bet · GQ01UU10 · 2003-05-22 00:00:00 — Sökanden skall enligtartikel 10.1 i förordningen få tillgångtill en handling antingen genom att få tadel av den på stället eller genom atterhålla en kopia, inklusive en kopia ielektronisk form, om handlingen finns isådan form, i enlighet med sökandensönskemål. Kostnaden för framställning ochutskick av kopior får åläggas sökanden.Avgiften får inte vara högre än denfaktiska kostnaden för att framställa ochskicka kopiorna. Att ta del av enhandling på stället, erhålla kopior påfärre än 20 A4-sidor och att ges direkttillgång i elektronisk form eller viaregistret skall vara kostnadsfritt.Svenska regler om avgifter för att fåut handlingar finns i avgiftsförordningen(1992:191). Förordningen gäller förmyndigheter under regeringen. Myndighetenskall ta ut avgift för kopior av allmännahandlingar och för utskrifter avupptagningar för automatiskdatabehandling, om beställningen omfattartio sidor eller mer. För tio sidor äravgiften , och för varje sidadärutöver . Om det finns särskildaskäl får myndigheten besluta om undantag.Särskilda regler finns också om kostnaderför avskrifter eller utskrifter avljudband. När avgift tas ut, skallmyndigheten ta ut ersättningför portokostnad m.m., om försändelsenväger mer än vad som motsvarar lägstabrevporto.MotionerFrågor om öppenhet tas upp i två motionersom behandlas här.I motion 2002/03:U5 av . (fp) begärs tillkännagivanden omvissa EU-institutioners syn påoffentlighetsfrågorna enligt EU-förordningen 1049/2001 (yrkande 1) och ombehovet av en mer utförlig redovisning avbrister i offentlighetsregler vid EU:sinstitutioner och organ i kommande årsskrivelser (yrkande 2).I motionen anförs att det finns ettantal EU-organ som inte lever upp tillvad medlemsstaterna och EU-parlamentetkommit fram till när det gälleroffentlighets- och sekretessfrågorna inomEU:s förvaltning och domstolar. Denrekommendation som gjorts omoffentlighets- och sekretessregler iövriga EU-organ och institutioner ärenligt motionärerna otydlig när detgäller de krav på offentlighetsprincipm.m. som från svensk sida ses somsärskilt betydelsefulla. Motionärernakritiserar att det inte av regeringensredovisning framgår hur omfattande deavsteg är som olika organ gjort elleravser att göra från förordningensprinciper. Offentlighetsprincipen ochdärtill knutna bestämmelser bör omfattaalla organ inom EU, och det är angelägetatt så mycket som möjligt av den svenskaoffentlighetsprincipstraditionen kommeratt prägla EU:s förvaltning, domstolaroch andra organ. I skrivelsen anges intevilka EU-organ som inte verkar inställdapå att följa rekommendationer omoffentlighetsregler och hur omfattandeavvikelserna är. börfortsättningsvis i de årliga skrivelsernafå en förteckning över samtliga EU-organoch institutioner som har mer inskränktaregler om offentlighet och sekretess änvad som gäller hos parlamentet, rådet ochkommissionen enligt förordningen.Regeringen bör för riksdagenredovisa vilka viktigare förändringar sombehövs i EU-institutionerna för attförbättra förhållandena när det gällerhandlingars offentlighet.I motion 2002/03:U326 av . (c) yrkande 21 begär motionärernaett tillkännagivande om allmänhetens rätttill avgiftsfri tillgång till handlingarpå sitt eget språk hos EU-institutionerna.Tidigare riksdagsbehandlingKonstitutionsutskottet behandlade våren2002 en skrivelse från regeringen (skr.2001/02:110) med redogörelse för arbetetinför och under det svenskaordförandeskapet i EU första halvåret2001 med handlingsoffentlighet i EU:sinstitutioner. I redogörelsen lämnades enhistorisk bakgrund och redovisadesförutsättningarna för förhandlingarnasamt resultatet av dem. Skrivelseninnehöll också en beskrivning avoffentlighetsreglerna för EU:sinstitutioner.Bland annat hänvisades till att detgenom Amsterdamfördraget dels infördes enallmän öppenhetsprincip (artikel 1 andrastycket i ), dels engrundläggande bestämmelse omhandlingsoffentlighet iEuropaparlamentet, rådet och kommissionen(artikel 255 i EG-fördraget, artiklarna28 och 41 i ). I EG-fördragetföreskrevs vidare att allmänna principerför och begränsningar i rätten att ta delav institutionernas handlingar skullefastställas av ochrådet i en rättsakt som skulle gälla föralla tre institutionerna.Rättsakten - den ovan nämndaförordningen (2001/1049/EG) omallmänhetens tillgång tillEuropaparlamentets, rådets ochkommissionens handlingar - antogs den 28maj 2001.Konstitutionsutskottet erinrade i sittbetänkande 2001/02:KU34 över regeringensskrivelse om att utskottet hösten 2000avgett ett yttrande till överkommissionens förslag till förordning(yttr. 2000/01:KU3y) och om att utskotteti yttrandet redogjort för den svenskaoffentlighetsprincipen och för riksdagensuttalanden i ämnet inför och under detsvenska medlemskapet i behandlade ibetänkandet motioner om förbättradöppenhet i EU:s institutioner och enmotion om avgiftsfri tillgång tillhandlingar. Utskottet hänvisade i sittställningstagande bl.a. till enighetenoch uppslutningen bakomoffentlighetsprincipen i dess svenskautformning. Den förordning omhandlingsoffentligheten inom EU somantogs under det svenska ordförandeskapetoch de följdändringar som institutionernabeslutat utgjorde enligt utskottetsmening en god grund för fortsatt arbeteatt vidga öppenheten inom unionen.Utskottet konstaterade att ett fortsattsådant arbete också var regeringensavsikt. Utskottet ansåg att någottillkännagivande inte behövdes.I regeringens skrivelse 2001/02:115EU:s framtidsfrågor framhöll regeringenatt öppenheten är en fråga som kommer attvara avgörande för den legitimitet EU:sinstitutioner har i medborgarnas ögon.Regeringen hänvisade till den under detsvenska ordförandeskapet antagnaförordningen samt till att det i debattendiskuterats bl.a. stärkt yttrandefrihetför EU-tjänstemän och förbättring avmedborgarnas rätt till tillgång tillinstitutionernas handlingar. Som svenskautgångspunkter angavs att verkarför ett regelverk som främjarutvecklandet av en öppenhetskultur inominstitutionerna där tjänstemän ser detsom en naturlig uppgift att svara påfrågor från allmänheten och medier, attstärkt yttrandefrihet för EU-tjänstemänbör fördragsfästas samt att reglerna omhandlingsoffentlighet måste utsträckastill andra EU-institutioner och organ.Den nämnda skrivelsen behandlades avett sammansatt konstitutions- ochutrikesutskott i betänkande 2001/02:KUU2.Öppenhetsfrågor har också behandlats isammansatta konstitutions- ochutrikesutskottets betänkande 2002/03:KUU1Europeiska unionens framtidsfrågor - ettkonstitutionellt fördrag för EU, därutskottet i sina överväganden i avsnittetom grundläggande värderingar ochmålformuleringar uttalar följande.Utskottet noterar att frågorna om EU:svärderingar och mål blivit föremål fören stor mängd ändringsförslag från desvenska ledamöterna, liksom frånledamöter från andra länder. Sådanaändringsförslag som syftar till attbetona öppenhet, jämställdhet ochfrihandel får anses naturliga frånsvenska utgångspunkter. Med detta sagtkan det dock även konstateras att deursprungliga förslagen från konventetspresidium är en god grund för defortsatta diskussionerna. Deförhandlingar inom konventet somkommer att följa kan från svensk sidamed fördel inriktas på ett fortsattarbete för att betona de nämndafrågorna.I sammanhanget vill utskottetsärskilt peka på behovet av ett aktivtsvenskt agerande för öppenhet. DagensEU-fördrag, artikel 1, talar omskapandet av "en allt fastaresammanslutning mellan de europeiskafolken, där besluten skall fattas såöppet och så nära medborgarna sommöjligt". I texten nämns alltsåöppenhetsprincipen redan i artikel 1,således mycket högt prioriterad, ochjämställd med subsidiaritetsprincipen.Det förslag som föreligger ikonventet har däremot helt förbisettöppenhetsprincipen i de 16 inledandeartiklarna, medan subsidiaritetennämns i artiklarna 8.1, 8.3 och 9.2.En befarad negativ effekt av detta äratt det kan tolkas som om öppenhetentar ett steg tillbaka i förhållandetill gällande regler.I avsnittet om principer och befogenheteruttalar sammansatta konstitutions- ochutrikesutskottet följande om öppenheten.Utskottet vill även här uppmärksammaöppenheten. För det fall konventetsförhandlingar visar att det inte finnsacceptans för att skriva in öppenhetsom en grundläggande värdering -vilket utskottet förordar somförstahandslösning - kan ettalternativ vara att formulera dettasom en grundläggande princip,jämställd med de övriga som nämns iutkastet till konstitutionelltfördrag, artikel 8.Konstitutionsutskottets ställningstagandeUtskottet vill, liksom tidigare, hänvisatill den svenska enigheten ochuppslutningen bakomoffentlighetsprincipen i dess svenskautformning. Den förordning omhandlingsoffentligheten inom EU somantogs under det svenskaordförandeskapet, och de följdändringarsom institutionerna beslutat utgör enligtutskottets mening en god grund förfortsatt arbete att vidga öppenheten inomunionen.Regeringen framhåller i sin skrivelseatt ett flertal EU-organ har antagiteller kommer att anta regler omallmänhetens tillgång till derashandlingar och att stöder ettförslag från kommissionen som innebär attde befintliga decentraliseradegemenskapsorganen skall följabestämmelserna i förordningen.Utskottet utgår från att regeringenäven fortsättningsvis kommer att verkaför förbättrad insyn och öppenhet såväl iEU:s centrala institutioner som i dedecentraliserade gemenskapsorganen samt ivvriga organ. Med hänsyn till dencentrala roll som offentlighetsprincipenhar anser utskottet att bör fåen noggrann redovisning avöppenhetssituationen och hur denutvecklas i både de centralainstitutionerna och andra EU-organ.Redovisningen bör omfatta avvikelserna ide olika organens regelverk från vad somgäller i de centrala institutionernaenligt förordningen, vilka förändringarsom regeringen bedömer behövas för attförbättra öppenhetssituationen samt vadregeringen gör för att en sådanförbättring skall nås. Redovisningen bör,som anförs i motion 2002/03:U5 yrkande 2,lämnas i kommande skrivelser.Med det anförda anser utskottet attnågot tillkännagivande inte behövs medanledning av motionerna 2002/03:U5yrkande 1 och 2002/03:U326 yrkande 21.TV-direktivetSkrivelsenI fråga om direktivet TV utan gränser(direktiv /552/EEG ändrat genomdirektiv /36/EG), det s.k. TV-direktivet, redovisar regeringen attkommissionen i samband med denfjärde tillämpningsrapporten, KOM (2002)778 slutlig, lagt fram en arbetsplanjämte tidsplan för en översyn avdirektivet. Direktivet innehållerminimiregler för TV-sändningar när detgäller europeiskt programinnehåll, reklamoch sponsring, skydd av minderåriga ochrätten till genmäle.Arbetsplanen innebär i huvudsak attkommissionen kommer att inleda enoberoende undersökning av konsekvensernaav åtgärderna på EU-nivå och på nationellnivå för att marknadsföra, distribueraoch producera europeiska verk. Översynenomfattar hela direktivet, menkommissionen har valt att fokusera påvissa särskilda teman - tillgång tillevenemang av särskild vikt för samhället,främjande av kulturell mångfald och avden europeiska programbranschenskonkurrenskraft, skydd förallmänintresset i fråga om TV-reklam,sponsring, köp-TV och egenreklam, skyddav minderåriga och allmän ordning samträtt till genmäle.Enligt arbetsprogrammet avserkommissionen att hålla utfrågningar medberörda parter om dessa teman under våren2003. Berörda parter skall också kunna gein skriftliga synpunkter tillkommissionen. I slutet av 2003alternativt avserkommissionen att anta ett meddelande omresultatet av den offentliga utfrågningenoch eventuella förslag till revidering.Under 2002 har ett antalkonsultrapporter, beställda avkommissionen, slutförts. Studierna harrört bl.a. nya annonseringsmetoder ochden audiovisuella sektorns framtid.Vid förhandlingarna inför den senasterevideringen av TV-direktivet 1997 åtogsig kommissionen att utföra en studie avhur TV-reklam och köp-TV påverkarminderåriga med avsikt att på nyttgranska frågan om TV-reklam riktad tillbarn vid nästa revidering av direktivet.En studie som rymmer en kartläggning avnationella bestämmelser i stateroch som rör reklam riktad till barnpresenterades . I rapportenfördes dock inga resonemang kring hurreklam påverkar barn. Inte heller någonaktuell och relevant sammanställning avpåverkansforskning redovisades.Regeringen såg detta som en allvarligbrist, vilket också påpekats förkommissionen. Regeringen hade vidareframfört till kommissionen att den vidöversynen av direktivet också bör tittanärmare på den s.k. sändarlandsprincipensom i huvudsak innebär att det landvarifrån TV-sändningarna härrör är detland som har jurisdiktion över detsändande programföretaget, även omsändningarna ifråga är riktade till enannan medlemsstat.MotionI motion 2002/03:U323 av Bo Lundgrenm.fl. (m) yrkande 7 begärs etttillkännagivande om att TV-direktivet böravskaffas.BakgrundKonstitutionsutskottet behandlade ettlikalydande motionsyrkande av företrädareför Moderata samlingspartiet i sittnyligen avgivna betänkande 2002/03:KU25.Utskottet redogjorde i betänkandetingående för TV-direktivets innehåll ochhanteringen kring det.Utskottet erinrade om att utskottetsåväl vid föregående som vidriksmötet avstyrktmotionsyrkanden om att regeringen skulleverka för ett avskaffande av TV-direktivet, eftersom utskottet inte delatmotionärernas uppfattning att så skallske. Utskottet framhöll att direktivettillkommit för att uppnå dengrundläggande harmonisering som såväl ärnödvändig som tillräcklig för attsäkerställa den fria rörligheten för TV-sändningar inom gemenskapen och attdirektivet getts en sådan utformning attdet står medlemsstaterna fritt attgentemot de programföretag som står underdess jurisdiktion tillämpa merdetaljerade eller strängare regler förområden som omfattas av direktivet.Utskottet ansåg alltjämt inte att TV-direktivet skall avvecklas och avstyrkteden föreliggande motionen. - Reservationavgavs av företrädarna för Moderatasamlingspartiet och ställningstagandeUtskottet hänvisar till sittställningstagande i betänkande2002/03:KU25 och avstyrker motion2002/03:U323 yrkande 7.Förankring i av EU-frågorMotionI motion 2002/03:U326 av . (c) yrkande 24 begärs etttillkännagivande om en tidigförankringsprocess av EU-frågor iriksdagsarbetet.Motionärerna hänvisar till gällandebestämmelser om regeringensinformationsskyldighet gentemot riksdagenoch anför att det inför nästaregeringskonferens är av yttersta viktatt medborgarna är en del av denpolitiska processen. måsteenligt motionärerna få ta del av frågor iett tidigare skede än vad som sketthittills och regeringen bör ifortsättningen lägga ökad vikt vid dentidiga förankringsprocessen, inklusivediskussioner med utskott om vitböcker,samråd med omregeringstjänstemäns arbete i gemensammaarbetsgrupper, m.m.BakgrundI sammansatta konstitutions- ochutrikesutskottets ovan nämnda betänkande2002/03:KUU1 behandlas diskussionen iframtidskonventet om de nationellaparlamentens roll i den europeiskastrukturen. Utskottet redogör för deförslag om de nationella parlamentensroll som lagts fram i konventet.Arbetsgrupp IV tog i sin slutrapport ioktober 2002 (dok. CONV 353/02) särskiltupp- de nationella parlamentens rollvid granskningen av regeringarna(nationella granskningssystem),-- de nationella parlamentens rollnär det gäller att kontrolleratillämpningen av subsidiaritetsprincipensamt-- roll och funktion förmultilaterala nätverk eller mekanismer påEU-nivå som kan involvera de nationellaparlamenten.-I ett förslag till protokoll om denationella parlamentens roll i EU (dok.CONV 579/03) som lämnats avkonventspresidiet tas utgångspunkten idet protokoll som antogs i samband medförhandlingarna om Amsterdamfördraget.Kraven på information till de nationellaparlamenten skärps dock, t.ex. genom attdet explicit sägs att kommissionen skallskicka samtliga lagstiftningsförslagdirekt till medlemsstaternas nationellaparlament som de tillställsEuropaparlamentet och rådet.I ändringsförslag läggs framytterligare skärpta krav, inte minst närdet gäller tidsgränser i rådets arbetesom skall skapa utrymme för de nationellaparlamenten att hinna granska frågorna.I sitt ställningstagande villsammansatta konstitutions- ochutrikesutskottet i enlighet medriksdagens tidigare ställningstagandenframhålla vikten av att de nationellaparlamenten kan spela en aktiv roll ihanteringen av EU-frågor. Utskottetvälkomnar förslag som innebär att godatidsmarginaler skapas på EU-nivå i syfteatt underlätta för parlamenten att följafrågorna. Därmed skapas utrymme förpåverkan av den egna regeringen.Även i sammansatta konstitutions- ochutrikesutskottets kommande betänkanden2002/03:KUU2 och 2002/03:KUU3 om frågorinom nuvarande andra respektive tredjepelaren i ett framtida konstitutionelltfördrag kan de nationella parlamentensinflytande på dessa områden förutses blibehandlade.Konstitutionsutskottet behandlade ibetänkande 2000/01:KU23 förslag avriksdagsstyrelsen om inför 2000-talet5. Förslaget omfattade bl.a.riksdagens arbete med EU-frågor.Utskottet tillstyrkteriksdagsstyrelsens förslag om riktlinjerför arbete med EU-frågorna. Iförslaget erinras om att regeringen äransvarig inför i EU-frågor påsamma sätt som i andra frågor och attriksdagen kan utöva inflytande genom attpåverka regeringens agerande i EU iviktiga frågor, varmed avses både sådanafrågor som skulle ha avgjorts avriksdagen om inte hade varitmedlem i EU och frågor som av andra skälär politiskt intressanta. I riktlinjernaframhålls att regeringen fortlöpandeskall informera och dessutskott. Informationen skall inbegripa detidiga skedena av EU:s beslutsprocess,dvs. när kommissionen bereder förslagtill lagstiftning, och den fortsattabeslutsprocessen inom EU.Riktlinjerna innebär en stark roll förutskotten. Utskotten skall följa viktigafrågor under kommissionensberedningsprocess och under den fortsattabeslutsprocessen, och EU-frågorna böringå som en integrerad del av derasärendehantering. bör enligtriktlinjerna fortsätta att verka enligtden praxis som utvecklats och kammarenscentrala roll för att skapa insyn,öppenhet och allmän debatt utvecklasvidare. Information från regeringen om EU-frågor bör planeras in mer långsiktigtoch systematiskt i kammarens arbete.Statsministern bör alltid lämnainformation i nära anslutning till möteni . När ett nyttordförandeland presenterar sittarbetsprogram skall det alltid övervägasom regeringen skall informera kammarenmuntligt om sin syn på programmet.Regeringen bör överväga i vilkenutsträckning EU-frågor kan tas upp isärskilda skrivelser eller ipropositioner i olika sakfrågor. Ensärskild årlig EU-debatt där enföreträdare för regeringen deltar böranordnas.God planering framhålls minska riskenför att EU-frågorna trängs undan av detlöpande riksdagsarbetet, liksom problemetmed ett svåröverskådligt dokumentflöde.Kommissionens respektiveordförandeskapets arbetsprogram framhållssom viktiga inte minst för utskottensplanering. Det anges som angeläget förutskotten att få information frånregeringen om vilka frågor som skallbehandlas under ett visst landsordförandeskap, och som en möjlighetnämns att regeringen till riksdagenöverlämnar en samlad promemoria med sinsyn på ordförandeskapets program.Riksdagen kan också genom att följakommissionens meddelanden m.m. få enuppfattning om vad som sker underkommissionens beredningsprocess.Det erinras om att utskottens rätt attkräva information av regeringen i EU-frågor är mer långtgående än i andrafrågor och att även minoritetsskyddet idessa frågor är mer långtgående.Samtidigt betonas vikten av att utskottensjälva bedriver ett aktivtinformationsinhämtande.Vidare innebär riktlinjerna attkommissionens samrådsdokument, framförallt grön- och vitböcker, är värdasärskild uppmärksamhet och att samtligagrön- och vitböcker bör bli föremål förfaktapromemorior. Sådana bör ocksåupprättas över andra meddelanden medförslag till viktigare nya regelsystemeller principiellt viktiga ändringar igällande lagstiftning. En faktapromemoriaskall överlämnas till efter det att kommissionenpresenterat sitt förslag. Varje inkommenfaktapromemoria med till ärendet hörandehandlingar skall enligt de nyariktlinjerna föras till ett ansvarigtutskott, som bör rapportera tillkammarkansliet om det vidtar någon åtgärdi den fråga som faktapromemorian berör.Faktapromemoriorna bör finnaslättillgängliga i databas i ochpubliceras i särskild volym iriksdagstrycket. Regeringen bör skickasina remissvar över kommissionsdokumenttill kammarkansliet för vidare befordrantill berört utskott.I riktlinjerna pekas på att utskottenbör dra nytta av varandras erfarenheter,bl.a. genom diskussioner iordförandekonferensen. Utskotten börupprätta en promemoria om EU-frågorna påsitt beredningsområde, som uppdateras ettpar gånger , t.ex. i samband medatt kommissionen presenterar sitt årligaarbetsprogram och att ett nyttordförandeland redovisar sinaprioriteringar. EU-frågor kan tas upp somen stående punkt på utskottetsdagordning. Ordningen med muntliginformation av företrädare för regeringenbör bestå och huvudsakligen inriktas pålångsiktig information. Utskotten böräven utnyttja möjligheten att kalla tillsig företrädare för myndigheter m.fl. förinformation, och även företrädare förEU:s institutioner kan inbjudas.Konstitutionsutskottet behandlade denationella parlamentens roll i EU:sbeslutsprocess senast i betänkande2001/02:KU12, vari hänvisades till deantagna riktlinjerna, och utskottet ansåginte att något tillkännagivande medanledning av den då föreliggande motionenvar nödvändigt.En motion med anledning av regeringensskrivelse om verksamheten i EU (skr. 2001/02:160) behandlades underföregående av utrikesutskottet ibetänkande 2001/02:UU10. Utrikesutskottetredogjorde för bl.a. sitt eget arbete medEU-frågor samt citerade utgångspunkternaför förslag som lågtill grund för riksdagsstyrelsens ovannämnda förslag. Utskottet ansåg motionenbesvarad med vad utskottet anfört.EU-nämndens roll behandlades senast ikonstitutionsutskottets betänkande2002/03:KU19 med anledning av en motionom att avskaffa nämnden. I betänkandethänvisade utskottet till att nämndensverksamhet för bara sedanvarit föremål för en översyn och att idet sammanhanget utskottens grundläggandebetydelse för hanteringen av EU-frågornaunderstrukits och att det ocksåframhållits att bordefortsätta att verka enligt den praxis somutvecklats. Utskottet erinrade om attresultatet av översynen fått ett positivtbemötande och att konstitutionsutskottetdelat denna positiva inställning.Utskottet gjorde inte i det aktuellabetänkandet någon annan bedömning.Konstitutionsutskottets ställningstagandeUtskottet delar motionärernas uppfattningom betydelsen av att ärenden som äraktuella inom EU ges en tidig förankringi . Utskottet hänvisar till deriktlinjer som antog undervåren 2001 och som i delar som rör atttidigt involvera har redovisatsovan. I dessa riktlinjer läggs stor viktbåde vid regeringens ansvar att hållariksdagen informerad och vid utskottenseget ansvar att följa viktiga frågorunder berednings- och beslutsprocessenoch att låta EU-frågorna ingå som enintegrerad del av sin ärendehantering.Utskottet vill särskilt understrykaregeringens ansvar för information tillriksdagen på ett tidigt stadium omförslag och åtgärder som bereds ellerförbereds inom EU:s institutioner samtäven om egna planerade åtgärder ochförhållningssätt. Att tala om EU-frågorsom en särskild kategori av frågor tersig alltmer oegentligt med tanke på attbeslut och åtgärder "inom EU" har sinaverkningar i medlemsstaterna - således iSverige. Behovet av tidig förankringsynliggörs därmed alltmer.Utskottet vill också hänvisa till attfrågan om de nationella parlamentensställning är en av de centrala frågornainför nästa regeringskonferens och inomEU:s framtidskonvent, som förberederkonferensen.I årets granskning av statsrådenstjänsteutövning och regeringsärendenashandläggning behandlar utskottetregeringens och statsråds skyldighet attinformera och samråda med införåtgärder inom EU-samarbetet av merinformellt slag.