bet · GQ01BoU1 · 2003-01-01 00:00:00 — Även förslaget i partimotion Sf336 (v) utgör en av många åtgärder i ett samlat program för ökad integration. I motionen förordas bl.a. att de boendes makt över den egna bostaden och bostadsområdet skall öka i syfte att bryta segregationen och öka integrationen - yrkande 17. Med anledning av vad som i motionerna föreslagits om åtgärder för att öka boendeintegrationen vill utskottet anföra följande. Utskottet delar motionärernas uppfattning om vikten av att på olika sätt motarbeta segregation i boendet liksom i samhällslivet i övrigt. Det måste var en självklarhet för hela samhället att ta ett ansvar för att motverka segregationen. Ett framgångsrikt arbete mot segregation förutsätter, som framhålls i motionerna, ett brett spektrum av åtgärder. Det bör därför betonas att även om bostadspolitiken och olika bostadspolitiska insatser påtagligt kan medverka till en ökad integration måste en rad andra åtgärder vidtas för att nå bestående framgång i arbetet mot segregation. I det mål för bostadsförsörjningen som regeringen redovisar i budgetpropositionen ingår också att det skall bidra till minskad segregation i boendet. Det innebär att frågan måste ägnas stor uppmärksamhet i såväl den fysiska planeringen som i kommunernas arbete med bostadsförsörjningsplaneringen i övrigt. Ett naturligt inslag i detta arbete är att slå vakt om en blandning av upplåtelseformer. Det gäller exempelvis att behålla ett utbud av hyresbostäder med rimliga boendekostnader i områden som annars riskerar att snabbt få ett ensidigt befolkningsunderlag. Utskottet delar även bedömningen att ett framgångsrikt arbete för att bryta segregationen förutsätter att lokala initiativ tas till vara. Detta är också en av utgångspunkterna i arbete med att förverkliga den nationella storstadspolitikens mål. Delegationen har bl.a. till uppgift att genom lokala utvecklingsavtal verka för en långsiktigt hållbar tillväxt och bryta segregationen i utsatta områden. Insatserna sker i dialog med boende och andra verksamma i dessa områden. Sammanfattningsvis ser bostadsutskottet inte skäl att rikta några invändningar mot de relativt allmänt formulerade synpunkter på vikten av att verka för boendeintegration som förs fram i de aktuella motionerna. Flera av de förslag som förs fram är dessutom i lika hög grad inriktade mot bostadspolitiken som sådan, förslag som utskottet tagit ställning till ovan. Ett tillkännagivande till regeringen kan med denna utgångspunkt inte anses tjäna något reellt syfte. Det torde stå utom allt tvivel att även regeringen omfattar åsikten att segregationen i boendet måste motverkas med bostadspolitiska och andra tillgängliga medel. Motionerna avstyrks sålunda. Lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar Utskottets förslag i korthet bör avslå motionsförslagen om upphävande respektive omarbetning av lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar. Jämför reservationerna 15 (m, fp, kd, c) och 16 (v). Lagen (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar infördes efter ett riksdagsbeslut (prop. 2000/01:26, bet. 2000/01:BoU2, rskr. 2000/01:91). Vid bostadsutskottets beredning av frågan avgavs gemensamma reservationer (m, kd, c, fp) mot införandet av lagen. Lagen reglerar kommunernas skyldighet att planera för en god bostadsförsörjning. Riktlinjer för bostadsförsörjningen skall antas av kommunfullmäktige. beslutade om en lagändring med krav på att dessa riktlinjer skall antas under varje mandatperiod (prop. 2001/02:58, bet. 2001/02:BoU4, rskr. 2001/02:160). Enligt lagen skall en kommun anordna bostadsförmedling om det behövs för att främja bostadsförsörjningen. Vidare innehåller lagen bestämmelser om köavgift vid bostadsförmedling. Fyra motioner från årets allmänna motionstid tar upp frågor om den aktuella lagen. Ett upphävande av hela lagen föreslås i motion Bo291 (kd) yrkande 15. Enligt motionen slås kommunernas ansvar på det bostadspolitiska området primärt fast i kommunallagen, samt socialtjänstlagen. Enligt motion Bo255 (v) är lagen i sin nuvarande utformning otydlig och otillräcklig. Lagen bör därför omarbetas i sin helhet med inriktningen att den skall bli en lag för övergripande boendeplanering. Det innebär bl.a. att krav skall ställas på att kommunerna upprättar särskilda boendeplaneringsprogram som antas av kommunfullmäktige minst en gång per mandatperiod. Kommunen skall också samråda med andra kommuner som berörs av planeringen i syfte att skapa regional samordning. bör därför anta ett i motionen framlagt förslag till ändring i 1 § med denna innebörd - yrkande 1. I andra hand bör begära att regeringen lägger fram ett förslag till motsvarande lagändring - yrkande 2. Vidare föreslås att det skall vara obligatoriskt för en kommun att anordna bostadsförmedling. Regeringen skall dock kunna bevilja dispens från detta krav om särskilda skäl föreligger. föreslås anta en ändring i 3 § med denna innebörd - yrkande 3. I andra hand bör begära att regeringen lägger fram ett förslag till motsvarande lagändring - yrkande 4. En ändring av reglerna för köavgift i 4 § föreslås - yrkande 5 - med ett andrahandsyrkande om begäran om förslag i samma fråga - yrkande 6. Innebörden av de förordade förändringarna är att den förmedlingsavgift som enligt hyreslagen får tas ut skall reduceras med ett belopp motsvarande köavgiften. Slutligen föreslås att 5 § formuleras så att en kommun skall vara skyldig att lämna uppgifter till minst en gång per mandatperiod om kommunernas boendeplanering - yrkande 7 med andrahandsyrkande i yrkande 8. När det gäller innehållet i de förordade boendeplaneringsprogrammen innebär förslaget i motionen bl.a. att miljökvalitetsmålen skall beaktas - yrkande 9, ekologisk hållbarhet skall utgöra en grund - yrkande 10 samt frågor om nyproduktion och ombyggnad, förändringar i service, infrastruktur och omgivande miljö m.m. skall behandlas - yrkande 11. Även i partimotioner Sf336 yrkandena 18 och 19 samt So363 yrkandena 8 och 10 läggs förslag fram som ansluter till vissa av förslagen i motion Bo255 (v). anför följande om de aktuella förslagen om lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar. beslut om att införa en särskild lag om kommunernas bostadsförsörjningsansvar togs i syfte att klart formulera och understryka det kommunala ansvaret att främja en god bostadsförsörjning för alla i kommunen. Kommunernas ansvar på området regleras även genom andra lagar som kommunallagen, socialtjänstlagen samt . Utvecklingen på bostadsmarknaden hade emellertid påvisat behovet av en särskild reglering. Enligt utskottets mening kvarstår detta behov oförändrat. Det är därför inte aktuellt att, som förordas i motion Bo291 (kd), överväga en avveckling av lagen. Vad sedan gäller de aktuella motionerna (v) har utskottet förståelse för de motiv som lett fram till förslagen till en omarbetning av lagen. Det är givetvis angeläget att kommunernas arbete med bostadsförsörjningsplaneringen ges en utformning och inriktning som väl svarar mot olika behov. Formerna för bostadsförsörjningsplaneringen bör emellertid kunna skilja sig mellan kommunerna. En storstadskommun med bostadsbrist har behov av en annan typ av planering än en kommun med bostadsöverskott. Däremot är det nödvändigt att bostadsförsörjningsfrågorna regelbundet tas upp för beredning och politiskt ställningstagande oavsett de skilda förutsättningar som råder. Detta var också skälet till den lagändring som beslutade om och som innebär att riktlinjer för bostadsförsörjningen skall antas av kommunfullmäktige under varje mandatperiod. I fråga om förslagen om obligatorisk bostadsförmedling med dispensmöjlighet konstaterade utskottet när ett motsvarande förslag behandlades (bet. 2001/02:BoU13 s. 24) att det inte finns någon principiell skillnad mellan den nuvarande och den föreslagna ordningen. I båda fallen förutsätts regeringen kunna ta ställning till behovet av bostadsförmedling. I det ena fallet har regeringen att överväga om det finns skäl att förelägga en kommun att ordna bostadsförmedling och i det andra att ta ställning till ansökningar om dispens. Utskottet tog vid samma tillfälle ställning till förslaget om köavgiften och anförde bl.a. följande: Det motionärerna förespråkar, nämligen att den som erhåller bostad skulle få något som motsvarar en återbetalning av erlagda köavgifter, skulle under förutsättning att förmedlingen totalt sett skall ge ett nollresultat kräva att de bostadssökande som ännu inte har erhållit någon bostad får höjda avgifter. Vad utskottet anfört om den föreslagna omarbetningen av lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar leder fram till slutsatsen att ytterligare erfarenheter måste vinnas innan ställning tas till behovet av en eventuell omarbetning i olika avseenden. Lagen har varit i kraft i mindre än och den omnämnda skärpningen av lagen trädde i kraft så sent som . De kommuner som har ett behov av att bättre styra upp sitt arbete med bostadsförsörjningsfrågorna måste ges att finna de rätta formerna för detta. Inte minst det genomförda valet har i många kommuner givit nya förutsättningar på detta område. Det finns dock all anledning att noga följa lagens tillämpning i kommunernas praktiska arbete. Skulle en sådan uppföljning visa att intentionerna bakom lagen inte förverkligas kommer utskottet att ta upp frågan till nya överväganden. Med hänvisning till det anförda avstyrker bostadsutskottet motionerna Bo255 (v), Bo291 (kd) yrkande 15, Sf336 (v) yrkandena 18 och 19 samt So363 (v) yrkandena 8 och 10. Utskottets förslag i korthet anta regeringens förslag till ändring i lagen (2002:102) om allmännyttiga bostadsföretag samt avslå motionsförslagen om upphävande av lagen m.m. (bilaga 5), jämför reservation 17 (m, fp, kd, c), avslå motionsförslagen om de kommunala bostadsföretagens roll, jämför reservationerna 18 (m), 19 (fp), 20 (kd) och 21 (c). Ändring i lagen om allmännyttiga bostadsföretag Lagen (2002:102) om allmännyttiga bostadsföretag trädde i kraft efter ett riksdagsbeslut (prop. 2001/02:58, bet. 2001/02:BoU4, rskr. 2001/02:160). Vid bostadsutskottets beredning av frågan avgavs en gemensam reservation (m, kd, c, fp) mot införandet av lagen. Lagen innehåller en definition av allmännyttigt bostadsföretag samt anger förutsättningarna för att bli och förbli ett sådant företag. är enligt lagen ett allmännyttigt bostadsföretag som en kommun har det bestämmande inflytandet över. Lagen innehåller också bestämmelser om tillståndsplikt vid överlåtelse av fast egendom samt aktier och andelar i kommunala bostadsföretag. I denna del ersatte lagen en tidsbegränsad lagstiftning på området (den s.k. stopplagen). Regeringen föreslår i budgetpropositionen en lagändring med innebörden att en regel med undantag från tillståndsplikten införs för överlåtelser i vissa fall. Lagförslaget är intaget som bilaga 4 till detta betänkande. Förslaget innebär att tillstånd inte skall krävas för överlåtelser av fastigheter eller aktier i de fall överlåtelserna ingår som en del i ett avtal mellan Bostadsdelegationen eller och en kommun. Enligt nu gällande regler har regeringen möjlighet att medge undantag från kravet på tillstånd om det finns synnerliga skäl. För att förenkla och rationalisera det arbete som och berörda kommuner skall bedriva med anledning av de avtal som träffas bedömer regeringen att det är angeläget att tillståndskravet i dessa särskilda fall undanröjs. I propositionen framhålls att de överlåtelser som kan bli aktuella med anledning av dessa avtal har till syfte att hantera problematiken med övertaliga lägenheter för att därmed ge de kommunala bostadsföretagen långsiktigt hållbara ekonomiska förutsättningar, stärka kommu-ner-nas ekonomi och säkerställa att de även framgent mäktar med att axla sitt bostadsförsörjnings-ansvar. De skäl som motiverar en tillståndsplikt gör sig enligt regeringens uppfattning inte gällande i dessa fall. Detsamma gäller för de överlåtelser som följer av avtal som tidigare ingåtts av Bostads-delegationen. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft . Förslag läggs i flera motioner fram om upphävande av hela eller delar av lagen om allmännyttiga bostadsföretag. I motion Bo291 (kd) yrkande 1 föreslås att regeringens förslag till lagändring skall avslås av . I samma motion, yrkande 14, föreslås att lagen om allmännyttiga bostadsföretag skall upphävas. Enligt motionen är lagens enda syfte att öka det statliga inflytandet över kommunernas bostadsförsörjningsansvar. Motionärerna anser att detta ansvar tillräckligt framgår av kommunallagen, socialtjänstlagen samt . Även i motion Bo238 (m) yrkande 16 föreslås ett upphävande av lagen om allmännyttiga bostadsföretag. Enligt motionens yrkande 15 bör också gällande bestämmelser enligt den s.k. stopplagen (SFS 1999:608) upphävas. I motionen hänvisas bl.a. till den kommunala självstyrelsen och vikten av att varje kommun själv får avgöra hur det bostadspolitiska ansvaret skall tas. Ytterligare två motioner innehåller yrkanden som får förstås som förslag om upphävande av hela eller delar av lagen om allmännyttiga bostadsföretag. Enligt partimotion Bo267 yrkande 22 bör fatta beslut om att avskaffa tillståndsplikten vid överlåtelse av vissa allmännyttiga bostadsföretag. Motionärerna framhåller bl.a. den kommunala självstyrelsen och behovet av skräddarsydda lösningar i olika delar av landet. I motion Fi284 (kd) yrkande 5 föreslås göra ett tillkännagivande om att kommunala utförsäljningar av bostadsbolag inte skall motverkas från statligt håll. vill inledningsvis framhålla att någon avveckling av hela eller delar av lagen om allmännyttiga bostadsföretag givetvis inte är aktuell. Lagen syftar till att slå vakt om den särskilda ställning som de allmännyttiga bostadsföretagen har i den svenska bostadspolitiken. Behovet av en lagstiftning som skyddar det gemensamma bostadskapital som byggts upp framstod som alltmer uppenbart . Efter en temporär lösning med den s.k. stopplagen har en riksdagsmajoritet ställt sig bakom en lagstiftning som långsiktigt skall kunna reglera överlåtelser i dessa fall. Med denna motivering avstyrker utskottet samtliga aktuella motionsyrkanden. Regeringens lagförslag innebär att tillståndsplikten tas bort i vissa särskilda fall. delar regeringens bedömning att i princip samtliga aktuella fall med stor sannolikhet ändå skulle beviljats dispens från tillståndskravet. Det förefaller mot den bakgrunden som rationellt att ändra lagen på det sätt som regeringen förordar. Lagförslaget tillstyrks således. De kommunala bostadsföretagens roll Två motioner innehåller förslag om villkoren för kommunala bostadsföretag som inte kan sägas vara direkt kopplade till den ovan behandlade lagen. föreslår i sin partimotion Bo290 yrkande 12 att i ett tillkännagivande till regeringen om de kommunala bostadsbolagen skall framhålla behovet av att minska kommunernas roll som fastighetsägare. Enligt motionärerna har de bostadspolitiska målen felaktigt kommit att förknippas med särställningen för dessa bolag. Det finns flera skäl att sälja en större eller mindre del av det kommunala bostadsinnehavet. Kommunerna skall enligt motionen inte ägna sig åt affärsverksamhet. terna eller till privata fastighetsägare bör erbjudas men nya lösningar med fristående stiftelser under samhällelig reglering bör också prövas. I motion Bo301 (m) föreslås att en utredning genomförs om hur allmännyttans bostäder skall kunna överföras till de boende. Enligt motionen bör regeringen tillsätta en utredning som skall föreslå hur en förmögenhetsöverföring från kommunala bolag till enskilda människor kan genomföras. vill med anledning av vad som anförs i de aktuella motionerna understryka att de allmännyttiga bostadsföretagens verksamhet inte kan jämställas med annan typ av affärsverksamhet. För dessa företag får inte de affärsmässiga kraven vara överordnade företagens primära bostadssociala uppgift. Detta kommer bl.a. till uttryck i bestämmelserna i lagen om allmännyttiga bostadsföretag om att dessa bostadsföretag måste drivas utan vinstsyfte. Inte heller delar utskottet motionärernas uppfattning att de allmännyttiga bostadsföretagen saknar betydelse i arbetet med att uppfylla det bostadspolitiska målet. har ovan ställt sig bakom en delvis ny formulering av detta mål. Det är utskottets uppfattning att de allmännyttiga företagen är ett av de viktigaste medlen för att uppfylla detta mål. Det gäller för i princip alla delar av målet, dvs. både kravet på goda bostäder till rimliga kostnader och de delar som är inriktade på bebyggelsemiljön. En förutsättning för att det allmännyttiga bostadsbeståndet även i fortsättningen skall kunna bidra till måluppfyllelsen är givetvis att det inte säljs ut i stor skala. Motionerna Bo290 (fp) yrkande 12 och Bo301 (m) avstyrks av bostadsutskottet. Statlig kreditgaranti för lån till bostadsinvesteringar Utskottets förslag i korthet godkänna regeringens förslag om kreditgaranti för avlösen av kommunala borgensåtaganden, lämna det av regeringen begärda bemyndigandet avseende kreditgarantier i obeståndshanteringen, lämna det av regeringen begärda bemyndigandet avseende kreditgarantier för lån till kommunala bostadsföretag och avslå motstående motionsförslag, jämför reservationerna 22 (m, fp, kd) och 23 (c) samt det särskilda yttrandet 4 (kd), lämna det av regeringen begärda bemyndigandet avseende kreditgarantier för lån till kooperativa hyresrättsföreningar och avslå ett motstående motionsförslag, jämför reservation 24 (m), avslå ett motionsförslag om pantsäkerhet vid kreditgaranti i vissa fall. () utfärdar kreditgarantier för lån till bostadsinvesteringar affärsmässigt inom ramen för de fastlagda bo-stadspolitiska Garantiverksamheten är indelad i sex verksam-hetsgrenar: Äldre garantier, Nya garantier, Kre-ditgarantier för avlösen av kommunala borgensåtaganden, Kreditgarantier för kommunala bostadsföretag, Kreditgarantier för lån till koo-perativa hyresrättsföreningar samt Kreditgaran-tier för vissa kommunala åtaganden för boendet. Finansieringen av verksamhetsgrenen Nya ga-rantier sker helt utanför statsbudgeten . Detta resultatområde finansieras genom avgifter som skall täcka både garantiverksamhe-ten och förvaltningskostnaderna. I budgetpropositionen lägger regeringen fram fyra förslag till riksdagsbeslut som avser systemet med statliga kreditgarantier från BKN. tar först upp de två förslag som inte har mött några invändningar i motioner eller vid utskottets beredning av ärendet. Kreditgaranti för avlösen av kommunala borgensåtaganden föreslås godkänna att regeringen får besluta om en rörlig kredit i intill ett belopp på för hanteringen av de kreditgarantier som utfärdats och utfärdas för avlösen av kommunala borgensåtaganden. Regeringen har ett bemyndigande att utfärda kreditgarantier med det aktuella syftet. Förslaget innebär i korthet att formerna för att täcka eventuella kostnader för dessa garantier ändras. Den hit-tillsvarande ordningen innebär att de belopp som bedöms nödvändiga för att täcka framtida förluster på kreditgarantierna sätts av på en särskild post under anslaget 91:2 på statsbudgeten. Den föreslagna ordningen innebär att BKN skall ta ut en avgift som täcker kostnaden för garantin. Avgifterna place-ras på särskilt räntekonto i . Detta konto belastas vid infrianden i garanti-verksamheten. Även redan utfärdade garantier skall hanteras på detta sätt. Som framgått ovan har detta förslag inte mött några invändningar vid beredningen av ärendet. tillstyrker således regeringens förslag i denna del. föreslås ge regeringen ett bemyndigande att intill ett belopp på högst ställa ut kreditgarantier i obeståndshanteringen så att en ny långivare kan lämna ett lika stort bottenlån som den tidigare långivaren. Förslaget innebär enligt propositionen att BKN ges bättre möjlighet att begränsa de sammanlagda kostnaderna för administration och ersättningar. Inte heller detta förslag har mött invändningar. anser att bör ge regeringen det begärda bemyndigandet. Utskottet övergår nu till att behandla de två regeringsförslag om kreditgarantiverksamheten som mött invändningar i motioner. Kreditgarantier för lån till kommunala bostadsföretag föreslås ge regeringen ett bemyndigande att ställa ut kreditgarantier för lån till kommunala bo-stadsföretag intill ett belopp om högst inklusive tidigare gjorda åtaganden. Garantierna får motsvara högst av det bokförda värdet på ett företags fastigheter när garantiavtalet träffas. Förslaget innebär att ramen för denna form av kreditgaranti blir densamma som för . I två motioner föreslås att regeringens förslag om bemyndigande i denna del skall avslås av . Ett sådant förslag läggs fram i motion Bo297 (m) yrkande 20. Enligt motionen bör statens ekonomiska risktagande minimeras. Detta avslagsyrkande liksom motsvarande yrkande i motion Bo291 (kd) yrkande 3 bör även ses mot bakgrund av de i samma motioner framlagda förslagen om en avveckling av den nuvarande ordningen för statligt stöd till omstrukturering av kommunala bostadsbolag. Dessa förslag har utskottet behandlat i avsnittet om anslagsfördelningen inom utgiftsområde 18. I enlighet med det tidigare behandlade förslaget i motion Bo291 (kd) om ett anslag för en alternativ ordning för stöd till kommuner med bostadsöverskott föreslås i motionens yrkande 4 att skall ge ett bemyndigande för kreditgarantier enligt denna ordning. beslutade under föregående om formerna för ett fortsatt statligt stöd till omstrukturering av kommunala bostadsföretag. I detta beslut, som tog med anledning av förslag i den ekonomiska vårpropositionen (prop. 2001/02:100, bet. 2001/02:FiU21, yttr. 2001/02:BoU5y, rskr. 2001/02:326), ingick även ett bemyndigande för regeringen att ställa ut kreditgarantier till motsvarande ändamål och intill samma belopp som i det nu aktuella förslaget. finner inte skäl att ompröva tidigare ställningstagande och föreslår därför att regeringen ges ett bemyndigande även för . Vad gäller förslaget i kd-motionen om ett alternativt bemyndigande utgår det från en ordning för omstruktureringsverksamheten som bostadsutskottet redan avstyrkt i ett tidigare avsnitt. De nu aktuella motionsförslagen avstyrks. Kreditgarantier för lån till kooperativa hyresrättsföreningar Regeringen begär i budgetpropositionen ett bemyndigande att ställa ut kreditgarantier för lån som kooperativa hyres-rättsföreningar tar upp för nybyggnation eller förvärv av fastigheter för ombildning till koope-rativ hyresrätt intill ett belopp om högst inklusive tidigare gjorda åtaganden. Garantierna får motsvara högst av en fastighets marknadsvärde när ga-rantiavtalet träffas. Förslaget innebär att ramen för denna form av kreditgaranti blir densamma som . Enligt motion Bo297 (m) yrkande 21 bör detta förslag avslås av . Motionärerna anser att särskilda villkor för upplåtelseformen kooperativ hyresrätt inte bör införas. Samma förutsättningar måste gälla oavsett upplåtelseform. Även för detta ändamål har redan givit regeringen ett motsvarande bemyndigande . Enligt bostadsutskottets mening saknas det skäl för ändrat ställningstagande inför nästkommande år. Utskottet vill här erinra om att regelsystemet för den nya upplåtelseformen kooperativ hyresrätt infördes efter ett riksdagsbeslut i bred enighet . Det finns två typer av föreningar, dels enligt en hyresmodell där föreningen hyr lägenheterna av en fastighetsägare, dels enligt en ägarmodell där föreningen äger det hus där lägenheterna finns. Utskottet finner det angeläget att genom de aktuella kreditgarantierna underlätta bildandet också av den senare typen av förening. Regeringen bör således ges det begärda bemyndigandet. Utskottet avstyrker därmed motion Bo297 (m) yrkande 21. behandlar avslutningsvis ytterligare ett motionsförslag som gäller kreditgarantier för lån till kooperativa hyresrättsföreningar. Pantsäkerhet vid kreditgaranti i vissa fall I motion Bo315 (s) föreslås att reglerna om pantsäkerhet för lån till kooperativa hyresrättsföreningar med statlig kreditgaranti ändras.