bet · GQ01BOU4 · 2003-02-20 00:00:00 — Det är inteacceptabelt att, vilket ofta sker , bostadsområden planeras utanatt områden för spontanidrott integreras redan på planeringsstadiet.Jag anser att regeringen skall återkomma med ett förslag på hur plan-och bygglagen skall kunna garantera att aktivitetsområden finns isamtliga bostadsområden.Mitt förslag läggs fram med anledning av motion 2002/03:Kr368 (kd)yrkande 2. Jag finner inte tillräckliga skäl för att nu gåmotionärerna bakom övriga motionsförslag till mötes.3. Grönområden m.m., punkt 4 (c, mp) av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde haföljande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som framförsi reservation 3. Därmed bifaller motionerna 2002/03:MJ428yrkande 21 och 2002/03:Bo267 yrkandena 24, 35 och 44 och avslårmotionerna 2002/03:Kr368 yrkande 2, 2002/03:N397 yrkande 6 och2002/03:Bo213.StällningstagandeOm vi skall få städer som erbjuder en bra livsmiljö är det enförutsättning att vi slår vakt om våra grönområden. Vi måste såledesställa krav på att parker och andra grönområden alltid planeras in närstäderna byggs ut och att vi förbättrar skyddet för befintligagrönområden. En genomtänkt strategi för hur städernas grönområdenskall kunna bevaras och utvecklas behövs därför. finns detnaturligtvis situationer när ett befintligt grönområde kan behöva tasi anspråk för något annat angeläget ändamål. En förutsättning för attså skall få ske bör dock vara att den totala tillgången på parker ochandra grönområden inte minskar. Det bör därför finnas möjlighet attställa krav på kompensationsmark då parkmark tas i anspråk för andraändamål. Kravet på kompensationsmark bör innebära att ett nyttgrönområde av minst samma storlek ställs till förfogande i rimlignärhet till det ianspråktagna området.Det finns lämpliga laginstrument för att skydda värdefullanaturmiljöer utanför stadsområden. I stadsmiljö kan värdefullanaturmiljöer skyddas genom inrättande av nationalstadsparker.Institutet nationalstadspark täcker dock inte hela det lagtekniskabehovet. Det behövs ett ytterligare områden därskyddet kan skrivas in i detaljplanebestämmelserna. Skyddet bör varaså utformat att det inte skall kunna tas bort genom en enkelplanändring.Riksdagen bör begära att regeringen lägger fram förslag om av mindre grönområden i stadsmiljö i enlighet medvad som ovan anförts. Regeringen bör också låta utredaförutsättningarna för att införa regler om krav på kompensationsmarkvid ianspråktagande av parkmark för annat ändamål.Våra förslag läggs fram med anledning av motionerna 2002/03:Bo267 (c)yrkandena 24, 35 och 44 och 2002/03:MJ428 (c) yrkande 21. Vi finnerinte tillräckliga skäl för att nu gå motionärerna bakom övrigamotionsförslag till mötes.4. Handelsändamålet i detaljplan, punkt 5 (m, fp) av de (), (),(), () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde haföljande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som framförsi reservation 4. Därmed bifaller motionerna 2002/03:L247yrkande 4, 2002/03:L319 yrkandena 13 och 14, 2002/03:N397 yrkande 4,2002/03:Bo223 yrkande 9 och 2002/03:Bo290 yrkande 14.StällningstagandeDet finns naturligt ett kommunalt intresse av att stadsplaneringen ärgod, infrastrukturen fungerar, miljöintressen värnas och olika typerav servicebehov tillgodoses. Kommunernas planmonopol skall användasför att tillgodose dessa övergripande intressen, inte till attförsvåra den lokala konkurrensen.Alltsedan 1970-talet har detaljhandeln i ökad omfattning flyttats uttill tätorternas ytterområden. Skälen har varit bostadsbyggandetslokalisering, kraven på framkomlighet, mark- och fastighetsprisernasamt parkeringsmöjligheterna. Denna strukturrationalisering har dockinte försämrat hushållens tillgänglighet till dagligvaror på någotpåtagligt sätt.Den borgerliga regeringen genomförde förändringar i lagstiftningen såatt det inte längre blev möjligt att reglera handelsändamålet genomatt särskilja partihandel och detaljhandel eller genom att inomändamålet detaljhandel särskilja handel med livsmedel från annanhandel. Den möjlighet till reglering av handelsändamålet i detaljplansom den nuvarande regeringen på nytt införde är enligt vårmening bara ett av många exempel på en regleringsiver som gagnar destyrande på bekostnad av den vanlige medborgaren. Den nuvaranderegleringen av handelsändamålet i detaljplan leder till försämradkonkurrens och därmed till högre priser för konsumenten. Denna bildhar bekräftats i ? I rapporten konstateras att matpriserna i Sverigeligger väsentligt över EU-genomsnittet och att en av orsakerna är debristande hänsyn som tas till konsument- och konkurrensintresset ikommunernas planering.Betydelsen av att slå vakt om goda förutsättningar för en sundkonkurrens var ett av huvudskälen till att fyrpartiregeringen tog bortregleringen av handelsändamålet i detaljplan. De argument som brukarframföras av regleringsförespråkarna är att en reglering skulle kunnabidra till bättre tillgänglighet till dagligvaror för den enskilde. Vimenar att detta är ett felaktigt synsätt. Visserligen kan mankonstatera att det pågår en förändring inom dagligvaruhandeln ochövrig detaljhandel, men denna beror på en rad faktorer isamhällsutvecklingen. Att externa etableringar inom detaljhandeln pånågot påtagligt sätt skulle ha försämrat hushållens tillgänglighettill dagligvaror går inte att påvisa. Det bör också erinras om attförändringarna i handelsutbudet till stor del beror på konsumenternasprioriteringar och intresse av lägre priser.Bestämmelserna om möjlighet till reglering av handelsändamålet idetaljplan bör tas bort. Planprocesser och nybyggnadsregler måsteockså förenklas. Här vilar ett ansvar både på regeringen som kanförenkla kraven avsevärt och på kommunerna vad gäller planberedskapoch bygglov.Med hänvisning till det anförda anser vi att bestämmelserna i sommöjliggör en reglering av handelsändamålet i detaljplan bort. måste planprocesser och nybyggnadsreglerförenklas. Detta bör tillkännage för regeringen som sinmening med anledning av motionerna 2002/03:Bo223 (m) yrkande 9,2002/03:Bo290 (fp) yrkande 14, 2002/03:L247 (m) yrkande 4,2002/03:L319 (fp) yrkandena 13 och 14 och 2002/03:N397 (fp) yrkande 4.5. Extern handel, punkt 6 (kd) av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde haföljande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som framförsi reservation 5. Därmed bifaller motion 2002/03:Bo265yrkande 3 och avslår motionerna 2002/03:Bo220 och 2002/03:Bo241yrkandena 1-3.StällningstagandeEtt beslut om en eventuell etablering av en stormarknad eller av annanform av extern handel bör föregås av ett detaljplanearbete där frågorom miljöhänsyn, estetik, kulturarv, trygghet, trivsel, hälsa, närhetm.m. Dessa allmänna intressen skall vägas mot enskildaintressen som etableringsintressen och intresset av fri konkurrens.Vid alla stora förändringar av markanvändningen är konsekvensanalyserangelägna. För att få en balans mellan olika gruppers behov ochintressen är det viktigt att konsekvensanalysen väger in hurstormarknadsetableringen påverkar det sociala livet, hur familjersbehov tillgodoses, hur äldre och funktionshindrade påverkas m.m. Detbehövs även miljökonsekvensanalyser som bl.a. tar fasta på förändradetransportmönster till följd av etableringen.Erfarenheterna visar att stormarknader och handel lokaliserad tillområden utanför stadskärnorna spelar en viktig roll för att ökakonkurrensen och pressa priserna. Extern handel bidrar också till attpraktiskt underlätta handlandet för vissa människor, som enkoncentration av affärer till stormarknader hotar att försämratillgängligheten för andra samhällsgrupper.För kommuner som har betydande stormarknadsetableringar är detväsentligt att agera aktivt för att hålla stadskärnan levande. Dessakommuner måste särskilt noga bevaka utvecklingen för den centraltbelägna handeln. Att bevara och utveckla centralorternas och städernascentrum är viktigt i en god samhällsplanering.Det jag ovan anfört med anledning av motion 2002/03:Bo265 (kd) yrkande3 bör som sin mening ge regeringen till känna. Jag avstyrkerdäremot övriga motionsförslag, vilka har till stora delar andrainriktningar.6. Extern handel, punkt 6 (v) av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde haföljande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som framförsi reservation 6. Därmed bifaller motionerna 2002/03:Bo220och 2002/03:Bo241 yrkande 2 och avslår motionerna 2002/03:Bo241yrkandena 1 och 3 och 2002/03:Bo265 yrkande 3.StällningstagandeDen pågående snabba utbyggnaden av stormarknader och externaköpcentrum innebär att den bostadsorienterade handelnutarmas. Utvecklingen leder också till ett samhälle där bilberoendetökar kraftigt. En sådan utveckling bör motverkas både av miljöskäl ochav sociala skäl. Hushåll utan bil, ofta äldre och ekonomiskt svagagrupper, skall inte behöva bli lidande på grund av handelnsomstrukturering.PBL-kommitténs uppdrag omfattar även frågor om externa köpcentrum. Vianser dock mot bakgrund av den nu pågående utvecklingen att ettmoratorium för nya externa köpcentrum bör införas i avvaktanpå utredningens resultat. Detta ger tillfälle att ta ställning tillgällande lagstiftning och förstärka kommunernas möjlighet att styrautvecklingen så att hänsyn kan tas till hela befolkningens behov ochönskemål. Det behöver också utarbetas riktlinjer vad gällerutbyggnaden av externa köpcentrum både på nationell och nivå.Länsstyrelsernas roll behöver förstärkas så att olika kommunersintressen bättre kan vägas mot varandra och samordnas.Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin meningvad vi nu framfört. Vårt förslag lämnas med anledning av förslagen imotionerna 2002/03:Bo220 (v) och 2002/03:Bo241 (mp) yrkande 2.Beträffande övriga förslag finner vi i avvaktan på PBL-kommitténsarbete inte tillräckliga skäl för att tillmötesgå dessa.7. Extern handel, punkt 6 (mp) av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde haföljande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som framförsi reservation 7. Därmed bifaller motionerna 2002/03:Bo220och 2002/03:Bo241 yrkandena 1-3 och avslår motion 2002/03:Bo265yrkande 3.StällningstagandeDet byggs i fler externa köpcentrum och stormarknader än iövriga och inom de flesta andra EU-länder. sker enomfattande nedläggning av den lokala handeln i bostadsområdena. Dennautveckling ger sidoeffekter som innebär ökat bilberoende och somutestänger människor utan bil från att besöka handeln. Utbyggnaden avden externa handeln innebär också att koldioxidutsläppen ökar eftersomsjälva förutsättningen för etableringarna är en ökad bilanvändning.Trots att denna utveckling pågått saknas det ennationell strategi för hur handelns omstrukturering skall hanteras.Plan- och bygglagstiftningen innebär att en kommun själv bestämmer hurmark och vatten skall användas inom kommunens gränser. Det äremellertid nödvändigt att kommunerna baserar sina ställningstagandenpå en helhetssyn på kommunens utveckling. saknas en sådanhelhetssyn i många kommuner. Det pågår nu en samhällsutveckling sominnebär att boendet helt separeras från handeln. De strategiskabesluten i denna utveckling tas i många fall av privata exploatörerenligt amerikansk modell. Kommunerna spelas ut mot varandra och vågarinte säga nej till en handelsetablering av rädsla för att mistavärdefulla arbetstillfällen. Trots kraven på konsekvensanalyser iöversiktsplaner och på miljökonsekvensbeskrivningar i detaljplanverkar det som om kommunpolitiker har svårt att inse de sammantagnaeffekterna av att släppa fram mer extern handel.Kommunen är vid planering skyldig att ta hänsyn till förhållanden igrannkommunerna. skall ingripa när den mellankommunalasamordningen inte har skett på ett lämpligt sätt. Det finns dock mångaexempel på handelsetableringar som har tillåtits trots de uppenbaranegativa konsekvenserna i grannkommunen. Det finns anledning attifrågasätta om dagens reglering av de mellankommunala hänsynen vidhandelsetableringar är tillräcklig. Det har alltför ofta visat sig attkommunens eget bästa väger tyngst vid etablering av externaköpcentrum. Länsstyrelserna bör därför genomföra en ingåendekonsekvensanalys i samband med handelsetableringar som berör flerakommuner. Det finns också skäl att överväga införandet av en vetorätti PBL för grannkommuner.Det finns många länder i som har betydligt större möjligheterän de som finns i att styra handelns utveckling. Det finnsexempelvis möjlighet att styra handelns etablering till stadskärnornaoch att begränsa butiksstorleken. Det förekommer också planer på etttidsbegränsat stopp för externetableringar. Jag anser att en sådanmodell bör prövas i för att ge tid för en ordentliggenomlysning av konsekvenserna av den pågående utvecklingen. Ettmoratorium bör således införas vad gäller nya externa köpcentrum ochstormarknader. Detta moratorium bör gälla tills vi i harutarbetat och fastställt en tydlig policy vad gäller externaköpcentrum och ställning hunnit tas till förslag om en förstärktlagstiftning.Vidare ger ett moratorium utrymme för en nödvändig samhällsdebatt omvilken utveckling vi vill ha och om hur vi bäst skall kunna bevara detkulturarv som utgör grunden för alla våra svenska städer. Våra städerhar traditionellt byggts efter en modell som innebär att centrum utgörden naturliga mötesplatsen för både inköp och kultur. De senasteårtiondenas köpcentrumkoncept bygger emellertid på en annan typ avsamhällsbygge, den amerikanska modellen baserad på separering avboende och handel.Vad jag ovan anfört bör med anledning av motionerna2002/03:Bo220 (v) och 2002/03:Bo241 (mp) yrkandena 1, 2 och 3 som sinmening ge regeringen till känna.8. Kommunala servicezoner, punkt 7 (m) av de (), ()och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde haföljande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som framförsi reservation 8. Därmed bifaller motion 2002/03:Bo223yrkande 13.StällningstagandeAlltför ofta inskränks rätten att få bygga och bo efter individuellaönskemål av kommunpolitikernas möjlighet att avstå från attdetaljplanelägga områden. Detta medför att inga bygglov kan beviljas,vilket är ett effektivt sätt för kommunpolitikerna att styra varmedborgarna skall bygga och bo.Ett stort antal människor har önskemål om att bosätta sig i t.ex.storstadskommunernas glesbygder. Motiveringen för avslag påbygglovsansökningar i sådana områden är att det blir för dyrt urkommunalekonomisk synvinkel att tillgodose önskemål om kommunalservice som t.ex. skola, skolskjutsar samt barn- och äldreomsorg.Kommunerna framhåller också i många fall att dyra lösningar medanslutning till kommunala system för vatten och avlopp är nödvändiga.Denna typ av frågor går emellertid ofta att lösa med lokala,miljöanpassade system. Även när det gäller övrig service gårdet naturligtvis ofta att hitta lösningar som är bra för både denenskilde medborgaren och kommunen. Dessa lösningar får emellertid inteinnebära en inskränkning av lagreglerade rättigheter som rätten tillhemsjukvård, rätten att gå i skola m.m.De redovisade problemen kan lösas genom att man delar in kommunen iservicezoner. Härigenom erhåller medborgarna även möjligheter attbygga och bo mer fritt. Då har alla parter redan från början klart försig vad som gäller för kommunens åtaganden, dvs. vad den enskilde kanfå för service i olika delar av kommunen. Förutsättningarna för attinföra möjligheten till kommunala beslut om servicezoner enligt dennamodell bör utredas. Vi anser att en sådan modell är förenligmed den kommunala likställighetsprincipen. Alla vet från början vadsom gäller och alla har möjlighet att fatta beslutet om bosättningutifrån de givna förutsättningarna. Frågan om det krävs ändring ikommunallagen, eller andra lagändringar, för införande av en modellmed kommunala servicezoner bör ägnas särskild uppmärksamhet i enutredning.Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin meningatt en utredning om kommunala servicezoner bör tillsättas.Vårt förslag lämnas med anledning av motion 2002/03:Bo223 (m) yrkande13.9. Den statliga kontrollen av kommunala planer, punkt 8 (m) av de (), ()och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde haföljande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som framförsi reservation 9. Därmed bifaller motion 2002/03:Bo223yrkande 10.StällningstagandeUnder senare år har det förekommit fall där och länsstyrelserhar sagt nej till etablering av stormarknader och därmed underkäntdetaljplaner antagna av kommunfullmäktige. Detta är inte acceptabeltoch ligger inte i konsumenternas intresse. Enligt vår uppfattning ärdet en angelägenhet att bestämma hur marken skall disponerasi den egna kommunen. Det är då också högst rimligt att besluten fattasav kommunen, som är bäst skickad att bedöma och avgöra sådana frågor.Stöd för detta finns i . ochregeringen borde endast kunna upphäva planer när dessa strider motuttalade riksintressen. Vi anser att det behövs en lagändring meddenna inriktning.Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin meningvad vi framför. Vårt förslag lämnas med anledning av motion2002/03:Bo223 (m) yrkande 10.10. Brottsförebyggande planering, punkt 9 (kd, c) av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde haföljande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som framförsi reservation 10. Därmed bifaller motionerna 2002/03:Ju366yrkande 7, 2002/03:Bo266 yrkande 2 och 2002/03:Bo267 yrkande 27 ochavslår motion 2002/03:Bo277.StällningstagandeEtt viktigt arbete är att planera bostadsområden så att de motverkarkriminalitet. Sterila, storskaliga och anonyma bostadsmiljöer fungerarsom en katalysator för vandalism och skadegörelse i alla former. Vi ärövertygade om att det går att skapa ökad trygghet i bostadsområdena omman planerar varma och välkomnande miljöer. Det är viktigt att deboende själva får möjlighet att föreslå förändringar och medverka igenomförandet.Segregation kan utgöra en grogrund för kriminalitet. Även om det ärhela städer snarare än vissa bostadsområden som är segregerade, ärsegregationen nära kopplad till förekomsten av områden som ärbelastade med och som genererar sociala problem. Utvecklingen i mångaförortsområden har varit spiralformad mot en allt lägre attraktivitet.Ett utmärkande drag i s.k. utsatta områden är också bristen pådelaktighet i den lokala utvecklingen. Det utanförskap som blir enkonsekvens av detta leder till motsättningar mellan olika sociala ochetniska grupper.Undersökningar visar att det är många människor, särskilt kvinnor ochunga, som känner oro eller rädsla i boendet. Därför är det viktigt attha dessa grupper som en utgångspunkt i arbetet med att skapa tryggareboendemiljöer. Kommunerna bör i sin planeringsprocess systematiskt gåigenom alla åtgärder som kan genomföras för att kvinnor och ungdomarskall känna trygghet där de bor. Kvinnor och ungdomar måste i störreutsträckning delta i all samhällsplanering. Kvinnoorganisationer ochungdomsorganisationer är i detta arbete en tillgång som tänkbararemissinstanser.Målsättningen med bostadspolitiken måste vara att alla skall bo i entrygg och attraktiv miljö. Framför allt handlar det om att höjaattraktionskraften i storstädernas ytterområden. Levande stadsdelarförutsätter såväl bostäder och arbetsplatser som god kommersiell ochoffentlig service.Som ett led i integrationsarbetet måste behovet av att förebygga brottuppmärksammas i stadsplaneringen. Vi anser att brottsförebyggandeaspekter alltid bör tas med i såväl planeringen av bostadsområden somsamhällsplanering i övrigt. Även i skötseln och upprustningen avoffentliga miljöer och genom bättre belysning kan brott förebyggas.Inte minst gäller detta våldsbrott mot kvinnor. Kommunerna börupprätta en brottsförebyggande policy som framgår av översiktsplanen.En sådan policy kan innehålla principiella ställningstaganden om hurstadens struktur bör utvecklas för att motverka brott, hur stadskärnanskall utvecklas, och idéer om hur bostäder, arbetsplatser och handelkan blandas i bebyggelsemiljön. bör ses över isyfte att underlätta införandet av en brottsförebyggande policy ikommunernas översiktsplaner.Det finns behov av tydligare riktlinjer för kommunerna ochbostadsmarknadens aktörer att arbeta utifrån, bl.a. behöver hus,portar, gårdar och parkeringsplatser bli ordentligt upplysta.Vi föreslår att tillkännager för regeringen som sin meningvad vi nu framfört. Vårt förslag lämnas med anledning av förslagen imotionerna 2002/03:Bo266 (kd) yrkande 2, 2002/03:Bo267 (c) yrkande 27och 2002/03:Ju366 (kd) yrkande 7. Förslaget i motion 2002/03:Bo277 (s)får i allt väsentligt anses vara tillgodosett härigenom.11. Tysta miljöer och buller, punkt 10 (mp) av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde haföljande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som framförsi reservation 11. Därmed bifaller motion 2002/03:Bo204yrkandena 1-3 och 6 och avslår motionerna 2002/03:Bo222 yrkandena 1-3och 6, 2002/03:Bo231 och 2002/03:Bo265 yrkande 4.StällningstagandeI vår dagliga miljö har vi olika ljud omkring oss. Bullerhar blivit ett omfattande miljöproblem. Bakgrundsbuller från ökandetrafikintensitet är så gott som ständigt närvarande. Ljudnivån ökarständigt och drygt en halv miljon människor anser sig vara mycketstörda av buller från trafiken. Nära stora trafikleder ökarbakgrundsljudet i intervall. I tätorter märks bullret till slut intepå grund av att man vänjer sig. Men det finns där ochframkallar olustkänslor som inte kan identifieras.I hemmen och på arbetsplatser ger elektriska apparater och olikafläktsystem oupphörligt ljud ifrån sig. I skol- och daghemsmiljö ärljudnivån ofta för hög, och för både barnen och de anställda är dettaen källa till trötthet. Man kan nu koppla samman stress och bullerefter forskning på området, därmed visas att buller är ett glömtmiljöproblem. Samband mellan buller och skolbarns minnesprestation ärnu föremål för forskning.Bullerfria miljöer kommer alltmer att behövas för att människor skallmå bättre. En utredning som klarlägger behovet av bullerfria miljöer isamhället och framför allt på arbetsplatser skulle kunna medverka tillatt skapa utrymmen där buller och bakgrundsljud minimeras.Gränsvärdena för buller är alldeles för generösa. Ett viktigtverktyg för att bekämpa buller vore att nya gränsvärden tas fram förbullernivåer på arbetsplatser och ute i samhället. Gränsvärdena börsåledes omvärderas och det behövs en hårdare bedömning.Dygnsmedelvärden som uppmätts innebär att toppar med mycket högaljudnivåer accepteras bl.a. från trafik och flygplan, liksom attflygplan även genererar buller i de låga s.k. oktavbanden. Det högabullret blir för oss människor den förorening som kan upplevas som denvärsta av alla, eftersom vi inte kan bli kvitt den.Jag föreslår att tillkännager för regeringen som sin meningvad jag nu framfört. Mitt förslag lämnas med anledning av förslagen imotion 2002/03:Bo204 (mp) yrkandena 1, 2, 3 och 6. Förslagen i motion2002/03:Bo222 (fp) yrkandena 1, 2, 3 och 6 avstyrker jag.12. Hantering av översvämningsrisker i den fysiska planeringen,punkt 11 (kd, c) av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde haföljande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som framförsi reservation 12. Därmed bifaller motion 2002/03:Bo265yrkande 6 och avslår motion 2002/03:Bo289 yrkande 1.StällningstagandeUnder har drabbats av kraftiga översvämningari vissa delar av landet. De stora nederbördsmängderna medför attmarken blivit vattenmättad varpå skred och ras inträffar på utsattaplatser.