bet · GR01UU3 · 2003-12-02 00:00:00 — Det blir som en ny världsordningsmodell.I dagens läge är det ännu viktigare att dessa principer slås fast ochatt aktivt medverkar till EU:s utrikespolitik, det som brukarkallas interregionalism. Det finns avtal mellan till exempel EU ochAsean. Det finns även Asienprocessen, The Asia-Europe Meeting, som spelaren väldigt viktig roll när det gäller att lite grann balansera . Det finns liknande relationer mellan EU och , densydamerikanska regionala organisationen.Jag är lite besviken över att engagerar sig så passivt i justEU:s externa agerande. Jag vet också att många inom EU är besvikna överatt inte har gått fram hårdare och pläderat för sin modell förbistånd. Det skulle ha kunnat göra mycket mer för att utgöra enmodell för ett progressivt bistånd.När det gäller att förmedla kunskaper och åstadkomma balans mellanu-länder och i-länder är det sant att forskningssamarbete väldigt mycketbygger på att man försöker nå de starkaste miljöerna. Där har SidaLinnaeus - Palme-programmet som åtminstone vi i har tagit aktivdel av. Problemet är bara att det blev en tumme jämfört med detursprungliga förslaget. Det var tänkt att vara tiodubbelt större. blirdet mer en sorts försiktig försöksverksamhet. Men jag tycker att Sidaska fundera över detta projekt igen och se vad man tycker om det ochutvidga den verksamheten betydligt mer.Universitetet har egentligen inga egna resurser. Allt går tilllöner, verktyg och så vidare, och alla nya resurser är externa föruniversitetets del, och det påverkar ju kunskapsutvecklingen en hel del.Ordföranden: för det . Därmed har vi klarat av de tiosärskilt inbjudna organisationerna. Då går vi över till det som blirandra halvlek och något kortare än första halvlek. Då är tanken att viska ha ett friare meningsutbyte. Jag vill erinra om att i den propositionsom vi har att behandla och det utredningsbetänkande som kom tidigarehandlar det om målsättningarna, om samstämmigheten i politiken, detvill säga de andra politikområdena, och själva biståndet som traditionellthar varit i fokus där man diskuterar relationer med utvecklingsländer.Avslutande frågestund (frågor till UD, Sida, , Forum Syd m.fl.)Vi hade ursprungligen tänkt att dela upp detta i de olika delarna, menvi ligger lite efter i tidsschemat. Därför håller vi ihop allt i enenda diskussion. Vi har på oss. Därmed har vi möjlighetatt rikta frågor även till även andra deltagare här, förutom de somhittills har varit uppe och som är beredda att svara på frågor och deltai diskussionen. Vi är alltså inte bundna till bara dessa tio särskiltinbjudna organisationer.Ledamöter i utrikesutskottet har möjlighet att fritt ställa frågoroch ta upp synpunkter till de inbjudna representanterna.Lotta N (): Jag vill börja med att rikta en fråga tillIOGT-NTO. Det handlar om en aspekt på frånvaron av alkohol och droger somutvecklingshinder. Hur skulle /NTO vilja hjälpa oss i utskottet medatt göra ett bättre betänkande i detta avseende?Birgitta (): Jag har en fråga som riktar sig främst tilldelegationen från Utrikesdepartementet.Alla värnar vi väldigt mycket om att man ska låta demokrati vara etttydligare begrepp i biståndspolitiken. Men vi från skullevilja att det var ett överordnat mål. När man tittar på den konkretförda politiken finns det vissa grumligheter. Några av de länder somfår den allra största delen av svenskt bistånd är enpartistater och endel kommunistiska stater som och . Det är bilateralt biståndsom går direkt till diktaturstater och också korrumperade länder.Detta gäller också det bistånd av svenska skattepengar som går viafrivilligorganisationerna. Jag kan ta ett exempel. Forum Syd ger pengartill som ägnar sig åt hyllningsskrifter omFidel diktatur, vilket jag tycker är ganska osmakligt.Min nästa fråga rör följande: I årets biståndsbudget från regeringenfinns det ingen direkt specificering av vad pengarna ska gå till. Detfinns viss specificering när det gäller pengar till olika FN-organ medmera, men inte vad gäller regioner i världen. Som folkpartist är jagganska van vid att Socialdemokraterna använder biståndet som ett slagsbudgetregulator som inte prioriteras tillräckligt högt. Att inte definieravad pengarna konkret ska gå till öppnar för att de också kan användastill sådant som inte är bistånd, exempelvis internationella insatsereller försvar.Berndt (): Eftersom vi nu har slagit ihop allt i en enda klumphar jag tre frågor, en om målinriktningen - en huvuddragsfråga - ochtvå på politikområden.Den första frågan har en viss koncentration på ekonomisk tillväxt ochdet huvuddrag som finns. Vi har ju lärt oss ganska mycket omhur viktigt det är för utvecklingen att vi har ekonomisk tillväxt ochatt vi har en fungerande marknadsekonomi för att det ska bli ett braresultat. Vi vet också att det är stor skillnad när man applicerarmarknadsekonomin på i-landsmiljö, det vill säga förutsättningarna i eni-landsmiljö respektive en u-landsmiljö. Jag vet ju efter att ha varitmed nu att det råder ganska delade meningar om hur öppnamarknader ska få vara. Det har redan delvis kommit fram här i diskussionenmellan i-länder och , och kanske till och med mellan u-länderoch . Många hävdar att behöver skydda sig mot i-ländernamedan i-länderna inte behöver skydda sig mot . Det gällerjordbrukspolitik, men det kan gälla andra områden också. En del hävdaratt det räcker att vi har ett övergångsskydd som varar , exempelvisde här TRIPS-reglerna. En del vill hävda att vi behöver ett permanentskydd, kanske särskilt för jordbruket, för att trygga livsmedelsförsörjningen.Jag skulle vilja fråga professor som kommer från Handelshögskolani , som också är ledamot av , och som jag vethar forskat mycket på marknadsekonomins utveckling, bland annat i ,hur han ser på de här frågorna om skyddsbehov, men också om hurmarknadsekonomi kan utvecklas i u-landsmiljö. Jag vill också ställa sammafråga till Forum Syd. Det var den första frågan.Den andra frågan gäller området säkerhets- och försvarspolitik. När vihade en utfrågnin om Globcom tog jag upp vapenexportfrågan som, så långtjag minns, egentligen inte alls var behandlad i Globcom. Jag tycker nogatt det var lite konstigt. berör propositionen den frågan, om änkortfattat. Jag vet dock att flera NGO:er, särskilt från kyrkornas sida,har uttalat kritik i samband med , och en av deskarpaste kritikerna har varit . Jag skulle nu vilja ställa frågantill hur ni ser på propositionens behandling. Den tar ändå uppden här frågan: frågan i sig när det gäller vapenhandel, dess kopplingtill fattigdoms- och rättighetsperspektiven men också kopplingen tillsamstämmighet i politiken.Den tredje frågan berör handeln och näringen. Jag tycker att såväl svenskimport som svensk export är väldigt viktigt för utvecklingen, och detsammanhänger naturligtvis med synen på marknadsekonomi. Jag är nyfikenpå hur den nya politiken i propositionen nu kan bidra till att det härutvecklas och att olika politikområden stöder varandra i den härutvecklingen. Jag vet att Svensk Projektexport, som jag tror är närvarandehär, har haft synpunkter på den här politiken, och jag skulle viljaveta hur ni ser på politikens former på exportområdet för att bekämpafattigdomen. Jag skulle också vilja rikta samma fråga till SwedenConsultants, som ju också har en inriktning på exportområdet.Jag ser inte att det finns någon representant för importsidan, så jagavstår från att fråga om importen. Jag nöjer mig med de här exportfrågorna.Annika Söder, : Herr ordförande, jag uppfattadebara frågor från . Regeringen delar självfallet synenpå demokratin som central för utvecklingsfrågorna, och det framgår avdet rättighetsperspektiv som vi föreslår för hela politiken och dethuvuddrag som ska gälla både för hela politiken och för biståndssamarbetet.Vi tror att det är viktigt att fortsätta dialog och samarbete med ländersom inte är fullt utvecklade demokratier och att inte lämna dem helt åtsitt öde. Därför tror vi att det bistånd som vi ger till länder sominte har kommit hela vägen i demokratiskt hänseende mer ska inriktas påatt användas för en vettig dialog med länderna. Det gör vi bilateralt,och vi gör det också till exempel genom EU. Några exempel på det härär och . kommer vi att överlämna ett dokumenttill där vi talar om att vi kan ge dem budgetstödeftersom de inte har en transparent budget. Det hänger också samman medatt den del av budgeten som sannolikt inte är transparent handlar omförsvarsutgifter, och vi tycker att det är rimligt att vi, om vi skullegå in med medel rakt in i budgeten, också vet vart de pengarna tar vägen.Vi tror fortfarande att det är angeläget att ha ett samarbete medVietnam i den meningen att det innebär att vi kan upprätthålla dialogen.Jag tror för övrigt att just har genomfört ettMR-dialogmöte i i dagarna.Budgetpropositionens ramar för medel är angivna regionvis. Vi tyckeratt det är viktigt att informera om de regionvisa anslagen.Samtidigt kan vi få problem om vi binder oss landvis, till exempel omett land inte längre skulle vara värdigt bistånd och vi kommer framtill att det ska innehållas, vilket till exempel inträffade med Zimbabweför . Vi tror också att det är viktigt att vi regelbundetinformerar utrikesutskottet om de överväganden som vi och Sida gör närdet gäller landramar, och det är då huvudsakligen Sida som tar deslutliga besluten om hur mycket pengar som går till olika länder.När det gäller utgifter inom biståndsramen och riskerna för att de skullegå till militära insatser så följer vi , och detförbjuder att vi finansierar fredsbevarande trupp med biståndsmedel.Ari Kokko, Sida: Jag fick två frågor, en som gällde skyddsbehovet föru-länder permanent och temporärt, och en som gällde utvecklingen avmarknadsekonomi och vilka erfarenheter man kan dra av olika ländersutveckling.Vad gäller skyddsbehov går det att hitta väldigt goda teoretiska skälför att använda uppfostringstullar i ett inledningsskede när ett landöppnar en marknad och börjar delta i den internationella ekonomin. Mennär man kommer till praktiken finns det väldigt stora svårigheter i atttillämpa dem på ett systematiskt sätt. Det är svårt att identifiera deindustrier som skulle kunna dra nytta av skyddet för att sedan såsmåningom kunna konkurrera på lika villkor. Det är svårt att uppnåeffektiviteten, därför att skyddet ofta ger utrymme för kostnadsökningar,och det utrymmet använder man. I synnerhet är det väldigt svårt attavsluta skyddet.De här problemen gör att om man ska säga något väldigt generellt såkanske det vore lättare att tala om standardisering, transparens ochneutralitet när det gäller deltagande i internationell handel.Det är möjligt att de behöver visst skydd, kanske till och med underlånga tidsperioder, men då är det viktigt att vi börjar fundera på sammaskyddsnivå för alla sektorer så att man minskar korruption, komplikationeroch brist på transparens. Det ger också marknaden möjlighet att styraresurser. En sektor som har goda förutsättningar har ju då nytta av ettsådant skydd i större utsträckning än en sektor som har dåligaförutsättningar, svaga komparativa fördelar.Här ska man kanske också komma ihåg - och vi glömmer den ofta - valutansroll. Den kan påverka konkurrenskraften överlag. Ett problem i mångau-länder är att man väljer fel värde på valutan. Det är inte marknadsbestämt.Tittar vi sedan på marknadsekonomins utveckling, tillväxtpotentialen,så tror jag att det är viktigt att börja i rätt ända med de länder somverkligen har anammat marknaden . Det gårinte att undvika och och se den enorma utveckling ochminskning av fattigdomen som har skett i de länderna. Det visar påpotentialen för många u-länder.Samtidigt tror jag att båda de här exemplen också visar på några avriskerna och kraven när man inför marknad på ställen där sådan inte harfunnits i en väl utvecklad form. Det finns en enorm risk till exempelatt styra aktörer, kidnappa utvecklingsprocessen och skapa snedvridningarpå någonting som egentligen inte är en fri marknad. Både i och iVietnam handlar det väldigt mycket om statliga företag som har tagit åtsig den här rollen och som i stor utsträckning verkar sombromsklossar för fortsatt utveckling.Den potential som finns måste alltså tyglas. Jag tror att det finnsstörre krav på regleringar av de här nya, unga marknaderna, i synnerhetunder perioder då en marknadskultur eller vad vi ska kalla det - ettsocialt kapital - utvecklas, standarder för hur man beter sig. A ruleof law, brukar man tala om i de här sammanhangen. Så länge den intefinns kanske regleringsbehovet och genomlysningsbehovet i störstaallmänhet är större.Esbjörn Hörnberg, : Vi samarbetade med Globkom för att försökafå upp alkoholen som utvecklingshinder i utredningen. När vi visade påSveriges utveckling framgick det att det ärrätt självklart att det är ett hinder för utvecklingen i varje land,inte bara här i nord utan även i syd. Jämför vi sedan situationen i dagi och EU, när vi släpper på våra restriktioner i den europeiskagemenskapen, med det tryck som finns på utvecklingsländerna så är detbara en viskning i stormen, kan man säga. Den marknadsföring avalkoholprodukter som sker mot speciellt länder i och och motsvaga grupper, kvinnor och barn, av den alkoholindustri som finns är såetiskt oförsvarbar att vi har svårt att egentligen greppa den. Därförtycker vi att en fråga som enligt kräver 3,5 %av alla dödsfall bör komma med i ett utvecklingsarbete. Den bör finnasmed där.Det här är inte enbart en hälsofråga. Vi ser med glädje att Sida i sinnya hälsopolicy har tagit upp den som en viktig del i Hälsa är välfärd,men vi skulle också vilja att den fanns med i hela det svenskautvecklingssamarbetet. Detta innefattar också komponenter inom andra områden,inte bara bistånd och till exempel folkrörelsebiståndet utan även inomhandelsområdet. Alkoholen är ingen vanlig vara utan ska behandlas somen mycket speciell produkt, och det har vi också sagt i vårt remissyttrande.Ett bra exempel på hur man kan arbeta med frågan om alkohol somutvecklingshinder har vi i ett land som har varit uppe här ,nämligen . Där har vi, genom att visa på ett förebyggande arbetepå det lokala planet men också parallellt med det information, utbildningoch samarbete för den politiska eliten och parlamentet, lyckats få tillstånd en beredskap att nu gå vidare med både alkoholpolitiska åtgärderoch förebyggande, rehabilitering och sociala åtgärder.Maud , Forum Syd: När det gäller vikten av möjlighetatt skydda sig pratar vi framför allt om det som är knutet till livsmedel,det vill säga matproduktion. Vi tror att det är viktigt att sematproduktionen är lite annorlunda än annan produktion. Det är på tvåavgörande sätt som det ganska kvalitativt skiljer sig från annan produktion.Det ena är att jordbruksproduktionen är så nära knuten till naturresurseroch miljöfrågor, och det andra är att det utgör den största försörjningskällan- det rör sig om ett par miljarder människor, siffran 2,4 miljarder harjag sett någonstans.Man måste se det i relation till det mera rena marknadstänkandet. Enmarknadsekonomi där priset räknas per ton tar inte in miljö och socialafaktorer. Om det lägre priset per ton innebär att en stor del av de ettpar miljarder småbönderna slås ut syns inte det någonstans. ivärlden ser det ut just så att en avreglering i fattiga länder innebäratt väldigt stora grupper slås ut som inte har en alternativförsörjningsmöjlighet. Så ser verkligheten ut. Fallstudie efter fallstudievisar det här. FAO gjorde en i 14 länder som väldigttydligt visar det här. Det är ju inte rimligt. Även om det så att sägaär teoretiskt fel att man ska få skydda sig så är det inte rimligt urförsörjningssynpunkt. Det här är ju ingen naturlag. Om kanske dehär människorna sitter och plockar mikrochips allihopa, men man måstevara pragmatisk - man måste se verkligheten : Det finns ingenannanstans att göra av sig, alltså är det väldigt centralt att seförsörjningsperspektivet. Kort vill jag också säga att ur miljö- ochhållbarhetssynpunkt är ett diversifierat jordbruk oerhört centralt. Vi vet också att den sortens sociala kostnader eller värde somkommer till inte mäts in i dag.Jag tror att det därför är viktigt att ha möjlighet att skydda sig. Detbehöver ju inte betyda att det ska vara permanent, men det är ganskafarligt att ha en godtycklig på förhand bestämd tidsperiod som man hari WTO: har vi löst problemen i och . Detär ganska absurt att tro att man på förhand kan bestämma. Detta måstegälla tills vidare, som ju utvecklingen går framåt. Sakerhänder hela tiden.Vad gäller industripolitiken har vi inga starka formulerade synpunkter.Det var väldigt omdiskuterat i , och många menar att det ställsför stora krav på på avreglering vilket i praktiken innebär endeindustrialisering. Jag skulle vilja kort peka på att det finns enannan komponent i det här med handelsregler och industripolitik än barasjälva industritullarna, som bland annat togs upp av en gäst vi hadefrån UNDP . Att utveckla en industri, ett strategiskt tänk,i många utvecklingsländer innebär ju många mycket större regelverk änbara tullarna. Det är här vi kommer in på att man kanske behöver styrainvesteringar vilket omfattar , det kan omfatta tjänsteavtal ochTRIMS, och patentregelverket kommer in. Det är där de stora hindren finns för utvecklingsländer att ha en strategisk industriutveckling,vilket är ett minst lika stort problem som tullarna och mycketomdiskuterat inom WTO. Det måste man också se ur den aspekten, och det kanman inte heller reglera med på förhand bestämda tidsperioder.Magnus , : Jag har en fråga som gäller den nyautvecklingspolitiken. Den ska ju främja rättighetsperspektivet utifrån defattigamänniskornas rätt. Den ska också inkludera alla politikområden. Detnuvarande regelverket kring vapenexportpolitiken tar ju faktiskt ingahänsyn till fattigdomseffekter eller mänskliga rättigheter förutom grovapolitiska kränkningar. Det är ett regelverk som också i det avseendethar visat sig vara ganska bristfälligt. Det anmärkningsvärda är ju attden nya propositionen inte föreslår några förändringar i regelverket idetta avseende. Det finns inte heller aviserat några förändringar i dekommittédirektiv som har formulerats när det gäller att man ska utredaen ny vapenexportpolitik.För oss är det ganska uppenbart att till exempel i förhur man ska nå millenniemålen är nedrustning en oerhört viktig hörnsten.Det är ju inte så att vi har för lite vapen i utvecklingsländerna ochför mycket sociala och demokratiska framsteg, utan det är tvärtom.Vi menar att det vore logiskt och, ja, nödvändigt att ocksåvapenexportpolitiken underordnas den här nya utvecklingspolitiken. Om det nuär så att alla politikområden ska inlemmas i den nya politiken krävsdet också nya regelverk för de institutioner som övervakar och utförden svenska vapenexportpolitiken. Vi förordar ett krav på konsekvensanalyseroch att man också ska ha en försiktighetsprincip som säger att effekternaför fattiga människor och mänskliga rättigheter ska ha företräde. Finnsdet en risk att fattigdomsbekämpningen kan motverkas på grund av svenskvapenexport ska exporten inte tillåtas.Vi ska också komma ihåg att det här inte är en sidofråga. Vi vet attExportkreditnämnden och faktiskt satsar många tiotalsmiljarder kronor till stöd för svensk vapenexport. Det kan nog intevara menat, tror jag, om vi ska få en politik som ska inkludera allapolitikområden mot fattigdom, att den svenska statens medel ändå användsmed för att faktiskt skapa fattigdom.Vi menar att det är en trovärdighetsfråga att vi får en förändringinom just vapenexportpolitiken inom de här institutionerna om den nyapolitiken ska ha trovärdighet.Ulf , Svensk Projektexport: Svensk Projektexport består aven stor grupp exporterande företag, både mindre och kanske framför alltstörre inom väldigt många olika näringsgrenar. Det är en helt frivilligsammanslutning, och här finns representanter för telekom, vatten, miljö,transporter, energi, byggande och mycket annat, även jordbruk. Vi hardeltagit ganska intensivt i och lagt en hel delsynpunkter där i olika sammanhang. Vi har också skrivit ett ganskaomfattande remissvar.Frågan som vi fick var väl egentligen om vi tror att den nya propositionenkommer att leda till en effektivare fattigdomsbekämpning. Vi har dåfrån näringslivet och den här gruppen lite svårt att förstå detta: Omman internationellt sätter upp ett mål att till 2015 halvera fattigdomenså tycker vi inte att det praktiskt avspeglar sig i den här propositionen.Ska man halvera fattigdomen och man inte bara stirrar sig blind på vadsom har hänt i exempelvis , där utvecklingen kanske i någon månförrycker statistiken i dess helhet när man tar med exempelvis afrikanskaländer där utvecklingen har gått tillbaka, anser vi inomnäringslivet att det krävs helt andra krafttag om man ska minska fattigdomeni många länder, och det tycker vi inte avspeglar sig här.Svensk Projektexport-gruppen består av människor som är uteoch utvecklar projekt i fattiga länder i hela världen och har gjort såi många decennier. Här finns en djup kunskap och en bred erfarenhet.Det vi upplever i fattiga länder är precis det vi upplever här: Det ärplånboksfrågorna som är de allra viktigaste - att kunna köpa mat fördagen. Vi ser i svenska tidningar en liknande diskussion även i Sverige.Man höjer skatten någonstans, man höjer en avgift någonstans, och detblir direkt plånboksfrågor. Vi tycker att det saknas en praktisk insiktom att den fattiga människan i ett fattigt land har samma problematik:att få råd att köpa mat för dagen till sin familj.Därför anser vi att den ekonomiska utvecklingen är det absolut grundläggandeoch borde ägnas mycket större utrymme i propositionen. Vi skulle viljauppmana ledamöter att kanske inte införa för mycket detaljeri det här förslaget, för då kanske det över huvud taget inte kan tashär , men att man i fortsättningen verkligen bevakar attfattigdomsmålet är det övergripande målet, och det förtjänar en heltannan uppmärksamhet.Det finns en övertro på multilaterala insatser jämfört med bilateralainsatser. När vi ser vad exempelvis administration kostaroch jämför med det vad Sidas administration kostar har vi sett siffrorpå att administration går upp till åtminstone , medanSidas administration ligger på . är det skattebetalarnas pengarvi talar om. Det betyder att en bilateral insats från Sida alltså ärfyra gånger mer effektiv i mottagarlandet än när administreraroch hanterar ett projekt - för att inte tala om vilken tid det tar medhantering genom multilaterala instanser jämfört med en bilateral hantering.Det var några synpunkter.Stina , : är enkonsultföretagsorganisation. Man skulle kunna säga att vi är en av de aktörersom finns för det praktiska genomförandet av insatser på utvecklingsområdet.Vi är alltså privata företag, men vi har jobbat länge med biståndsfrågoroch utvecklingsfrågor. Vi är också tematiskt helt skilda åt. Det finnsföretag som jobbar med till exempel jämställdhetsfrågor enbart,organisationsfrågor, miljöteknik, elektrifiering och vattenfrågor. Självarbetar jag i ett företag som jobbar med användning av naturresurseroch miljöfrågor. Hur många vi är, om vi finns och hur duktiga vi ärberor naturligtvis mycket på oss själva, men det beror också på vilkenmarknad som finns och efterfrågan på våra tjänster. En av de marknaderna,och en viktig sådan, är naturligtvis Sida.Vi tycker att det är viktigt att Sida i större utsträckning än nu sertill att de insatser som man vill genomföra sker genom konkurrensupphandling.Jag tror att konkurrensupphandlingen som metod är en bra metod för attfå till stånd utveckling och nytänkande i biståndet. Det är nämligen såatt i ett upphandlingsögonblick och i en upphandlingsprocess så sätterflera grupperingar sig och kliar sina huvuden, tänker hur de ska läggaupp den här insatsen, vilka resurser som ska gå in för att nå målet -jag pratar då om ekonomiska resurser men också rätt personer och rättplats - och så vidare.Den här processen innebär att Sida har möjlighet att välja det bästaförslaget. Man har också möjlighet att i en ny process senareeller någon annanstans välja andra.Det är så vi överlever.