bet · GQ01LU16 · 2003-04-15 00:00:00 — SammanfattningI betänkandet behandlar utskottet 19 motionsyrkandenfrån allmänna motionstiden i olikaimmaterialrättsliga frågor. Yrkandena gällerfrämjande av patent, patentintrångsförsäkring,bruksmodellskydd, datorrelaterade uppfinningar,upphovsrättsligt skydd, upphovsrätt ianställningsförhållanden, ersättning för kopiering,ersättning till , statens engagemang i ,följerätt och s.k. arenarätt.Utskottet föreslår att skall avslåsamtliga motionsyrkanden och hänvisar främst tilltidigare ställningstaganden från sidasamt pågående arbete på såväl nationell sominternationell nivå.Till betänkandet har fogats fyra reservationer ochett särskilt yttrande.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Främjande av patentRiksdagen avslår motionerna 2002/03:L250yrkandena 24 och 2002/03: N396 yrkandena 24 och25.2. PatentintrångsförsäkringRiksdagen avslår motionerna 2002/03:L250yrkande 5 och 2002/03: L329.3. BruksmodellskyddRiksdagen avslår motionerna 2002/03:L301 och2002/03:Sk258 yrkande 2.4. Datorrelaterade uppfinningarRiksdagen avslår motion 2002/03:L312 yrkande 3.5. Upphovsrättsligt skyddRiksdagen avslår motion 2002/03:Kr264 yrkande5.6. Upphovsrätt i anställningsförhållandenRiksdagen avslår motion 2002/03:L259.7. Ersättning för kopieringRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Kr336yrkande 10 och 2002/03: Kr370 yrkande 19.Reservation 1 (kd)8. Ersättning till STIMRiksdagen avslår motion 2002/03:L209 yrkande 1.Reservation 2 (c)9. Statens engagemang i STIMRiksdagen avslår motion 2002/03:L209 yrkande 2.Reservation 3 (m, c)10. FöljerättRiksdagen avslår motion 2002/03:Kr372 yrkande28.11. ArenarättRiksdagen avslår motionerna 2002/03:L285 och2002/03:Kr297 yrkande 3.Reservation 4 (m, kd)den 15 april 2003På lagutskottets vägnarInger RenéFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: IngerRené (m), (), (), (), (), HilleviLarsson (s), (), (), (), (), RezeneTesfazion (s), (), AnneliSärnblad Stoors (s), (), NiclasLindberg (s), () och AnnikaQarlsson (c).InledningI betänkandet behandlar utskottet 19 motionsyrkandenfrån allmänna motionstiden i olikaimmaterialrättsliga frågor. Yrkandena gällerfrämjande av patent, patentintrångsförsäkring,bruksmodellskydd, datorrelaterade uppfinningar,upphovsrättsligt skydd, upphovsrätt ianställningsförhållanden, ersättning för kopiering,ersättning till , statens engagemang i ,följerätt och s.k. arenarätt.En förteckning över behandlade motionsförslagfinns i bilaga 1 till betänkandet. Som en allmänbakgrund till motionsspörsmålen kan upplysasföljande.Immaterialrätt är den sammanfattande beteckningenför ett antal olika regler som skyddarintellektuella prestationer och kännetecken motobehörigt utnyttjande. I huvudsak innebär de olikaimmaterialrättsliga reglerna både i och iandra länder att den som skapat en skyddad produkteller utfört en skyddad prestation har ensamrätt attdra ekonomisk nytta av produkten eller prestationen.Ensamrätten kan avse olika slags utnyttjanden, såsomtillverkning, försäljning eller uthyrning, ochrättighetshavaren kontrollerar i princip allanvändning av skyddsobjektet.Immaterialrätten brukar delas in i upphovsrätt ochindustriellt rättsskydd. Till det industriellarättsskyddet hör patenträtt, känneteckensrätt,mönsterrätt och växtförädlarrätt. Patenträtt gällerför nya uppfinningar som kan utnyttjas industriellt.Känneteckensrätt brukar användas som en övergripandebeteckning för varumärkesrätten, firmarätten ochandra rättsskydd för individualiseringsmedel.Mönsterskydd gäller utseendet (designen) på enprodukt, antingen det betingas av estetiska skäleller nyttoskäl. Växtförädlarrätt skyddar nyaväxtsorter som skapas genom förädling eller på annatsätt.Mellan upphovsrätten och det industriellarättsskyddet finns två grundläggande skillnader. Denena är att upphovsrätten skyddar det sätt på vilketen idé omsatts i verkligheten och inte själva idén.Patentskydd, skydd för varumärken, mönsterskydd ochväxtförädlarrätt skyddar däremot idén som sådan. Denandra skillnaden är att upphovsrätt uppkommer såfort den skyddade prestationen utförts, medanpatent-, mönster- och växtförädlarrätt i principförutsätter ett registreringsförfarande. Varumärkenintar en särställning genom att skydd kan uppkommabåde genom registrering och genom faktiskanvändning.Den ensamrätt som följer med detimmaterialrättsliga skyddet är tidsbegränsad. Enligtreglerna i gäller upphovsrätten under 70 årräknat från upphovsmannens död eller beträffandevissa prestationer under från det attprestationen utfördes. Patentskyddet räknas från dendag ansökan görs om registrering. I sträckersig skyddstiden . För läkemedelfinns möjlighet till tilläggsskydd. Mönsterskyddeträknas också från ansökningsdagen och gäller under 5år, men tiden kan förlängas upp till . När detgäller växtförädlarrätt är skyddstiden utomför potatis, vin och träd där skyddstiden är 30 år.Varumärken har en i princip obegränsad skyddstid sålänge de används. En registrering gäller dock baraunder men kan förnyas ett obegränsat antalgånger.Ensamrätten kan också vara inskränkt på olikasätt. Särskilt på det upphovsrättsliga området finnsdet åtskilliga regler som begränsar upphovsmannensensamrätt. Ett exempel på en sådan inskränkning äratt privatpersoner som huvudregel har rätt attkopiera skyddade verk för enskilt bruk.Den som utan rättighetshavarens samtycke vidtarnågon åtgärd som omfattas av ensamrätten begår ettimmaterialrättsligt intrång. Ett system av olikasanktioner av såväl straffrättslig som civilrättsligkaraktär skyddar ensamrätterna mot intrång. Vidarekan en domstol besluta om vissa skyddsåtgärder ochsäkerhetsåtgärder.De svenska bestämmelserna på detimmaterialrättsliga området finns i lagen (1960:729)om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk,lagen (1992:1685) om skydd för kretsmönster förhalvledarprodukter, patentlagen (1967:837),varumärkeslagen (1960:644), kollektivmärkeslagen(1960:645), firmalagen (1974:156),mönsterskyddslagen (1970:485) och växtförädlar-rättslagen (1997:306).Utskottet övergår därmed till att under skildarubriker behandla de olika frågor som haraktualiserats i motionerna.2002/03LU16Utskottets övervägandenFrämjande av patentUtskottets förslag i korthetMotionsyrkanden som innebär vidtagande avåtgärder för att främja patent bör avslås.Utskottet hänvisar till pågående nationelltoch internationellt arbete.BakgrundReglerna i patentlagen (1967:837) innebär att densom gjort en ny uppfinning kan få ensamrätt attutnyttja uppfinningen yrkesmässigt genom patent.Patent kan meddelas på ett förfarande, t.ex. ettnytt produktionssätt, eller på en produkt som sådan,exempelvis ett nytt läkemedel. Som allmännaförutsättningar för patenterbarhet gäller attuppfinningen, förutom att den skall vara ny,väsentligen skall skilja sig från vad som tidigareär känt (uppfinningshöjd) samt att den skall kunnautnyttjas industriellt och vara reproducerbar,vilket innebär att uppfinningen skall ha sådankaraktär att den avsedda effekten med säkerhet kanuppnås vid ett upprepat utövande av uppfinningen.Den ensamrätt att utnyttja en uppfinning sompatentskyddet ger innehavaren är avsedd attstimulera forskning och utvecklingsarbete.Uppfinnare kan räkna med att utankonkurrens kunna marknadsföra uppfinningen eller påannat sätt exploatera den ekonomiskt. Häri liggerockså ett allmänt intresse. Mot de intressen somsålunda bär upp patentskyddet står samhälletsintresse av att det inte skapas ett alltförlångtgående monopol när det gäller att dra nytta aven uppfinning. Ensamrätten har därför begränsats itiden. Vidare finns möjlighet att under vissaförutsättningar genom tvångslicens ge tredje manrätt att, utan hinder av ett patent, mot ersättningtill patenthavaren utnyttja den patentskyddadeuppfinningen. Som exempel kan nämnas möjlighetentill tvångslicens vid underlåtet utövande av enpatenterad uppfinning.Patent söks i hos Patent- ochregistreringsverket (PRV), som granskar varjeansökan som kommer in till myndigheten. Vidgranskningsförfarandet skall utrönas huruvida detföreligger hinder mot bifall till ansökningen medhänsyn till patentlagens bestämmelser. En väsentligdel av granskningen avser frågan om uppfinningen ärny och fyller kravet på uppfinningshöjd. Omförutsättningarna för patent är uppfyllda, dvs. omansökningen är fullständig och PRV gör bedömningenatt det inte finns några hinder mot patent, skallsökanden underrättas om att patent kan meddelas.Sedan sökanden betalat en särskild avgift,meddelandeavgift, skall patentmyndigheten bifallaansökningen och kungöra beslutet. När beslutet harkungjorts är patent meddelat. Därefter vidtar dets.k. invändningsförfarandet då var och en harmöjlighet att göra invändningar mot ett meddelatpatent. Framförda invändningar kan under vissanärmare angivna förutsättningar leda till att ettmeddelat patent upphävs. Förfarandet vid PRV ärganska tidskrävande, och det tar i genomsnittomkring från det att en patentansökan ges intill dess att patent meddelas.Oftast företräds sökanden i patentärenden avombud, om det inte är fråga om ett större företagmed egen patentavdelning. Ett patentombud biståruppfinnaren bl.a. med att formulera ansökan och göraförberedande nyhetsundersökningar. När patent harmeddelats kan patentombudet bistå med att hållapatentet vid liv genom att betala in årsavgifter ochatt hjälpa till med upprättandet av licensavtal m.m.Ett patent som meddelas av nationellpatentmyndighet blir gällande endast i den staten.Något världspatent existerar inte. En uppfinnare somönskar få patentskydd i flera länder måste alltså iprincip söka patent i varje land. I konventionen ompatentsamarbete (, PCT)finns emellertid bestämmelser om s.k. internationellansökan som gör det lättare att ansöka om patent iflera länder . Förfarandet med en sådanansökan innefattar en centraliserad, internationellnyhetsgranskning och en möjlighet till eninternationell, förberedandepatenterbarhetsprövning. För att patent skallmeddelas måste dock en internationell ansökan alltidfullföljas vid den nationella patentmyndigheten,vilken självständigt gör den slutliga prövningenenligt nationell rätt. ratificerade PCT isamband med ikraftträdandet år 1978.Genom den europeiska patentkonventionen (EPC) harvidare skapats en ordning som medger att enpatentansökan kan erhålla patentskydd iflera länder, s.k. europeiskt patent. Sådant patentmeddelas av det europeiska patentverket (EPO),vilket har sitt säte i . Patentkonventionen,som innehåller en fullständig reglering avansökningsförfarandet och förutsättningarna för attfå europeiskt patent samt handläggningsordningen viddet europeiska patentverket, trädde 1977och har tillträtts av och ett flertal andraeuropeiska stater. I den svenska patentlagen har desärskilda regler som föranletts av tillträdet tagitsin. En viss anpassning av de svenska patentreglernatill konventionens bestämmelser har också skett.Ett patent som meddelas av EPO är giltigt i deländer som designerats i ansökningen. Patentet ärdock giltigt enligt respektive lands nationellapatent-rätt. Det är alltså inte fråga om etteuropeiskt patent utan om ett knippe av nationellapatent. Grunderna för att ett patent kan förklarasogiltigt bestäms visserligen i konventionen, men EPCinnefattar inte någon gemensam jurisdiktion förogiltighets- och intrångsfrågor. Det finns alltsåinte några garantier för att meddelade patent bedömslikformigt, och prövningen i domstol kan falla utolika i olika stater.Fördelarna med Europapatentet har ansetts varaflera. Endast en ansökan behöver ges in, ansökangörs på ett enda språk engelska, tyska ellerfranska och kostnaden är lägre än för en ansökansom avser tre separata länder. Systemet har dockenligt mångas mening vissa nackdelar beroende pådess komplexitet och på att kostnaderna trots alltanses för höga. En annan nackdel som framhållits äravsaknaden av en domstol på Europanivå som avgörtvister om patent.Kommissionen lade fram en grönbok ompatentsystemet i med undertiteln genom patent, KOM (97) 314. I grönbokentas frågor upp om hur det nuvarandeEuropapatentsystemet fungerar och redovisas ettarbete inom EPO för att sänka kostnaderna förEuropapatentet. Kommissionen har därvid konstateratatt det finns ett uttalat behov av ett nytt,enhetligt patentsystem som täcker hela gemenskapen.Ett sådant gemenskapspatent måste enligtkommissionen vara billigt, både jämfört med ettamerikanskt patent och i förhållande till etteuropeiskt patent som täcker ett mindre antalstater.I augusti 2000 lade kommissionen fram ett förslagtill förordning om gemenskapspatent, KOM (2000) 412.Avsikten är att möjliggöra för den som gjort enuppfinning att genom en enda ansökan få ett patentsom gäller i hela gemenskapen. Genom förordningenvill man därmed göra det billigare för företag ochenskilda uppfinnare att erhålla patentskydd igemenskapen. Förslaget innebär bl.a. att EPO kommeratt pröva ansökningar om gemenskapspatent enligt deregler som gäller för övriga europeiska patent.Huvuddelen av patentskriften kommer endast attfinnas på det av EPO:s handläggningsspråk (engelska,franska eller tyska) som sökanden har valt. Detbeviljade gemenskapspatentet behöver inte översättasför att bli giltigt. Mål om intrång i och ogiltighetav gemenskapspatent skall endast få prövas av en nyspecialdomstol för immaterialrätt på EG-nivå. Enändring av EG-fördraget har möjliggjortinrättandet av en sådan domstol.De stora tvistefrågorna i förslaget omgemenskapspatent har varit frågan om de nationellapatentverkens roll och frågan om översättning avpatentskrifter. I samband med en rådskonferens den 3mars 2003 träffades en principöverenskommelse ominrättandet av en specialdomstol med domare som ärspecialiserade på patenträtt och bistås av tekniskaexperter. Processen skall föras på det språksvaranden talar men förhör med vittnen får ske påvittnets eget språk. Vidare innebär överenskommelsenatt patentansökan skall göras på engelska, franska,tyska eller ansökarens eget språk och attpatentkraven skall översättas till allamedlemsstaters språk.Patenträttskonventionen (PLT) antogs vid endiplomatkonferens . Den innebär åtagandenom avreglering och viss harmonisering avbestämmelser om formalia kring patentansökningar.Konventionens bestämmelser är med ett undantagminimibestämmelser, dvs. konventionsstaterna harfrihet att tillämpa bestämmelser som är mer liberalaför patentsökande och rättighetsinnehavare än vadsom anges i konventionen. Undantaget från dennaprincip gäller i fråga om vad som skall få krävasför att fastställa en ingivningsdag (filing date)för en ansökan. har signerat konventionensom ännu inte trätt i kraft.MotionernaHenrik S Järrel (m) begär i motion L250 etttillkännagivande om att regeringen bör verka för atthöja patentets rättsliga skydd och status för attskapa goda, konkurrenskraftiga förutsättningar förnäringsverksamhet och företagande (yrkande 2).Motionären konstaterar att det oftast bara är deriktigt stora företagen som har råd att söka, bevakaoch försvara patent. För många enskilda uppfinnareär patentkostnaden hög. Regeringen borde enligtmotionärens uppfattning överväga ett system meddifferentierade patentkostnader samt en förlängningav det s.k. prioritetsåret för att underlätta förden sökande att hitta olika, lämpligasamarbetspartner, för att finna lämpligaproduktions- och finansieringsformer samt för att taställning till om patent skall sökas även i andraländer. I samband med en sådan förlängning ansermotionären att även tiden för offentliggörande avpatent måste utsträckas (yrkande 3). I konsekvensmed vad som yrkats, menar motionären attregeringen på samma sätt bör verka för ändringar iinternationella patentkonventioner (yrkande 4).I motion N396 framför () attriksdagen bör ge regeringen till känna att ett skyddbör ges för uppfinningar frånpatentansökan till dess patent beviljas och att enersättning även skall utgå (yrkande24). Motionären anser också att patentkostnadernamåste sänkas. Regeringen bör därför skyndsamt utredavilka ekonomiska konsekvenser både för innovatöreroch för staten detta skulle få (yrkande 25).Pågående arbeteUnder hölls en diplomatkonferens förrevidering av EPC mellan konventionsstaterna. Denrevisionsakt som antogs innebär att ett stort antalartiklar ändras och att ett antal nya artiklartillkommer. Som exempel på mer betydelsefullaändringar kan nämnas att den europeiskapatentorganisationens förvaltningsråd får behörighetatt revidera stora delar av konventionen för attanpassa konventionstexten till en internationellkonvention eller till EG-lagstiftning på området(artikel 33). Nya artiklar (artiklarna 105ac) harregler om en möjlighet för patenthavaren att efterpatentets beviljande begränsa patentets omfattninggenom ett administrativt förfarande. Genom en nyartikel (112a) har införts ett institut som liknarresning och klagan över domvilla. I en artikel (138[3]) har uttryckligen angivits att patenthavarenskall ha rätt att i en rättegång rörande ogiltighetav patentet begränsa patentet genom ändring avpatentkraven. har signerat revisionsakten.I syfte att minska kostnaden för att erhålla etteuropeiskt patent tillsatte konventionsstaterna tillEPC vid en regeringskonferens enarbetsgrupp (Working Party on Cost Reduction, WPR).Arbetsgruppens huvuduppgift var att ta fram ettförslag för att minska översättningskostnaderna.Arbetsgruppen enades om ett förslag till enöverenskommelse om tillämpning av artikel 65 EPC.Texten till denna antogs vid en regeringskonferens iLondon och är öppen för dekonventionsstater som vill ansluta sig. Den innebäri korthet följande. De konventionsstater som harnågot av det europeiska patentverketshandläggningsspråk som ett av sina officiella språkavstår genom överenskommelsen från att ifortsättningen kräva översättning av patentskriftenför att patentet skall bli giltigt. Sådanakonventionsstater som inte har ett officiellt språksom också är handläggningsspråk i det europeiskapatentverket skall peka ut ett av de trehandläggningsspråken och avstå från översättningtill ett nationellt språk om patentskriften finns pådet utpekade språket. Även i fall när patentskriftenfinns på detta språk har dessa stater alltjämt rättatt kräva översättning av patentkraven till ett avsina officiella nationella språk. harsignerat överenskommelsen.I en framställning till år1996 framförde ()vissa önskemål om ändringar i patentlagen. Ettförslag är att en särskild avgift skall införas fören tredje man som gör invändning mot ett meddelatpatent. Därigenom skulle enligt verket antaletmindre seriösa invändningar sjunka. I sammanhangetkan nämnas att det i artikel 99 (1) EPC ställs kravpå en särskild invändningsavgift.Mot bakgrund av vad som ovan redovisats harregeringen tillkallat en särskild utredare meduppdrag att ta fram ett underlag för bedömning av omSverige bör tillträda de tre internationellaöverenskommelserna på patentområdet samt ge ettförslag till ställningstagande avseende om tillträdeskall ske. Utredaren skall även lägga fram förslagtill de lagändringar som behövs för att dessainstrument skall kunna tillträdas och förslag tillandra lagändringar som på grund av anknytning tilltillträdet bedöms lämpliga. Vidare skall utredarenöverväga några andra immaterialrättsliga frågor somaktualiserats, däribland frågan om en särskildavgift för tredje man som invänder mot ett meddelatpatent. Uppdraget skall enligt ett tilläggsdirektivvara slutfört senast den 1 juli 2003.Tidigare behandlingUtskottet har behandlatmotionsyrkanden om åtgärder för att förbättravillkoren för uppfinnare och innovatörer. I dessasammanhang har utskottet uttryckt att det är viktigtatt uppfinnare och företag förmår att ta till varade fördelar som patentskyddet erbjuder. Vidare harkonstaterats att för företag är patent ett av flerasätt att försäkra sig om att resultaten avsatsningar på forskning och utveckling kantillgodogöras och vidmakthållas. Patent utgör ettsätt att exploatera ny teknik, och när företagen ochsamhället satsar allt större resurser på forskningoch utveckling blir det också mer betydelsefullt attkunna säkra avkastningen på gjorda investeringar. Omvissa uppfinnare och företag inte förmår att ta tillvara de fördelar som patentskyddet erbjuder, fyllerpatentsystemet inte längre sin funktion (se b.la.bet. 1997/98:LU16).Utskottet har inte funnit annat än att det arbetesom har pågått, såväl på Europanivå som nationellt,har bedrivits med en sådan inriktning att arbetethar legat i linje med motionsönskemålen (bet.1998/99:LU14).Utskottets ställningstagandeUtskottet har inte heller nu någon annan uppfattningän motionärerna vad gäller patentets betydelse ochvikten av ett patentsystem med ett effektivtpatentskydd. Mot bakgrund av vad som redogjorts omarbete som pågår såväl nationellt sominternationellt, finner utskottet att det inte ärpåkallat med någon åtgärd från sida medanledning av motionerna. I sammanhanget kan inte nogunderstrykas det ofrånkomliga i att tyngdpunkterna ide svenska aktiviteterna i syfte att främja patentfokuseras på och är beroende av det internationellaarbetet.Med det anförda föreslår utskottet att motionernaL250 yrkandena 24 och N396 yrkandena 24 och 25avslås.PatentintrångsförsäkringUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden ominförande av en patent-intrångsförsäkring.Utskottet redovisar tidigare överväganden ifrågan samt hänvisar till de skärpningar somgjorts inom immaterialrättenlagstiftningsvägen senare år och pågåendearbete inom EU.BakgrundHösten 1996 gav regeringen ochteknikutvecklingsverket () i uppdrag att tafram ett underlag med förutsättningar för ochförslag till utformning av enpatentintrångsförsäkring som bygger på kommersiellagrunder. Uppdraget redovisades irapporten (R 1997:4) Rättsskyddsförsäkring förpatent. Verket redogjorde i rapporten för en modellför en rättsskyddsförsäkring som bygger påkommersiell grund och föreslog lösningar medexpansionsmöjligheter till nordisk och europeisknivå.Regeringen utsåg därefter en särskild förhandlaremed uppdrag att söka få till stånd enöverenskommelse med olika intressenter om bildandeav ett försäkringsbolag för att meddela den aktuellaförsäkringen. Regeringen förklarade sig beredd attskjuta till medel för vissa initialkostnader,förutsatt att det gick att finna finansiärer som varvilliga att bidra till det erforderligaaktiekapitalet.Den särskilde förhandlaren konstaterade den 12februari 1998 i sin redovisning av uppdraget tillregeringen att det då saknades förutsättningar föratt ingå överenskommelser med intressenter förfinansiering och ägande av ett försäkringsbolag somskall tillhandahålla rättsskyddsförsäkring förpatent. Även om många ansåg att det var angelägetatt lösa problemet fanns det enligt rapportenuppenbarligen inte tillräckligt stort intresse hosnågon av de intressenter som har möjlighet,finansiellt och i övrigt, att få till stånd enordning baserad på privat engagemang. En nationelllösning av problemet torde därför, enligt densärskilde förhandlaren, förutsätta ett väsentligtstörre engagemang, bl.a finansiellt, från statenssida, än vad som varit aktuellt enligtförhandlingsuppdraget. Vidare anfördes att det kandiskuteras huruvida det från allmänna utgångspunkterär lämpligt att staten på sådant sätt skulle taansvaret för problemets lösning, och det är ocksåoklart om det vore förenligt med EU:skonkurrensregler. Avslutningsvis angavs i rapportenatt problemet med patentintrång tagits upp på EU-nivå, men att de flesta bedömare ansåg att eneventuell lösning på europeisk nivå låg flera årfram i tiden. Som sin slutsats ansåg den särskildeförhandlaren att i den föreliggandesituationen borde inrikta ansträngningarna på att,tillsammans med övriga intresserade länder, aktivtdriva fram en europeisk lösning av problemet.MotionernaHenrik S Järrel (m) konstaterar i motion L250 att ioch med att patentintrångsförsäkringen upphörde /96 försvann också en ekonomisktrygghetsgaranti för många mindre bemedladeuppfinnare och innovatörer. Trots att vissaansträngningar har gjorts för att hitta en rimligfinansieringsmodell för en sådan försäkring, ansermotionären att statsmakterna i samarbete medbranschföreträdare borde söka avhjälpa dennapåtagliga brist.