bet · GQ01KU20 · 2003-02-11 00:00:00 — SammanfattningI detta betänkande behandlas sex motionsyrkandenfrån den allmänna motionstiden rörandebegravningsverksamheten, och statlighjälp vid betalning av avgift till trossamfund.Samtliga motioner avstyrks med hänvisning till bl.a.tidigare ställningstaganden.I betänkandet finns fem reservationer.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. BegravningsverksamhetenRiksdagen avslår motionerna 2002/03:K260 och2002/03:K293.Reservation 1 (v)Reservation 2 (mp)2. Svenska kyrkanRiksdagen avslår motion 2002/03:K271.Reservation 3 (v, mp)3. Statlig medverkan vid uppbörd av avgifttill trossamfundRiksdagen avslår motionerna 2002/03:K309 och2002/03:K414 yrkandena 1 och 2.Reservation 4 (v, mp)Reservation 5 (fp)den 11 februari 2003På vägnarGunnar HökmarkFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: GunnarHökmark (m), (), (), (), (), (), (),(m), (), KerstinLundgren (c), (), (), (), (), (), () ochTuve Skånberg (kd).2002/03KU20Utskottets övervägandenBegravningsverksamhetenUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning tilltidigare ställningstaganden motioner rörandeändrat huvudmannaskap förbegravningsverksamheten och ändrad utformningav begravningsavgiften. Jämförreservationerna 1 och 2.Gällande bestämmelserEnligt 2 kap. 1 § begravningslagen (1990:1144) skallallmänna begravningsplatser med ett tillräckligtantal gravplatser och andra gravanläggningar avallmänt förekommande slag anordnas och hållas av deterritoriella församlingarna inom Svenska kyrkan.Regeringen får för särskilda fall besluta att enkommun i stället skall anordna och hålla allmännabegravningsplatser för dem som är folkbokförda inomkommunen. principbeslut slogs fast attSvenska kyrkan skall behålla huvudmannaskapet förden helt övervägande delen avbegravningsverksamheten.Enligt bestämmelserna i 9 kap. skall alla som ärfolkbokförda i betala en begravningsavgiftför att täcka kostnaderna förbegravningsverksamheten. Denna avgift skall varainkomstrelaterad och grundas på en särredovisning avbegravningsverksamhetens intäkter och kostnader.Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer föreskriver på förslag av huvudmannen denavgiftssats enligt vilken de som inte tillhörSvenska kyrkan skall betala begravningsavgift.Huvudmannen fastställer avgiftssats för dem somtillhör . I de fall en kommun ärhuvudman fastställer kommunen dock alltidavgiftssatsen. Avgiften betalas till den som ärhuvudman för begravningsverksamheten påfolkbokföringsorten.Av propositionen 1998/99:38 Staten ochtrossamfunden - begravningsverksamheten,kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m.(s. 109) framgår att en utgångspunkt för dennuvarande regleringen är att kostnaderna förbegravningsverksamheten, liksom enligt tidigareordning, skall tas ut av alla skattskyldiga iförhållande till inkomsten och enligt likformigagrunder. En annan utgångspunkt för förslaget rörandefinansieringen av begravningsverksamheten är attenligt principbeslut skall de som tillhörSvenska kyrkan betala sina kostnader viakyrkoavgiften.I propositionen diskuterades även frågan hur de sominte tillhör och de som bor i enkommun som är huvudman för begravningsverksamhetenskall betala sin del av kostnaderna. följande (a. prop. s. 109).Principerna om att alla människor skall bidra tillbegravningsverksamheten på ett likformigt sätt iförhållande till sin inkomst leder enligtregeringens uppfattning till att verksamheten börfinansieras genom en särskild avgift, som betalas avalla och som i hanteringshänseende behandlas som enskatt. För att markera att alla bidrar tillverksamheten på samma villkor bör den finansierasgenom en sådan avgift även i de fall en kommun ärhuvudman. Denna ordning med en särskildbegravningsavgift utgör inte något hinder mot att desom tillhör betalar in sin avgift viakyrkoavgiften när en församling är huvudman.Vidare framhölls i propositionen att den som intetillhör , men är folkbokförd på enplats där en församling är huvudman förbegravningsverksamheten, bör betalabegravningsavgift enligt samma grunder som gällerför de tillhöriga som bor inom samma huvudmansförvaltningsområde.I propositionen anfördes även att regeringen hadeövervägt möjligheten att något annat organ änförsamlingen i sådana fall skulle fastställaavgiften för den som inte tillhör Svenska kyrkan.I denna del hänvisades emellertid till förslagetatt det endast skulle finnas en huvudman förbegravningsverksamheten inom ett geografisktområde. Detta innebär enligt propositionen atthuvudmannen får ett totalansvar för dennaverksamhet. Vidare anfördes följande (s. 109 f.).Det är därmed i praktiken inte tänkbart med någonannan ordning än att detta ansvar även fåromfatta det fulla ekonomiska ansvaret förverksamheten genom budgetering och långsiktigekonomisk planering. Till ett sådant ekonomisktansvar hör också att förfoga över finansieringenav kostnaderna. Enligt regeringens uppfattningmåste det därför överlåtas till varje huvudmanatt inom sitt förvaltningsområde besluta omstorleken på den avgift till täckande avverksamhetens kostnader som skall betalas avsamtliga som är folkbokförda inom området.När någon av församlingar ärhuvudman för begravningsverksamheten kommerförsamlingen således att fastställabegravningsavgiften även för dem som inte tillhörSvenska kyrkan. Det är nödvändigt att dessa personeri sådana fall har möjlighet att förvissa sig om attde betalar lika stor avgift tillbegravningsverksamheten som de tillhöriga och attförsamlingens avgiftsintäkter oavkortat används förbegravningsverksamheten. Av denna anledning börbegravningsverksamheten hållas skild från övrigverksamhet och dess intäkter och kostnadersärredovisas. Detta bör framgå av begravningslagen... Regeringen finner att det bör vara en uppgiftför huvudmännen att själva utforma en särredovisningav begravningsverksamhetens intäkter och kostnadersom ger ett rättvisande underlag för fastställandeav begravningsavgiften ... Den tillsynsverksamhetsom länsstyrelserna utövar bör utgöra en tillräckligsäkerhet för att särkostnadsredovisningarnauppfyller de krav som det är rimligt att ställa pådem. Av likställighetsskäl bör en särredovisning avbegravningsverksamhetens intäkter och kostnadergälla även när en kommun är huvudman.Vid riksdagsbehandlingen föreslogkonstitutionsutskottet med hänsyn tillnormgivningsreglerna i regeringsformen en ändring iregeringens förslag. Utskottets förslag innebar atten statlig myndighet skall föreskrivaavgiftssatserna för dem som inte tillhör (bet. 1998/99:KU18). följdeutskottet (rskr. 1998/99:176).Enligt bestämmelserna i 10 kap. begravningslagenskall förordna ombud med uppgift attgranska hur församlingarna tar till vara depersoners intressen som inte tillhör Svenska kyrkan.Ombudet har rätt att få tillgång till samtligahandlingar som rör begravningsverksamheten och attnärvara, ställa frågor och göra påpekanden vidsammanträden i församlingen då frågor omverksamheten behandlas. Till ombudens uppgifter hörbl.a. att kontrollera att samråd sker med berördagrupper i samband med anläggning, utvidgning ellerväsentlig ändring av begravningsplatser samt attunderlaget för fastställande av begravningsavgiftenär rättvisande. Om anmärkning kan riktas motförvaltningen skall ombudet underrätta länsstyrelsenom detta.Begravningsavgiften skall täcka de kostnader somhuvudmannen har för att sköta verksamheten enligtbestämmelserna i begravningslagen. Det betyder attkostnader för åtgärder som omfattas av begreppetbegravningsverksamhet helt skall täckas avbegravningsavgiften. Detta innebär i sin tur attdödsboet inte skall debiteras några kostnader närdet tar i anspråk de tjänster som ingår ibegravningsverksamheten (a. prop. s. 113).I 9 kap. 6 § begravningslagen preciseras vilkatjänster som innefattas i begreppetbegravningsverksamhet. Huvudmannen för detförvaltningsområde där den avlidne var folkbokfördskall utan kostnad för dödsboet tillhandahålla· gravplats eller motsvarande på allmänbegravningsplats av ,·· gravsättning inklusive gravöppning, återfyllningoch iordningställande av öppnad grav,·· transporter från det huvudmannen övertagitansvaret för stoftet till dess att gravsättninghar skett, med undantag av transport förgravsättning utanför huvudmannensförvaltningsområde, om inte transporten beror påavtal om tillhandahållande av särskildagravplatser,·· kremering,·· lokal för förvaring och visning av stoftet, samt·· lokal för begravningsceremoni utan religiösasymboler.·MotionerI motion K293 av () föreslås attriksdagen begär att regeringen lägger fram förslagtill ändring av begravningslagen så attbegravningsväsendet övergår till ett primärkommunalthuvudmannaskap.I motion K260 av () föreslås attriksdagen begär att regeringen tillsätter enutredning för att se över huvudmannaskapet förbegravningsverksamheten och begravningsavgiften samtför att utröna hur ett system kan utformas för attgöra det möjligt att avge viljeyttring vad gällerbegravningsförfarande m.m. Motionären anför att denavgiftsskyldige under sitt yrkesverksamma liv hinnerbetala in en ansenlig summa tillbegravningsverksamheten. Därför ifrågasättermotionären om den samlade summan korresponderar medde kostnader den enskilde efter döden medför föraktuell huvudman, exempelvis i de fall då denenskilde önskar bli kremerad och få sin aska spriddt.ex. i havet eller på en del av en kyrkogård.Motionären anser vidare att varje religiöst samfundsom erbjuder begravningsplats och skötsel/service ianledning av detta självt bör bekosta verksamhetengenom en avgift som tas ut av samfundets medlemmar.Frågan bör utredas närmare i syfte att åstadkomma entros- och åskådningsneutral reglering avhuvudmannaskap för begravningsverksamhet samt isyfte att tillse att den som avser att begagna sigav en viss begravningsform och därtill hörandeskötsel/service erlägger en proportionerlig avgiftför densamma.Tidigare riksdagsbehandlingVid riksdagsbehandlingen av förslaget till denuvarande bestämmelserna i begravningslagen omhuvudmannaskapet för och finansieringen avbegravningsverksamheten (prop. 1998/99:38) avstyrktekonstitutionsutskottet ett flertal följdmotioner,vilka vände sig mot den föreslagna ordningen förhuvudmannaskapet för begravningsverksamheten (bet.1998/99:KU18). Utskottet uttalade därvid attövervägande skäl talar för att församlingarnabehåller ansvaret för den verksamhet de historisktsett haft ansvaret för. Vidare anförde utskottet attförslaget att församlingarna skall behållahuvudmanna-skapet för begravningsverksamheten är enväsentlig del av den samförståndslösning avkyrka-stat-frågan som eftersträvats sedan länge.Vidare yttrade utskottet att starka skäl talar föratt det bara bör finnas en huvudman inom varjeförvaltningsområde. Utskottet anförde att det finnsett starkt behov av att en huvudman har etttotalansvar för samtliga som är folkbokförda inomområdet och att huvudmannen kan räkna med dem somunderlag vid finansiering av verksamheten. Dessutomhänvisade utskottet till att regeringen framhållitatt det också finns samhällsekonomiska skäl för attverksamheten hålls samlad hos en huvudman och attförändringar som medför ökade kostnader undviks.Utskottets ställningstagande föranledde engemensam reservation (m, kd, fp) till förmån för ettmotionsyrkande om att skulle avslåregeringens lagförslag såvitt avsågtransportkostnader.Utskottets ställningstagandeI fråga om begravningsverksamheten vidhållerutskottet tidigare ställningstaganden beträffandesåväl huvudmannaskapet som utformningen avbegravningsavgiften. Mot den bakgrunden avstyrkerutskottet motionerna K293 (kd) och K260 (mp).Svenska kyrkanUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning tilltidigare ställningstagande ett motionsyrkandeom förändrade relationer mellan staten ochSvenska kyrkan. Jämför reservation 3.BakgrundRiksdagen fattade ett principbeslut omändrade relationer mellan staten och (prop. 1995/96:80, bet. 1995/96:KU12).Principbeslutet följdes upp genomen serie beslut. Av dessa får här anses vara avfrämst betydelse de ändringar i regeringsformen ochtryckfrihetsförordningen samt de lagar omtrossamfund, om och om införande avlagen om som beslöts (prop.1997/98:116, bet. 1997/98:KU20, 1998/99:KU5).Betydelsefulla ändringar i gällande lagstiftning,som gäller begravningsverksamheten, kulturminnena,personal och avgiftsbetalning, beslöts också (prop. 1998/99:38, bet. 1998/99:KU18). Samma årfattades beslut om statens stöd till trossamfund(prop. 1998/99:124, bet. 1999/2000:KU5).I lagen (1998:1591) om finnsföreskrifter bl.a. om somtrossamfund, om dess organisatoriska uppbyggnad, omkyrkoavgiften, om kyrklig egendom, om rätten att tadel av kyrkans handlingar och om kyrkans arkiv.I lagen (1998:1593) om trossamfund finnsbestämmelser om bl.a. registrering av trossamfundoch om statlig hjälp med avgifter till registreradetros-samfund. Bestämmelser om statligt stöd finnsockså i lagen (1999:932) om stöd till trossamfund.De ändringar som gjordes ibegravningslagen (1990:1144) innebar inte någonändring av huvudmannaskap för denhelt övervägande delen av begravningsverksamheten.Huvudman för begravningsverksamheten är denförsamling eller kyrkliga samfällighet inom eller - efter särskilt beslut av regeringen -den kommun som är skyldig att anordna och hållaallmänna begravningsplatser för dem som ärfolkbokförda inom ett visst geografiskt avgränsatförvaltningsområde. Som huvudman tillhandahållerförsamlingarna och samfälligheterna särskildagravplatser för dem som inte tillhör något kristettrossamfund. Lagändringarna innebar en förstärkttillsyn genom ombud, som tillsätts av ,och särskilda regler om samråd. Begravningsavgiftenskall fastställas på grundval avsärkostnadsredovisning av verksamhetens intäkter ochkostnader för att säkerställa att de medel sominflyter från dem som inte tillhör Svenska kyrkananvänds enbart för begravningsverksamheten och intekommer kyrkans religiösa verksamhet till del. Enskyldighet infördes också för församlingarna ochsamfälligheterna att samråda med företrädare förandra trossamfund och andra berörda parter i frågorsom gäller anläggning, utvidgning eller ändring aven befintlig begravningsplats.MotionI motion K271 av m.fl. (v) föreslåsatt begär att regeringen lägger framförslag till ändring av berörda lagar i syfte attåstadkomma ett slutligt skiljande av Svenska kyrkanfrån staten i enlighet med vad i motionen anförs.Motionärerna framhåller att ännu efter alla dekonkreta lagändringar som skiljandet krävde harSvenska kyrkan en särställning och de formellabanden till staten är inte helt avskurna. Somexempel nämns att det i en särskild lag om sägs bl.a. att denna organisation är ett"evangelisk-lutherskt trossamfund" och "en öppenfolkkyrka", att i begravningslagenges en särställning som huvudman förbegravningsverksamheten, även för begravningsplatserför andra trosriktningar och för icke-troende, ochatt i lagen om trossamfund ges rätttill hjälp av staten med indrivning avmedlemsavgifter. Motionärerna anser att det intefinns några hållbara argument för att ge ettreligiöst samfund en sådan särställning som har.Tidigare riksdagsbehandlingVid /01 avstyrktekonstitutionsutskottet en motion (v) av sammainnebörd som den nu aktuella motionen. Utskottetkonstaterade att ändringarna i relationerna mellanstaten och , som beslutades efter ettomfattande utrednings- och förhandlingsarbete, hadevarit i kraft under . Vidare anfördeutskottet att det inte fann skäl att förorda enändring eller omprövning av relationerna (bet.2000/01:KU11).Utskottets ställningstagande föranledde engemensam reservation (v, mp).Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagandeoch avstyrker därför motion K271 (v).Statlig medverkan vid uppbörd avavgift till trossamfundUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning tilltidigare ställningstagande ett motionsyrkandeom utvärdering av lagen om avgift tillregistrerat trossamfund och om behovet av attjämställa religiösa föreningar med andraprivata föreningar också vad gäller sättet attfinansiera verksamheten. Vidare avstyrkerutskottet två motionsyrkanden om förbättraträttsskydd för den enskilde mot trossamfund somfår hjälp av staten med att ta in avgifter.Utskottet betonar dock vikten av att denredovisning av medlemsuppgifter som ligger tillgrund för den statliga hjälpen vid betalning avavgift till trossamfund håller en genomgåendehög kvalitet. Jämför reservationerna 4 och 5.BakgrundBestämmelser om religionsfrihet finns iregeringsformen och den europeiska konventionenangående skydd för de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna. Enligt 2 kap. 2 §regeringsformen är den enskilde gentemot detallmänna skyddad mot tvång att tillhöra någottrossamfund. Bestämmelserna i , enligt den praxis som har utvecklats, tillskillnad från regeringsformens föreskrifter intebara för enskilda personer utan även för religiösasamfund (se prop. 1997/98:116 s. 21).Enligt 3 § lagen (1998:1593) om trossamfund äringen skyldig att tillhöra något trossamfund. Ettavtal eller löfte som strider mot denna bestämmelseär ogiltigt.Bestämmelsen innebär att varje trossamfund måstege möjlighet för den som vill att utträda urtrossamfundet. Om ett trossamfund enligt sinastadgar eller liknande grundregler har en regel omatt utträde inte kan ske, är den regeln således utanverkan. Bestämmelsen hindrar dock inte atttrossamfundet föreskriver en viss innanutträde beviljas för den som önskar utträde. Inteheller hindrar den att ett trossamfund föreskriveratt utträde endast kan ske varjeår (prop. 1997/98:116 s. 108).Enligt 4 § samma lag kan barn som har fyllt 12 årinte inträda i eller utträda ur ett trossamfund utaneget samtycke.Enligt 16 § har rätt till hjälp avstaten med bestämmande, debitering och redovisningav avgifter från dem som tillhör samtmed att ta in avgifterna. Regeringen kan även, underi lagen närmare angivna förutsättningar, besluta attannat registrerat trossamfund skall få sådan hjälp.Vidare får regeringen besluta att ett trossamfundsom har beviljats hjälp inte längre skall få det.Närmare bestämmelser om förfarandet har meddelatsi bl.a. lagen (1999:291) om avgift till registrerattrossamfund.Avgift av det aktuella slaget skall tas ut medviss procentsats av den kommunalt beskattningsbarainkomsten. I hanteringshänseende skall avgiftenbehandlas som en skatt.De uppgifter som behövs för debitering av avgifttill trossamfund skall lämnas till () på datamedium av trossamfundet. Uppgifter omtillhöriga/avgiftsskyldiga skall gälla för heltinkomstår och avse förhållandena åretföre inkomståret. Trossamfunden lämnar uppgift omantingen en enhetlig avgiftssats för samfundet ellerden avgiftssats som skall gälla för varje individ.Uppgift om avgiftssatser för det följandeinkomståret skall lämnas till RSV senast den 3december. Regeringen eller den myndighet regeringenbestämmer får meddela närmare föreskrifter om huruppgifter skall lämnas.Enligt 6 § lagen om avgift till registrerattrossamfund krävs samtycke från enskilda som skallbetala avgift via skattebetalningssystemet tillannat tros- samfund än Svenska kyrkan.Frågan om utformningen av kravet på samtycke hardiskuterats i förarbetena till den nämndalagen.I betänkandet Statlig medverkan vidavgiftsbetalning (SOU 1997:46) lade RSV fram förslagtill lagstiftning på området. Verkets förslaginnebar att skriftligt samtycke skulle inhämtas frånde personer vilkas avgifter skulle uppbäras medskatteförvaltningens hjälp. Enligt förslaget skullemedgivandet omfatta avgiftsskyldighet tilltrossamfundet och uppbärande av avgiften med hjälpav skatteförvaltningen (se a. bet. s. 20).RSV noterade i sammanhanget att det fanns samfundsom i sina stadgar eller motsvarande hade en klartformulerad avgiftsskyldighet för samfundetsmedlemmar/tillhöriga. Det hade ifrågasatts om detinte skulle räcka med att ändra stadgarna så att deinnefattade både avgiftsskyldigheten som sådan ochatt avgiften skulle tas ut med hjälp av staten. Medhänvisning till uttalanden i utredningsdirektiven(dir. 1995:162 s. 9) framhöll RSV att det ansettsviktigt att de medlemmar som så önskar skall fåbetala sin avgift på annat sätt än genomskattemyndigheternas försorg. RSV betraktade det somtveksamt om valet enbart skulle kunna göras genomval av samfundstillhörigheten som sådan. Verketangav därvid som sin uppfattning att det i praktikensaknas möjlighet att välja på vilket sätt man villbetala om frågan avgörs av stadgarnas innehåll (a.bet. s. 90).I betänkandet diskuterade vidare RSV möjligamodeller för hur RSV eller () skall hantera klagomål från enskilda ochanförde bl.a. följande (s. 98 f.).SKM eller RSV bör vid misstanke om fel förstkontrollera att den aktuella personen verkligenfinns med bland de uppgifter som samfundetlämnat. Om personen inte finns med eller RSV/SKMhar begått andra fel måste dessa fel rättas till.Om uppgifterna i skatteregistret stämmer överens medde uppgifter som trossamfundet lämnat finns fleraalternativ till hantering.Alt 1. Uppgift om personen finns med på filen fråntrossamfundet. SKM tar dock den enskildes påståendeom att han/hon inte är avgiftsskyldig för gott ochtar bort uppgiften ur registret.Alternativet är rättssäkert för den enskilde. Det berövardäremot utan vidare trossamfundet den uppbördshjälpsom det fått rätt till.Alt. befattar sigöverhuvudtaget inte med frågor som rör avgift tilltrossamfund. Den enskilde hänvisas till samfundetoch/eller till allmän domstol. Endast samfundetsrättelse eller domstols dom godtas som grund förändring i skatteregistret.Skatteförvaltningen skulle helst inte vilja hantera frågor omavgift till trossamfund eftersom avgiften är avprivaträttslig natur. Frågor om medlemskap i enförening bör inte hanteras i en skatteprocess utanhandläggas av allmän domstol. Alternativet är docktveksamt från rättssäkerhetssynpunkt, särskilt medtanke på att avgiften behandlas som skatt och därmedkan lämnas för indrivning till KFM[1].Alt. SKM begär från samfundet en kopia avutredning om tillhörighet (för del)eller ett skriftligt medgivande från den enskildedaterat året före detinkomstår oenigheten gäller. Om samfundet kan visahandlingen godtar SKM detta och ändrar inte iregistret utan hänvisar den enskilde till samfundet.Om bevis/medgivande inte kan visas upp tar SKM bortuppgifterna om personens avgiftsskyldighet.SKM blandar sig i förhållandet mellan samfundet och denenskilde men beaktar bara den ena partens uppgifter.Alt 4. SKM begär från samfundet en kopia avutredning om tillhörighet (för del)eller ett skriftligt medgivande från den enskildedaterat året före detinkomstår oenigheten gäller. Om samfundet kan visahandlingen ger SKM den enskilde möjlighet att visaupp ett bevis om att betalningsskyldighet tillsamfundet inte fanns . Om denenskilde kan visa denna handling godtar SKM denenskildes uppgifter.Detta alternativ stämmer i princip överens med dagens hanteringav frågor om tillhörighet till Svenska kyrkan.Alternativet förutsätter att vidutträde ur kyrkan och övriga trossamfund när någonåterkallar sitt medgivande utfärdar bevis om att denenskilde är betalningsskyldig tillsamfundet.Av proposition 1998/99:38 Staten och trossamfunden -begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen,avgiftsbetalningen, m.m. framgår att ett antalremissinstanser ansåg att undantag från krav påskriftligt medgivande till avgiftsbetalning bordekunna göras (s. 229 f.).I propositionen (s. 229 f.) anfördes att det bordeanses tillräckligt om tros-samfundets stadgar angeratt avgiften får tas ut viaskattebetalningssystemet. Enligt propositionen fickmedlemmarna genom sitt medlemskap i trossamfundetanses ha samtyckt både till att betala avgift ochatt göra detta via skattebetalningssystemet. Omtrossamfundets stadgar inte innehöll någon regel omhur avgiften skall betalas måste medlemmarnassamtycke till att betala viaskattebetalningssystemet hämtas in på annat sätt.Ett sådant samtycke torde i princip kunna hämtas inbåde muntligt och skriftligt. Med hänsyn till denenskilde borde ett sådant samtycke dock varaskriftligt. Även praktiska skäl ansågs tala för ensådan lösning.