bet · GQ01SOU12 · 2003-04-08 00:00:00 — Motionärerna anför att kommunernasbetalningsansvar gentemot landstingen är avavgörande betydelse för att inte kommunala åtagandenkortsiktigt skall skjutas upp. Den ersättning somkommunerna betalar har gjort samverkan mellankommuner och landsting mycket bättre än förut. Denkommunala ersättningen till landstingen bör dock sesöver, och de lokala och regionala förhållandena bördå tas med i bilden. Mycket talar enligtmotionärerna för att ersättningen bör höjas, så attden ännu bättre medverkar till att servicen fungerarsom den skall och till att resurserna används pårätt sätt. Ett liknande yrkande framförs i motionSo358 av m.fl. (fp) (yrkande 9).I motion So15 av m.fl. (kd)begärs ett tillkännagivande om att det medicinskaansvaret skall ligga kvar hos slutenvårdens läkaretill dess att vederbörande förvissat sig om attmottagandet fungerar (yrkande 1). Motionären anföratt detta krav bör föras in i lagen (1990:1404) omkommunernas betalningsansvar för viss hälso- ochsjukvård eftersom det förekommer att patienterskrivs ut utan att ansvarig läkare är förvissad omatt den öppna hälso- och sjukvården har övertagitsin del av ansvaret.I motion So460 av m.fl. (kd)begärs ett tillkännagivande om behovet av utökadsamverkan mellan kommuner och landsting kringvårdkedjorna (yrkande 8). Motionären anför att detfinns anledning att se över lagen ombetalningsansvar. Det finns en risk för attvårdplaneringen börjar så sent som när kommunen viatelefax får meddelande om att en patient är färdigatt lämna sjukhuset. En personlig vårdplan börläggas fast redan vid inskrivningen på sjukhuset.Utskottets ställningstagandeLagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvarför viss hälso- och sjukvård(betalningsansvarslagen) infördes som en del avädelreformen. Betalningsansvarslagens syfte varbl.a. att kommunerna skulle få ett samlat ekonomisktansvar för långvarig vård, oavsett var den bedrevs.I samband med psykiatrireformen utvidgadeskommunernas betalningsansvar till att även omfattamedicinskt färdigbehandlade patienter som harvårdats sammanhängande i slutenpsykiatrisk vård. Kommunerna och landstingen skulleförmås att genom ökad samverkan använda tillgängligaresurser på ett bättre sätt och att främja enutveckling av anpassade boendeformer för dessagrupper.Viss kritik har framförts motbetalningsansvarslagen. Kritiken har i allmänhetriktats mot samordningen i samband med att personerskrivs ut från slutenvården. Genom de förslag som nulämnas i propositionen anser utskottet atthuvudmännen får ytterligare incitament att utvecklaformer för en gemensam och samordnad vårdplanering.Utskottet ställer sig därför bakom de föreslagnaregeländringarna i betalningsansvarslagen. MotionSo460 (kd) yrkande 8 avstyrks i den mån den inteanses tillgodosedd.I ett par motioner behandlas frågan om nivån påden ersättning som en kommun skall betala till ettlandsting enligt betalningsansvarslagen.Ersättningens storlek bestäms av regeringen enligtvissa principer i betalningsansvarslagen samtförordning (1991:1278) om kommunernasbetalningsansvar för viss hälso- och sjukvård.Utskottet ser inget skäl att ändra på denna ordning.Motionerna So16 (fp) yrkande 5, So316 (m) yrkande 2och So358 (fp) yrkande 9 avstyrks.Utskottet ställer sig inte bakom det som tas upp imotion So15 (kd) yrkande 1. Motionsyrkandetavstyrks.Läkarmedverkan i den kommunala hälso- ochsjukvårdenUtskottets förslag i korthetUtskottet ser positivt på att regeringenförutskickar att en nationell utvärdering avvården och omsorgen av äldre skall göras.Motionsyrkanden om tillgång till läkare,kommuners befogenhet att anställa läkare ochutvärdering av ädelreformen avstyrks i denmån de inte är tillgodosedda med det anförda.Jämför reservationerna 11 (m), 12 (kd), 13(c).PropositionenRegeringen anför att det inte bör införasen befogenhet för kommunerna att tillhandahållaläkarinsatser inom ramen för den hälso- och sjukvårdsom de ansvarar för. Den samlade bild som framkommitvisar dock på ett behov av ökade läkarinsatser föratt tillgodose enskilda patienters behov. Det finnssåledes skäl att utreda frågan vidare så att enlångsiktig strategi kan utformas. En nationellutvärdering av vården och omsorgen om äldre börgenomföras för att ge en tydligare bild av vad somfungerar väl och vilka brister som föreligger.Utvärderingen bör också beakta de krav dendemografiska utvecklingen ställer på framtidens vårdoch omsorg. Med en högre andel äldre i befolkningenkommer efterfrågan på vård och omsorg att öka,vilket ställer krav på noggranna övervägandenutifrån ett helhetsperspektiv. I samband medutvärderingen av vården och omsorgen om de äldre börman fortsätta att utreda möjligheten för kommuneratt anställa läkare.MotionerI motion So14 av m.fl. (m)begärs ett tillkännagivande om att utvärderaädelreformen (yrkande 3). Motionärerna anför attflera företrädare för den kommunala hälso- ochsjukvården beskriver frågan om läkarmedverkan somett allvarligt problem. Vidare anförs att engrundläggande förnyelse av vården och omsorgen börgenomföras och att begränsningar som hindraräldre från att välja omsorgsgivare och att flyttaöver kommungränserna måste tas bort.I motion So509 av m.fl. (kd) begärsett tillkännagivande om läkarmedverkan på varjeäldreboende och sjukhem (yrkande 15). Motionärernaanför att bättre samverkan mellan kommuner ochlandsting kan undanröja en del svagheter inomäldreomsorgen. Det finns ett särskilt behov av ökatsamarbete mellan landsting och kommuner när detgäller läkarinsatser inom särskilda boenden. Varjeäldreboende skall ha kontinuerlig läkarmedverkan ivården, helst en specialist på ålderssjukdomar(geriatriker).I motion So17 av m.fl. (c)begärs ett tillkännagivande om uppföljning avtillgången på utbildad läkarpersonal i primärvården(yrkande 1). Motionärerna anför att utarbetandet avvårdplan för utskrivningsklara patienter kanförsvåras av brist på läkarresurser i primärvården.Det är därför nödvändigt att regeringen följerutvecklingen och vid behov vidtar ytterligareåtgärder för att säkerställa tillgången på utbildadläkarpersonal i primärvården. Vidare begärs iyrkande 4 ett tillkännagivande om kommunersbefogenhet att anställa läkare. Motionärerna anföratt intresset från kommunernas sida sannolikt iallmänhet är svalt, särskilt med tanke på attregeringsförslaget minskar problemen medläkarmedverkan i den kommunala hälso- ochsjukvården. En flexibilitet i detta avseende skulledock ha sitt värde såväl med utgångspunkt från detlokala självstyret som utifrån attverksamhetsutvecklingen i kommunerna gagnas av enallmän flexibilitet.Utskottets ställningstagandeUtskottet uttalade i samband med behandlingen av dennationella handlingsplanen för utveckling av hälso-och sjukvården (se bet. 2000/01:SoU5, s. 27) att encentral fråga inom vården och omsorgen av äldre ochfunktionshindrade i särskilda boendeformer och ihemsjukvården är läkarens roll samt att personer isärskilda boenden och inom hemsjukvården självfalletskall vara tillförsäkrade läkarinsatser påmotsvarande sätt som den som själv kan uppsökavården. Utskottet vidhåller denna uppfattning ochkonstaterar att enligt det avtal omutvecklingsinsatser som slöts i samband medhandlingsplanen skall landstingen svara för att desom bor i särskilt boende eller får hemsjukvård utandröjsmål skall kunna erbjudas medicinsk bedömningeller hembesök av läkare. Enligt utskottet bör detpågående utvecklingsarbetet stödjas utifrånnuvarande inriktning. Utskottet vill också framhållaatt med förslagen om gemensamma nämnder på vård- ochomsorgsområdet samt om gemensam vårdplanering enligtbetalningsansvarslagen skapas också förutsättningarför en tätare och bättre kontakt mellan läkare,patienter och personal bl.a. i de särskildaboendena.Utskottet delar regeringens uppfattning att detfinns ett behov av ökade läkarinsatser för atttillgodose enskilda patienters behov och att detfinns skäl att utreda frågan vidare så att enlångsiktig strategi kan utformas. Utskottet serdärför positivt på att regeringen förutskickar atten nationell utvärdering av vården och omsorgen aväldre skall göras. Det är som regeringen anförtlämpligt att frågan om kommuner skall ha möjlighetatt anställa läkare behandlas i samband med dennautvärdering.Motionerna So14 (m) yrkande 3, So17 (c) yrkandena1 och 4 och So509 (kd) yrkande 15 får anses delvistillgodosedda med det anförda och avstyrks.AvgränsningarUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden omfinansiell samverkan pårehabiliteringsområdet. Utskottet hänvisartill att regeringen avser att inom kortöverlämna en proposition till ifrågan. Jämför reservation 14 (fp).PropositionenRegeringen anför att i propositionen behandlasförutsättningarna för samverkan mellan kommun ochlandsting på vård- och omsorgsområdet. Behov avmyndighetssamverkan mellan ,arbetsmarknadsmyndigheten, hälso- och sjukvården ochkommunen har också uppmärksammats inomohälsoområdet. har utvärderatfrivillig samverkan (Frisam) ochRiksförsäkringsverket och harutvärderat försöksverksamheten med finansiellsamordning mellan socialförsäkring, hälso- ochsjukvård och socialtjänst (Socsam). I december 2001gav (bet. 2001/02:SfU1) regeringen tillkänna att regeringen bör återkomma till riksdagenmed ett förslag om finansiell samordning, somomfattar socialförsäkringen, hälso- och sjukvården,och arbetsmarknadsmyndigheten, inomrehabiliteringsområdet. Med anledning av riksdagenstillkännagivande bereds frågan omfinansiell samordning inom . Dettaarbete ställer krav på ställningstagande till hur enmöjlig finansiell samordning relaterar till formernaför den frivilliga samverkan. Med hänsyn till dettapågående arbete avvaktar regeringen att ta ställningtill de förslag angående Frisamregleringen sompresenteras i betänkande,(SOU 2000:114).MotionerI motion So16 av m.fl. (fp) begärsatt antar motionärernas förslag till lagom ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring(yrkande 2). Motionärerna föreslår att ordet "och" i18 kap. 2 § andra stycket i lagen ersätts med"eller". Vidare begärs i yrkande 3 att riksdagenantar motionärernas förslag till lag om ändring isocialtjänstlagen (2001:453). Motionärerna föreslåratt ordet "och" i 2 kap. 6 § första stycket i lagenersätts med "eller" Slutligen begärs i yrkande antar motionärernas förslag till lag omändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763).Motionärerna föreslår att ordet "och" i 3 § ersättsmed "eller".Pågående arbeteDepartementspromemorian Finansiell samordning inomrehabiliteringsområdet, (Ds 2003:2), bereds förnärvarande i Regeringskansliet.Av Statsrådsberedningens propositionsförteckning avseenderiksmötet /03 framgår att regeringen avser att imaj 2003 överlämna en proposition om finansiellsamverkan på rehabiliteringsområdet.Utskottets ställningstagandeRegeringen avser att överlämna enproposition till om finansiell samverkanpå rehabiliteringsområdet. bör inteförekomma regeringens kommande förslag på området.Motion So16 (fp) yrkandena 2-4 avstyrks därför.Övriga lagförslagUtskottet tillstyrker övriga lagförslag, förutomatt förtydligande hänvisningar föreslås i 26 § andraoch tredje styckena hälso- och sjukvårdslagen(1982:763).ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservationer. I rubriken anges inom parentes vilkenpunkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut sombehandlas i avsnittet.1. Förslaget till lag om gemensam nämnd inomvård- och omsorgsområdet (punkt 1)av (), ()och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets beslut under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen antar förslaget till lag om gemensam nämndinom vård- och omsorgsområdet samt tillkännager somsin mening vad som anförs i reservation 1. Riksdagenbifaller därmed motion 2002/03:So14 yrkande 1 ochavslår motion 2002/03:Sf290 yrkande 8.StällningstagandeVi avvisar inte regeringens förslag men anser attden reform som föreslås visar att den kritik somvi tidigare framfört alltjämt är välgrundad. Inomramen för det kommunala självstyret anser vi detriktigt att huvudmännen ges möjlighet att fattabeslut om gemensamma nämnder. Däremot delar vi inteutskottets motiv att dessa nämnder ärförutsättningen för att förbättra kvaliteten ochservicen till den enskilde. Vi anser i stället attdet viktigaste är att individ- ochbrukarperspektiven stärks, vilket kräver ökadfinansiell samordning och ökadverksamhetssamordning, men också tydligarerättigheter för den enskilde. Men vi är oroade överatt gemensamma nämnder även kan innebära en ökadöverbyggnad med fler politiker, vilket inte kommeratt lösa de stora brister som finns inom vården ochomsorgen.Vi menar att det inte är mer politisk styrning sombehövs i svensk sjukvård och omsorg utan i ställetmöjligheter och rättigheter. Det saknas möjligheterför personalen att utveckla vården och det saknasrättigheter för patienterna/medborgarna att ställakrav på den.Svensk sjukvård har stora problem. Även omsjukvården fortfarande vanligen är av god kvalitetrent tekniskt, finns stora problem inte minst vadgäller kötider, tillgänglighet, arbetsmiljö,administration och bemötande. Vi noterar också attdet erfarenhetsmässigt visat sig att politiker harsvårt att styra sjukvården, både vad det gällerekonomi och tillgänglighet.Vi anser att i stället för att lappa och laga iett dåligt fungerande system bör övervägasom inte dagens organisatoriska utformning förmedborgarnas välfärdsbehov skall överges för en merpatientnära lösning. Propositionen som föreliggerkommer inte att lösa dagens missförhållanden. Barn,äldre och sjuka riskerar fortsatt att "hamna mellanstolarna" om inte regeringen inser att något mycketmer övergripande måste göras för att garantera engod och trygg vård. För att stärka patientensställning samt öka tillgängligheten bör pengarnaalltid följa patienten/medborgaren till den vård ochomsorg hon eller hennes anhöriga väljer. Vad vi nuanfört bör ges regeringen till känna.2. Förslaget till lag om gemensam nämnd inomvård- och omsorgsområdet (punkt 1)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets beslut under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen antar förslaget till lag om gemensam nämndinom vård- och omsorgsområdet samt tillkännager somsin mening vad som anförs i reservation 2. Riksdagenbifaller därmed motion 2002/03:Sf290 yrkande 8 ochavslår motion 2002/03:So14 yrkande 1.StällningstagandeInom sjukvården finns områden som är eftersatta -och som riskerar att förbli eftersatta, eftersomderas status inom vårdsektorn är låg och deraspatienter inte är resursstarka och inte hellerföreträds av inflytelserika organisationer. Vidsidan om delar av äldrevården samt missbrukarvårdengäller det också psykiatrin. De sistnämnda områdenahar ibland stor betydelse för att behandling skallkunna ges och på rätt sätt när det gällerlångstidssjukskrivna med bl.a. psykosocialadiagnoser.Vi vill framhålla att unga människor som drabbasav psykoser behöver snabb hjälp för att bromsapsykosförloppet. En förutsättning för att dettaskall kunna ske är att vården är lättillgänglig försåväl patienter som anhöriga. Det är viktigt attkommuner i samarbete med landstingen utvecklarmetoder för att snabbt diagnostisera och tillgodosedenna patientgrupps behov. "Mellan stolarna-problemet" som finns måste avskaffas genom attsamverkan mellan exempelvis stadsdelsnämnder ikommunerna och sjukvårdsområdenförbättras. Vad vi nu anfört bör ges regeringen tillkänna.3. Formerna för proportionella val av ledamöteri gemensamma nämnder m.m. (punkt 2)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets beslut under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager som sin mening vad som anförsi reservation 3. bifaller därmed motion2002/03:So16 yrkande 1.StällningstagandeEnligt vår uppfattning är förslaget om gemensamnämnd inom vård- och omsorgsområdet väl motiveratoch vi ställer oss därför bakom det. Gemensammanämnder kan emellertid medföra samma nackdelar somkommunalförbund när det gäller tydligheten i detpolitiska ansvaret samt representation för departier som valts in i fullmäktige. I ettkommunalförbund med en rad huvudmän och ett litetantal ombud eller ledamöter från varje deltagandekommun eller landsting blir partiernasrepresentation ofta mycket snedvriden jämfört medvalresultaten och partiställningen i fullmäktige hoshuvudmännen.Vi anser därför att en utredning om regler ikommunallagen bör göras (1991:900) så att principenom proportionella val tryggas, även när det gällergemensamma nämnder och kommunalförbund samt bolagoch stiftelser med flera huvudmän. Förslag börläggas fram så att kan fatta beslut underinnevarande valperiod och de nya reglerna vara ikraft när ledamöter skall utses efter nästakommunalval. Vad vi nu anfört bör ges regeringentill känna.4. Tilläggsdirektiv till offentlighets- ochsekretesskommittén (punkt 3)av (), (),(), (),(), () ochMarita Aronson (fp).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets beslut under punkt 3 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager som sin mening vad som anförsi reservation 4. bifaller därmed motion2002/03:So15 yrkande 2.StällningstagandeProblem i samverkan mellan olika huvudmän kan uppståpå grund av sekretessbestämmelserna. Vi anser attsekretessproblematiken möjligt måste få enlösning. Regeringen säger sig avvakta den sittandeOffentlighets- och sekretesskommitténs översyn avsekretesslagen innan förslag läggs fram. Kommitténuppmärksammar bl.a. frågor som rör sekretess ochmyndigheternas möjligheter att samverka. Direktiven(dir. 1998:32) säger dock ingenting omsekretessfrågorna mellan privata vårdgivare ochoffentliga vårdhuvudmän. Den aspekten påsekretesslagen behöver utredas, särskilt som antaletprivata vårdgivare kan förväntas öka under denärmaste åren. Den sittande utredningen behöver etttilläggsdirektiv för att särskilt se översvårigheter i samverkan mellan privata vårdgivareoch huvudmän. Vad vi nu anfört bör ges regeringentill känna.5. Ansvarsfördelningen mellan kommuner ochlandsting (punkt 4)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets beslut under punkt 4 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager som sin mening vad som anförsi reservation 5. bifaller därmed motion2002/03:So17 yrkande 2.StällningstagandeFortfarande kvarstår en oklar ansvarsfördelningmellan kommuner och landsting beträffandehemsjukvård, rehabiliteringsinsatser och hjälpmedel.En översyn av dessa områden bör därför göras.Regeringen bör därefter återkomma med förslag tillhur denna ansvarsfördelning bör göras. Vad jag nuanfört bör ges regeringen till känna.6. Lagen (1991:1136) om försöksverksamhet medkommunal primärvård, m.m. (punkt 5)av (), (),(), (),() och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets beslut under punkt 5 bordeha följande lydelse:Riksdagen antar det av utskottet i bilaga 3framlagda förslaget till lag om fortsatt giltighetav lagen (1991:1136) om försöksverksamhet medkommunal primärvård samt tillkännager som sin meningvad som anförs i reservation 6. bifallerdärmed motion So17 yrkande 3 och bifaller delvismotion So13.StällningstagandeVi ställer oss bakom förslaget att lagen (1991:1136)om försöksverksamhet med primärvårdförlängs att gälla till och med utgången av 2004. Vianser vidare att det även efter det att möjlighetentill gemensamma nämnder för kommun och landstinginstiftats bör finnas möjligheter till lokalaöverenskommelser beträffande huvudmannaskapet förprimärvården. Vad vi nu anfört bör ges regeringentill känna.7. Stöd till den enskilde genom vårdkedjan(punkt 6)av (), ()och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets beslut under punkt 6 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager som sin mening vad som anförsi reservation 7. bifaller därmed motion2002/03:So14 yrkande 2.StällningstagandePrimärvården är i stor utsträckning vårdens ansikteutåt mot medborgarna. Det är därför nödvändigt attprimärvården fungerar bra. finns dock fleraproblem vad gäller tillgänglighet, möjlighet attrekrytera personal samt mottagande och behandling avde patienter som överförs från sjukhus ochspecialistmottagningar. Problemen blir särskiltuppenbara för människor som har ett stort ochmångfacetterat vårdbehov, ofta äldre. För att kommatill rätta med dessa uppenbara brister föreslår viatt kompetensen inom primärvården breddas.Specialistkompetens inom framför allt psykiatri,geriatrik, pediatrik och gynekologi måste tillförasprimärvården. Om patientens valfrihet stärks,pengarna följer patienten och etableringsfrihetinförs säkras mångfald liksom tillgängligheten förpatienterna. Vi anser att landstingen inte skall harätt att införa remisstvång till specialistläkare.Remissförfarandet kan enligt vår uppfattning totaltsett föra med sig ett ökat antal läkarbesök samtförlänga väntetider till undersökning ochbehandling. Personalen bör tillåtas att ta ettstörre ansvar för verksamheten. Genom t.ex.alternativa driftsformer och kooperativ blir detlättare att rekrytera och behålla vårdpersonal. Vadvi nu anfört bör ges regeringen till känna.8. Förslaget till lag om ändring i lagen(1990:1404) om kommunernas betalningsansvarför viss hälso- och sjukvård (punkt 7)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets beslut under punkt 7 bordeha följande lydelse:Riksdagen antar förslaget till lag om ändring ilagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvarför viss hälso- och sjukvård samt tillkännager somsin mening vad som anförs i reservation 8. Riksdagenbifaller därmed motion 2002/03:So460 yrkande 8.StällningstagandeJag ställer mig bakom de föreslagna ändringarna ilagen (1990:1404) om betalningsansvar för visshälso- och sjukvård. Jag anser dock att det finnsanledning att se över lagen. Situationen harförändrats påtagligt sedan lagens tillkomst, bl.a.på grund av den kraftiga minskningen av vårdplatserpå sjukhusen. Det finns en risk för attvårdplaneringen börjar så sent som när kommunen viatelefax får meddelande om att en patient är färdigatt lämna sjukhuset. Förhållandet bör vara att enpersonlig vårdplan läggs fast redan vidinskrivningen på sjukhuset. Vad jag nu anfört börges regeringen till känna.9. Ersättning enligt lagen (1990:1404) omkommunernas betalningsansvar för viss hälso-och sjukvård (punkt 8)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets beslut under punkt 8 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager som sin mening vad som anförsi reservation 9. bifaller därmedmotionerna 2002/03:So16 yrkande 5 och 2002/03: So358yrkande 9 samt avslår motion 2002/03:So316 yrkande2.StällningstagandeAtt kommunerna har betalningsansvar till landstingenär av avgörande betydelse för att kommunalaåtaganden inte kortsiktigt skall skjutas upp. Denersättning kommunen betalar har gjort att samverkanmellan kommuner och landsting blivit mycket bättreän förut. Men ersättningen är att döma av en hel deltecken ändå något för låg , i vart fall inomvissa landstingsområden. En orsak till att en delpatienter även får ligga kvar på sjukhus förlänge är att kommunerna inte är snabba med att fåfram lämpligt nytt boende. Detta främjar intepatientens tillfrisknande, och det är dessutom dyrtoch låser den slutna vårdens kapacitet. Denkommunala ersättningen till landstingen bör därförses över, och de lokala och regionala förhållandenabör då tas med i bilden. Mycket talar för attersättningen bör höjas så att den ännu bättremedverkar till att servicen fungerar som den ska ochtill att resurserna används rätt. Vad vi nu anförtbör ges regeringen till känna.10. Särskilt läkaransvar (punkt 9)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets beslut under punkt 9 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager som sin mening vad som anförsi reservation 10. bifaller därmed motion2002/03:So15 yrkande 1.StällningstagandeDet förekommer att patienter skrivs ut utan attansvarig läkare är förvissad om att den öppna hälso-och sjukvården har övertagit sin del av ansvaret. utredningsrapport av ochLandstingsförbundet som bl.a. legat till grund förpropositionen föreslogs att intill dess attslutenvårdsläkare förvissat sig om att läkare iöppen vård har övertagit det medicinska ansvaretskall ansvaret ligga kvar på den enhet som patientenskrivs ut ifrån.