt sett godtillgång till färskvatten. Vissa uppgifter görgällande att en person i t.ex. har tillgångtill vatten under ett år.I praktiken innebär det att det finns 21.000kubikmeter vatten tillgängligt för hushåll, industrioch konstbevattning. I andra länder, som t.ex.länder i södra och , är motsvarandetillgång per person och år. Inomolika regioner och länder kan fördelningen dessutomvara ojämn och orättvis. Fördelningen av världensvattentillgångar skapar grogrund för missnöje ochkonflikter.Kopplingen mellan vattenförsörjning ochsäkerhetspolitik är uppenbar och självklar förde flesta. Den nya synen på säkerhet omfattar ocksåhot som inte är militära. ses miljöhot, ökandefattigdom, befolkningstillväxt, resursknapphet,internationell terrorism, okontrolleradvapenspridning och sårbarheten i det högteknologiskasamhället som mera eller i alla fall lika relevantaoch påtagliga hot som de militära. Översvämningaroch vattenbrist utgör hot mot vår säkerhet.Motsättningar mellan grannländer om hur gemensamtvatten skall nyttjas har i många fall lett tillväpnade konflikter och vatten är ofta orsak tillkonflikter eller i varje fall en del av dem.I ett modernt säkerhetspolitiskt perspektiv rymmervattenfrågorna såväl individuella som nationella ochglobala säkerhetsaspekter. En helhetssyn påvattenfrågorna innefattar många olika dimensionersom befolkningsökningen, olika jordbruksmetoder samtolika kulturer och traditioner.Förenta nationerna försöker skapa globala reglerför vattenhantering. Syftet med ett sådant gemensamtregelverk för hela världen skulle vara att undvikakonflikter och lösa problem om hur tvister kringvatten skall lösas. Den konvention som FN hararbetat fram, The of Non-Navigational Uses ofInternational Watercourses (1997), har dock baraundertecknats av sexton länder och ratificerats avnio. Bland de länder som har ratificerat den kanförutom också nämnas , ochJordanien.Det förtjänar att framhållas, anser utskottet, attSverige, med en lång tradition av att värdesättafreds- och konflikthantering, har varit särskiltaktivt i frågan om att skapa en fungerande regleringoch förvaltning av gränsöverskridandevattenresurser, i syfte att undvika konflikter. Ävendet svenska utvecklingssamarbetet syftar, enligtutskottets bedömning, tydligt till godvattenhållning i nationella och internationellasammanhang och kan bidra till att förebygga ellerlindra inom- och mellanstatliga konflikter.Utskottet konstaterar vidare att utrikesutskottetredan tidigare i betänkande 2001/02:UU2 (s. 47), medanledning av ett likalydande yrkande om en hållbarvattenpolitik för , framhållit attnaturresursfrågor som exempelvis vattenfrågor oftaberör flera länder, och att stöder ettregionalt samarbete. är ettprioriterat område för svenskt bistånd och Sida harintensifierat insatserna i södra och stärktkapaciteten att förvalta vattenresurser regionaltoch lokalt, bl.a. genom att ta fram strategier förhur befintliga vattenresurser skall användas. Vidarekan framhållas att Southern African WaterPartnership - ett regionalt nätverk för främjandetav integrerad hållbar vattenresursförvaltning - fårsvenskt stöd. Sida har vidare fått regeringensuppdrag att inledabedriver ett långsiktigt samarbetemed länderna runt i i syfteatt vända en mångårig nedåtgående spiral avfattigdom och miljöförstöring mot en bärkraftigutveckling.Skyddet av den miljön i närområdeär något som utskottet fäster stor vikt vid.Utskottet finner, liksom utrikesutskottet tidigaregjort i betänkande 2000/01:UU11 (s. 29 f.),anledning att hänvisa till FN:s havsrättskonventionfrån 1982. Konventionen kan beskrivas som engrundlag för haven och har över hundra parter.Nära nog samtliga EU-länder, inklusive , ochgemenskapen har anslutit sig. Konventionen anger denfolkrättsliga ramen för i stort sett all fredliganvändning av haven och utgör stommen i deträttsliga nätverk av överenskommelser som rör haven.Konventionen tog att framförhandla, då denpräglas av en ytterst känslig balans mellan statersolika intressen och förutsättningar. Ihavsrättskonventionen intar skyddet och bevarandetav den miljön en central roll där en balansmellan flaggstaters, kuststaters och hamnstatersrättigheter och skyldigheter fastläggs. Utskottethar inhämtat att har försökt verka för ensträngare syn på föroreningar men ser risker med attinsistera på att ändra i existerande texter. Det manfrämst befarar är att ett försök att genomföraändringar av enskilda bestämmelser i ett globaltregelverk, med den dignitet somhavsrättskonventionen har, får till följd att dethavsrättsliga regelsystemet bryts sönder. Då detalltjämt finns stora intressemotsättningar, skulleförslag till ändringar med stor sannolikhet ledatill krav på ändringar i andra delar avkonventionstexten, vilket man vill undvika.Utskottet har förståelse för detta synsätt.Alla länder runt har ett intresse av attförbättra miljön i och kring vårt gemensamma hav.Arbetet tar sin utgångspunkt i flera internationellaoch regionala överenskommelser, såsomHelsingforskonventionen till skydd för Östersjönsmarina miljö (Helcom) och Baltic 21. Vidare ställerEU hårda krav både på medlemsländer ochkandidatländer när det gäller miljölagstiftning ochgenomförandet av miljöskyddsåtgärder, ochmiljösamarbete med sker i ökande grad inomramen för EU:s nordliga dimension. Utskottetförutsätter att regeringen kommer att prioritera detnationella arbetet och att kommer att varadrivande internationellt för att skydda den marinamiljön.Sida har bidragit istor omfattning till arbetet med att förbättramiljön i . Med Sidas stöd har t.ex.flera avloppsreningsverk tagits i drift i debaltiska länderna och flera polska städer har fåttbidrag till bättre va-service. Vidare har stödgivits till en anläggning för hantering avfartygsavfall och oljespill. Avtal har vidareingåtts om investeringar i ytterligareavloppsreningsverk i , och debaltiska länderna.Utskottet konstaterar att stöd till investeringarför vattenförsörjning och avloppsrening har utgjorten central del av det svenska biståndet för attförbättra miljön i och kring . Som framgårav budgetpropositionen 2002/03:1, utgiftsområde 7,fäster regeringen fortsatt stor vikt vid att ge stödi syfte att bevara, skydda och förbättra miljön ioch omkring . Utskottet ser positivt pådetta engagemang från svensk sida.Utskottet vill i denna del avslutningsvisframhålla att den tredje internationellavattenkonferensen - - i slutet avmars 2003 samlade närmare tio tusen deltagare frånhela världen för att diskutera globala vattenfrågoroch ta ytterligare steg i arbetet med att genomföraåtagandena från . Under konferensendiskuterades frågor som klimatförändring,vattenresurshantering, bevarande av ekosystem,fattigdomsbekämpning och situationen för kvinnor ochbarn. Vid konferensen antog ministrar ochföreträdare för över hundra länder en gemensamdeklaration om vatten. I deklarationen betonas bl.a.vikten av en väl fungerande förvaltning avgemensamma vattenresurser, något som drevunder konferensen. Deklarationen konstaterar vidareatt arbetet fortsätter med att halvera den del avvärldens befolkning som inte har tillgång tilldricksvatten av god kvalitet och grundläggandesanitet samt att alla länder skallutveckla integrerade vattenresursplaner till år2005.Utskottet värdesätter den möjlighet till dialogmellan flera tusen olika aktörer om viktiga globalavattenfrågor som tredje möteerbjöd i ett hundratal seminarier och föredrag omvatten och vattenförsörjning ur olika perspektiv.Konferensen kunde bidra till en mycket värdefullkunskapsöverföring och dialog i vattenfrågor, somockså kan öka samförståndet och identifiera centralaproblemområden. Därmed erbjöd ministerkonferensen iKyoto en plattform för uppföljning och utveckling avinitiativ och samarbete i vattenfrågor. Utskottetanser att därmed blev ett viktigtsteg framåt i arbetet med att genomföra åtagandenafrån Johannesburg.Med det anförda föreslår utskottet att motionerna2002/03:MJ10 (kd) yrkande 19, 2002/03:MJ11 (mp)yrkande 3, 2002/03:U284 (kd) yrkande 26,2002/03:U290 (kd) yrkande 17, 2002/03:U306 (mp)yrkandena 1-4, 2002/03:U310 (mp) yrkande 5 samtmotion 2002/03:MJ432 (kd) yrkande 3 lämnas utanvidare åtgärd.EnergiUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker tio motionsyrkanden (m,fp, kd, c och v) om den globalaklimatpolitiken och ett yrkande (kd) omexportkreditnämndernas verksamhet. Utskottetavstyrker vidare åtta yrkanden (kd, c, mp) omförnybar energi. Slutligen avstyrkerutskottet två yrkanden (m och c) omforskningsstrategier och kärnteknikforskning.SkrivelsenAv skrivelsen framgår att det inte var möjligt attenas om ett mätbart mål på energiområdet förintroduktionen av förnybar energi vid toppmötet iJohannesburg. Däremot beslutade toppmötet attprogram för ökad tillgång till energi skallintegreras i nationella utvecklingsplaner ochstrategier för fattigdomsbekämpning, och att dettamåste göras på ett hållbart sätt. Det antogs vidarerekommendationer om att skyndsamt öka andelenförnybar energi, att alla länder bör växla om frånfossila bränslen till förnybar energi och att enkraftig ökning av andelen förnybar energi på globalnivå behöver komma till stånd. Dessutom antogsrekommendationer om att i synnerhet i-länderna skallfasa ut subventioner till fossila bränslen.Grunden för ett hållbart energisystem i Sverigehar lagts av regering och riksdag i 2001 årsenergipolitiska beslut (prop. 2001/02:143, bet.2001/02:NU17, rskr. 2001/02:137) och klimatpolitiskabeslut (prop. 2001/02:55, bet. 2001/02:MJU10, rskr.2001/02:163). Enligt det energipolitiska beslutet ärenergipolitikens mål att på kort och lång sikttrygga tillgången på el och annan energi på medomvärlden konkurrenskraftiga villkor.Energipolitiken skall skapa villkoren för eneffektiv och hållbar energianvändning ochkostnadseffektiv energiförsörjning med låg negativpåverkan på hälsa, miljö och klimat samt underlättaomställningen till ett ekologiskt uthålligtsamhälle.Sverige inledde en satsning på ekologiskthållbara investeringar i kommunerna genom stöd tills.k. lokala investeringsprogram (LIP). Totalt 6,6miljarder kronor har avsatts för perioden 1998-2003.Vidare har regeringen avsatt 900 miljoner kronorunder tillklimatinvesteringsprogram (KLIMP).Klimatinvesteringsprogrammet skall undermandatperioden utökas för att möjliggöra en ökadtakt och höjda ambitioner i klimatarbetet. Syftet äratt såväl minska utsläppen av växthusgaser som attspara energi. De lokala program som erhåller stödskall bidra till positiva strukturförändringar ochinvolvera flera aktörer i samverkan.Det energipolitiska beslutet innebär en storsatsning på förnybar elproduktion. Målet är attbygga ut den förnybara elproduktionen med 10 TWhtill . Detta skall stimuleras genom ettkvotbaserat elcertifikatsystem som föreslås träda ikraft (prop. 2002/03:1). Detenergipolitiska beslutet innebär även en ytterligareeffektivisering av energimarknaden. Handeln med elöver gränser har sedan avregleringen år1996 ökat i betydelse. Detta har lett till etteffektivare utnyttjande av de tillgängligaresurserna. Arbetet med att integrera elmarknadernakommer även fortsättningsvis att vara en centralfråga i svensk energipolitik. Motsvarande arbete harpåbörjats för att avreglera naturgasmarknaden.EU har ett övergripande vägledande mål att ökaandelen förnybar energi från dagens ca 6 till 12 %år 2010. Främjande av el från förnybara energikällorär ytterligare en viktig prioritering för EU.Främjandet av förnybar energi utgör en viktig del avdet åtgärdspaket som behövs för att uppfyllaKyotoprotokollet. Även främjande av kraftvärme är enviktig åtgärd. När det gäller främjandet av förnybarelproduktion finns en gemensam lagstiftning genomEuropaparlamentets och rådets direktiv /77/EGfrån om främjande av el frånförnybara energikällor på den inre marknaden för el.Genomförande av direktivet innebär en ökning avandelen förnybar elproduktion till år2010. Varje land har i direktivet tilldelats ettvägledande mål för förnybar elproduktion.Sverige finansierar utvecklingssamarbete inomolika sektorer som har betydelse för att minskautsläppen av växthusgaser och för att öka upptagetav koldioxid. Merparten av insatserna har inteminskade utsläpp av växthusgaser som huvudsyfte, menhar på ett direkt eller indirekt sätt betydelse förklimatfrågan. Satsningar på forskning är avavgörande betydelse för möjligheten att fattainformerade beslut syftande till att minimeraklimatförändringarna. Ett viktigt bidrag tillförståelsen av klimatsystemet och de förändringarsom det genomgår till följd av människans utsläpp äratt det finns ett globalt nätverk som förserforskarna med tillförlitliga observationer och andraklimatdata.MotionernaI motion 2002/03:U239 (kd) yrkande 5 framförs kravom att bör driva på för att EU:sklimathandlingsprogram skall få en globalinriktning. Enligt motionärerna måste unionen hjälpau-länderna att bryta kopplingen mellan ekonomisktillväxt och ökade koldioxidutsläpp. Det globalaperspektivet, i synnerhet samarbetet med ,måste integreras i för hållbarutveckling och det pågående arbetet inomklimathandlingsprogrammet. I motion 2002/03:MJ315(fp) yrkande 2 framförs krav på en världsomspännandemiljöhandlingsplan för att åstadkomma en långsiktigthållbar nivå på utsläppen av växthusgaser. Enligtmotionärerna är det ofta de fattigaste ländernasmedborgare som riskerar att drabbas hårdast avklimatförändringar. Miljöplanen måste därförredovisa både hur utsläppen skall minska och hurresurserna skall omfördelas från rika till fattigaländer.Enligt motion 2002/03:MJ418 (v) yrkande 1 måsteåtgärder vidtas för att förmå att åter delta iKyotoprocessen. Motionärerna anför att det är denviktigaste internationella åtgärden för ochEU, och att olika åtgärder för att nå dit kan behövaövervägas. I motion 2002/03:U313 (c) framförs kravom att bör utöva påtryckningar för att USAsnarast skall ratificera Kyotoprotokollet(yrkande10).Av motion 2002/03:U310 (mp) yrkande 7 framgår attden bör vara pådrivande i arbetetmed att samla de länder som frivilligt accepterarmer långtgående mål, tidtabeller och ökningar av deförnybara energikällorna och stärka derasmöjligheter att gemensamt föra en sådan politik sominnebär en ökning av de förnybara energikällorna.Enligt motion 2002/03:MJ8 (fp) yrkande 3 bör detinföras en europeisk koldioxidavgift som ett förstasteg mot kraftfullare åtgärder för att motverka deklimatpåverkande utsläppen internationellt. Enligtyrkande 4 bör EU, efter det att det införts enkoldioxidavgift inom EU, driva frågan vidare påglobal nivå. En global avgift på koldioxid skullekunna leda till en kraftfull reducering avanvändningen av fossila bränslen.I motion 2002/03:MJ7 (c) yrkande 6 framförs kravpå att höja den svenska målsättningen iklimatarbetet eftersom det är viktigt att Sverigeintar en stark position för att driva klimatarbetetvidare internationellt. I linje med tidigareförslag, föreslår motionärerna en höjd ambitionsnivådär ytterligare 2 procents minskning avväxthusgasutsläppen skall eftersträvas jämfört medregeringens målsättning. Av motion 2002/03:MJ10 (kd)yrkande 11 framgår att motionärerna delarregeringens syn på det nationellaklimatinvesteringsprogrammet i men anser attdet är av yttersta vikt att reglerna som styranslaget är strikt fokuserade på åtgärder som direktgår att hänföra till minskningar av växthusgaser.Stödet för detta anslag måste, enligt motionärerna,öka.Enligt motion 2002/03:MJ10 (kd) yrkande 20 bör detinföras ett fastprissystem för förnybaraenergikällor. Enligt motionärerna måste Sverigenationellt överge förslaget med kvotbaseratelcertifikatsystem och i stället satsa på ettfastprissystem. Det är också viktigt att Sverigeinternationellt, enskilt och via EU, försöker fåtill stånd större satsningar på förnybar energieftersom målet att öka andelen förnybar energi är såpass avgörande för utsläppen av förorenande ämnen.Av yrkande 21 framgår att exportkreditnämndernasverksamhet bör miljöanpassas. Eftersom en stor delav energisatsningarna görs med stöd avexportkreditnämnder måste dessa ge långt störreprioritet åt energieffektivitet och förnybar energi.Av motion 2002/03:U284 (kd) yrkande 18 börmultilaterala biståndsgivare göra ökade satsningarför att skapa bättre energiförsörjning, ett ökatanvändande av förnybara energikällor och ökadtillgång till elektricitet. Framför allt är detviktigt att investeringarna är ekologiskt hållbaraoch energieffektiva. Det är också viktigt attenergin görs tillgänglig för alla, även dem som borpå landsbygden. I motion 2002/03:U288 (mp) framförskrav på att skall verka aktivt för enändring av inriktningen i Världsbankensenergiutlåning. av energiutlåningen börgå till hushållning och projekt baserade påförnybara energikällor (yrkande 1). Motionärernaanser också att informationen till börförbättras och att regeringen börrapportera till om hur hög andel avbankens energiutlåning som har gått till hushållningoch förnybar energi, och vilken andel som gått tillfossilenergiprojekt (yrkande 2). Regeringen börårligen informera om de beviljadefossilenergiprojekt där man haft en avvikandeuppfattning från majoriteten i bankens styrelse(yrkande 3).Enligt motion 2002/03:U322 (m) yrkande 23 börSverige inom FN:s ram verka för att få till ståndbegränsningar av koldioxidutsläpp. Enligtmotionärerna ökar halterna av växthusgaserhuvudsakligen på grund av användningen av fossilabränslen. I det läget borde det vara rimligt att i-världen fokuserar på kärnkraft och andra alternativaenergikällor. I motion 2002/03:MJ7 (c) yrkande 5betonas vikten av att fortsatt driva arbetet för englobal tidsplan för införande av alternativ energieftersom energianvändning i alla dess former är denabsolut största miljöfrågan. Enligt motionärernasker en alltför stor del av energiframställningenfrån uran vilket också innebär stora risker förmiljö och hälsa, med en avfallsförvaring medkonsekvenser som det fortfarande inte finns svar på.Enligt motion 2002/03:MJ11 (mp) yrkande 4 är måletför energipolitiken , att på kort och lång sikttrygga tillgången på el och annan energi på medomvärlden konkurrenskraftiga villkor, otillräckligt.Det måste klargöras för marknadens aktörer attsvensk kärnkraft skall avvecklas inom en överskådligtid.Enligt motion 2002/03:MJ428 (c) yrkande 7 börSverige inom såväl EU som andra internationellaorgan arbeta för att sammanhållnaforskningsstrategier kommer till stånd och ökaderesurser avsätts inom klimatområdet. Enligtmotionärerna är det nödvändigt att en långsiktigforskningsstrategi för minskning av utsläpp avväxthusgaser tas fram för att målet med minskadeutsläpp av växthusgaser skall kunna nås med enfortsatt hög tillväxt och standard för befolkningeni och andra länder. Enligt motion2002/03:MJ9 (m) yrkande 10 tolkar motionärernaregeringens ambition att satsa på vetenskap ochforskning som syftar till att minska utsläppen avväxthusgaser, som en vilja att häva den s.k.tankeförbudslagen kring kärnteknikutveckling omkärnkraft och kärnteknikforskning. Motionärernauppfattar det som en positiv signal om en vidareutveckling av olika energislag där även kärnteknikingår.I motion 2002/03:U326 (c) yrkande 11 framförs kravom att EU skall vara en pådrivande kraft iinternationella miljöfrågor. EU måste ta på sigrollen att vara miljöns stridbare förkämpe i detinternationella samarbetet. Inom ramen för FN, WTO,IMF och skall EU vara starkt pådrivandeför att skärpa och utvidga internationellamiljökonventioner och bidra till att anpassaregelverk för handeln i en riktning som försvårarmiljödumpning. I kraft av en ökad politisksamstämmighet i miljöfrågorna och en stor ekonomisktyngd kan EU som enda globala aktör sätta press påUSA. Den möjligheten bör i ökad utsträckninganvändas. EU:s globala miljöpolitik bör ha ettsolidariskt utvecklingsperspektiv gentemot defattigare länderna. Ett förstärkt bistånd med tydliginriktning mot hållbar utveckling bör vara ettviktigt fundament.Utskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar inledningsvis att tillgångtill energi utgör en av grundförutsättningarna förutveckling och är en vital del ifattigdomsbekämpningen. Lika viktigt är det attenergiproduktionen är ren. Det är inte ovanligt attden energiproduktion som finns tillgänglig för deallra fattigaste är smutsig och orsakar svårahälsoproblem. Utskottet delar regeringens bedömningatt måste bidra internationellt för att lösadessa problem och motverkaklimatförändringar och andra negativa effekter påhållbar utveckling. Klimatförändringar till följd avökade utsläpp av s.k. växthusgaser på grund avmänsklig verksamhet är ett av de största globalamiljöproblem som mänskligheten står inför under2000-talet. Ingen annan fråga påverkar på ett sågenomgripande sätt alla delar av samhället.Effekterna av klimatförändringarna på jordbruk,samhällsbyggande, kultur och ekonomi, liksom påekosystemen, kan bli stora och negativa.Klimatfrågan är en av de frågor som tydligastbelyser kopplingen mellan miljö och social ochekonomisk utveckling. Att komma tillrätta medklimatförändringarna är en förutsättning för enlångsiktigt hållbar utveckling. Deutsläppsminskningar som krävs för att långsiktigthejda klimatförändringarna innebär nödvändigaförändringar i vårt samhällssystem. Eftersom defossila bränslena svarar för av världensenergiförsörjning har världens länder en omfattandeoch komplex uppgift att ta itu med. Industriländernabär till stor del det historiska ansvaret för denstigande halten av växthusgaser i atmosfären ochsvarar för drygt hälften av de globala utsläppen . Variationerna globalt är mycket stora och denojämlika fördelningen av utsläpp i kombination medatt det är fattiga länder som troligen kommer attdrabbas hårdast av klimatförändringarna innebärenligt utskottet att det är industriländerna somskall gå före med åtgärder på klimatområdet. På siktkommer dock utsläpp av koldioxid och andraväxthusgaser att behöva begränsas även iutvecklingsländerna.Kyotoprotokollet träder i kraft när det harratificerats av minst 55 länder vars utsläppsandelmotsvarar av industriländernas utsläpp år1990. Internationella interparlamentariska unionen(IPU) antog en resolution - Ten yearsafter : Global degradation of the environment andparliamentary support for the Kyoto Protocol - tillstöd för Kyotoprotokollet. Resolutionen betonadevikten av alla staters ratifikation av protokollet.EU:s femton medlemsstater och EG ratificeradegemensamt Kyotoprotokollet . Enligten uppdatering gjord av IPCC från den 20 mars 2003framgår att utsläppen från de länder som till dettadatum ratificerat Kyotoprotokollet motsvar utsläpppå 43, av de totala utsläppen. Varken Rysslandeller har ratificerat protokollet mendiskussioner med pågår. står för 25 %av de globala utsläppen och är därför en viktigaktör i denna fråga. Utskottet anser att det ärmycket viktigt att lever upp till de åtagandenom en sänkning på som gjordes år1997. Utskottet anser att det är ett allvarligt ochlångsiktigt hot mot hela processen om inteföljer sina åtaganden eftersom landet ensamt stårför en så stor del av världens utsläpp. Utskottetförutsätter att både inom EU och som enskiltland fortsätter att verka för att skallratificera protokollet. Utskottet finner att det,förutom miljöpolitiska skäl, även finns ekonomiskaskäl för detta. Om ett industriland inte tar på sigkostnaden för klimatåtgärder kan det gekonkurrensfördelar för delar av dess industri. behövs också för att bidra tillfinansieringen av de fonder som skall underlättautvecklingsländernas klimatarbete.Utskottet anser också att det är angeläget attindustriländerna verkligen uppfyller sinaskyldigheter gentemot utvecklingsländerna, så som dekommer till uttryck i klimatkonventionen, bl.a. ifråga om stöd till kapacitetsuppbyggnad,tekniköverföring samt anpassning till, och minskadpåverkan på klimatet. Speciell uppmärksamhet börriktas mot sådana länder som är särkilt sårbara.Enligt såväl konventionen som Kyotoprotokollet skallindustriländerna dessutom i sitt arbete för attuppnå sina utsläppsmål ta hänsyn till eventuellaskadeverkningar i utvecklingsländerna.