bet · GQ01UU10 · 2003-05-22 00:00:00 — Avgörande för utvecklingstaktenär dels när resurser för att åstadkommaden operativa förmågan kan avdelas, delsinom vilka områden som efterfrågan kanförväntas bli stor liksom inom vilkaområden som har godaförutsättningar att lämna bidrag.Efter nämnda riksdagsbeslut har Sverigeunder antagit nyapartnerskapsmål inom ramen förPartnerskap för fred samt anmält förbandtill FN:s och EU:s styrkeregister förkrishantering. Jämfört med Sverigestidigare anmälningar av förband tillinternationella förbandsregister innebärdessa beslut en omfattandeinternationalisering av kvalificeradedelar av insatsorganisationen. Utövertidigare förekommande förbandstyper urarméstridskrafterna innehåller anmälantill FN:s och EU:s styrkeregister ävenflera förband ur marin- ochflygstridskrafterna.De militära resurser som förnärvarande har anmält till består av följandeförbandstyper:LedningsresursMilitärobservatörerMekaniserad bataljonMilitärpoliskompaniIngenjörskompani med ammunitions- ochminröjningsförmågaKorvettförbandMarin minröjningsstyrkaSpaningsflygförband AJS37Spanings- och luftförsvarsförband S102BTransportflygenhet Tp84I beslutade regeringen attanmäla följande additionella resurser:Artillerilokaliseringsgrupp från den 1januari 2005NBC-insatsstyrka från den 1 juli 2004Jägarpluton från den 1 januari 2005Utskottet kan konstater att hartagit sitt ansvar i detta sammanhang ochsolidariskt bidrar till unionens och FN:sinsatsstyrkor. Vidare kan utskottetkonstatera att bidrar medmilitära resurser vid ett flertalpågående internationella operationer.Tyngdpunkten ligger på bidrag till deNatoledda insatserna på västra ,framför allt den svenska bataljonen iKosovo. Därutöver lämnar bidragtill de FN-sanktionerade insatserna iAfghanistan, International SecurityAssistance Force for (ISAF)(senaste riksdagsbeslut /03:FöU1 medanledning av prop. 2002/03:21), ochFolkrepubliken , Förenta nationernasfredsoperation i Demokratiska republikenKongo (MONUC) (prop. 2002/03:58, bet.2002/03:UU15). deltar även i i (prop.2002/03:43, bet. 2002/03:UU14).De bidrag som kan lämna präglasdessutom av flexibilitet, vilket innebäratt kan lämna bistånd inom olikaområden vid en militär insats.Vidare vill utskottet framhålla attefter det att medlemsstaterna, inklusiveSverige, anmält militäraförband till EU:s styrkeregister hararbetet fortsatt med att identifiera ochåtgärda de brister som finns. Regeringenbeslutade om ytterligare svenska bidraghösten 2001 och inför dekapacitetskonferenser som ägde rumsenhösten 2001 respektive i maj 2003.Utskottet vill betona att engrundförutsättning för utvecklingen eneuropeisk säkerhets- och försvarspolitikär att EU, förutom att bygga upp enkrishanteringsförmåga, etablerar ennärmare samarbetsrelation till Nato.Utskottet vill framhålla att engrundtanke bakom detta är att EU inteskall utveckla en egen kapacitet medmilitära högkvarter, ledningssystem ochmilitära strukturer, som skulle kunnautgöra en dubblering och konkurrerandestruktur i förhållande till Natosresurser.Utskottet konstaterar att den primäraorganisationen med ömsesidigaförsvarsgarantier för territorialförsvari , för de länder som har valtdenna försvarspolitiska linje, är Nato.Sveriges säkerhetspolitiska vägval sommilitärt alliansfri stat ger osshandlingsfrihet och har tjänat oss väl.Utskottet menar att EU, med hjälp avvissa av Natos resurser, skall utvecklakapacitet för krishantering. Sverigemotsätter sig utvecklingen av ESFP som enväg för att EU skulle kunna konkurreramed Nato vad gäller säkerhet samtutveckla fördragsgrunder och militärastrukturer för ett territorialförsvar medömsesidiga försvarsgarantier.Utskottet noterar att vid såväl Natostoppmöte i 1999 som EU:stoppmöte i bekräftadesambitionen att skapa arrangemang för attlåta EU få tillgång till nödvändigaresurser inom Nato. De resurser som EUbehöver kunna utnyttja ärplaneringskapacitet, ledningsstrukturer,transportkapacitet och vissunderrättelseinformation, de s.k.Berlinplus-arrangemangen.Utskottet noterar vidare att i sambandmed toppmötet i nåddes enprincipöverenskommelse om hur samarbetetskulle utformas. Under våren 2003inleddes arbetet med att färdigställa depraktiska arrangemangen och på så sättskapa förutsättningar för att EU skallkunna genomföra militärakrishanteringsinsatser även medutnyttjande av Natoresurser. Ettsäkerhetsavtal mellan EU och Nato harredan uppnåtts.Utöver detta element har EU:sministerråd redan beslutat att upprättaen gemensam översynsmekanism förkapacitetsutveckling. Denna mekanisminnebär att EU och Nato och derasmedlemsstater skall verka för enenhetlig, öppen och ömsesidigtförstärkande utveckling av de för bådaorganisationerna gemensammaresursbehoven. Uppställandet av politiskamål och riktlinjer som berörresursutveckling skall göras med fullrespekt för den politiska autonomin iEU:s och Natos beslutsfattande.De båda organisationerna har ettgemensamt intresse i att säkerställa enenhetlig utveckling av sinamedlemsstaters militära resurser. Deresurser som de båda organisationernabehöver överlappar i stor omfattning,både till karaktär och vad avser vilkaförmågor som krävs. De styrkor ochresurser som står till förfogande ärväsentligen desamma, oavsett om enmilitär krishanteringsoperation är Nato-eller EU-ledd.Båda organisationerna kommer genomöversynsmekanismen att samarbeta inom enövergripande ram inom vilken enhetligheti resursutvecklingen främjas samtidigtsom man undviker onödig dubblering.Medlemsstaterna kommer att fortsätta attanvända nuvarande förfaranden förplanering av krishanteringskapaciteter,dvs. Natos försvarsplanering för deallierade och Natos planerings- ochöversynsprocess (PARP) inom Partnerskapför fred för de alliansfria länderna, däräven deltar. Natooch PFF utgör det enda formatetför att praktiskt öva den militärasamverkansförmågan mellan EU-länderna.Ett syfte med arrangemangen mellan EUoch Nato är att garantera enhetlighet ochöverensstämmelse mellan nationellaåtaganden, planer och prioriteringar.Detta gäller vare sig det sker inom ramenför EU eller Nato eller, för de berördaländerna, inom de styrkemål som godkäntsinom ramen för Natos planering eller inomPARP samt för att undvika motstridigakrav.Med vad som anförts anser utskottet attdet som motionärerna efterlyser redan äruppfyllt och avstyrker därför motionerna2002/03:U323 (m) yrkande 20, 2002/03:U234(fp) yrkande 10 och 2002/03:U280 (kd)yrkande 18.I partimotion 2002/03:K432 (fp)konstaterar att ett antalbeslut har förstärkt dengemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken: utökandet av unionensgeneralsekreterares befogenheter att ävenvara unionens höge representant förutrikespolitiska frågor, möjligheter attutföra humanitära, fredsbevarande ochfredsfrämjande insatser, upprättandet aven militär kapacitet för krishanteringoch fredsuppgifter samt en institutionelluppbyggnad för detta. menaratt unionen är på väg att få entrovärdig, samlad utrikespolitik. Menåtgärder behövs för att stärka ocheffektivisera ESFP menar motionärerna iyrkande 10. Den civila krishanteringenmåste stärkas.Utskottet anser att såväl den civilasom den militära krishanteringsförmåganinom EU skall vara trovärdig. Vidare ärdet viktigt att få till stånd enfungerande samverkan mellan den civilaoch militära krishanteringen.Utskottet kan konstatera att framsteggjordes vad gällerutvecklingen av de civila kapaciteter föratt förebygga och hantera kriser somidentifierades vid Europeiska rådets mötei under detportugisiska ordförandeskapet. EU:smedlemsstater åtog sig då att genomfrivilligt samarbete kunnabidra med upp till 5 000 poliser förinternationella krishanterings- ochkonfliktförebyggande insatser, varav1 000 skall kunna vara på plats inom 30dagar. Därutöver identifieradesytterligare särskilda områden förmobilisering av nationella resurser,nämligen stärkande av rättsstaten, civilförvaltning och räddningstjänst. Under2001 har medlemsstaterna redovisat vilkapolisiära resurser de kan bidra med iframtida krishanteringsinsatser. VidEuropeiska rådets möte i den15-16 juni 2001 antogs enpolishandlingsplan som skall fungera somvägledning för det fortsatta arbetet förkommande ordförandeskap.Vidare kan utskottet konstatera att vidEuropeiska rådets möte i Göteborgidentifierades ytterligare kapacitetsmålför civil krishantering. EU:smedlemsstater har åtagit sig attförbättra förmågan att stärka rättsstatengenom att medlemsstaterna allmäntutvecklar sin kapacitet atttillhandahålla tjänstemän inomrättsväsendet för internationellauppdrag. Inom denna allmänna målsättninghar ett särskilt numerärt kapacitetsmålsatts upp för att i första hand göra detmöjligt att komplettera exekutivapolisinsatser med fungeranderättskipning. Genom frivilligt samarbeteskall medlemsstaterna i detta syfte år2003 kunna bidra med upp till 200 domare,åklagare och andra behövliga tjänstemäninom sina rättsväsenden. När det gällercivil förvaltning skall enexpertreserv inrättas som med kort varselskall kunna skickas ut på uppdrag. Påräddningstjänstområdet beslutademedlemsstaterna att det medmycket kort varsel skall kunna skickas ututvärderings- och samordningsgrupper omtillsammans 100 särskilt utvaldaexperter. Räddningstjänststyrkor på upptill 2 000 personer skall kunna skickasut med kort varsel. Kompletterande ochytterligare specialiseradepersonalresurser skall kunna ha beredskapatt kunna skickasut. Det konstaterades vid enkapacitetskonferens med EU:smedlemsländer attmedlemsstaterna kommer att kunna nå dessamålsättningar under 2003.Utskottet noterar medtillfredsställelse att regeringen försvensk del på polisområdet har anmält ettåtagande om upp till 170 poliser, varav50 skall kunna skickas ut på kort varsel.På rättsstatsområdet ochförvaltningsområdet har Sverigeframställt motsvarande åtaganden om 10respektive 30 befattningshavare. I frågaom räddningstjänst är det svenskaåtagandet 262 befattningshavare.På grundval av vad som anförts anserutskottet att det inte finns behov avnågot uttalande från sida vadgäller den civila krishanteringen ochavstyrker därmed motion 2002/03:K432 (fp)yrkande 10.Även i kommittémotion 2002/03:U299 (v)behandlas frågor om unionens militära ochcivila krishanteringsförmåga.Motionärerna menar att FN är denorganisation som har internationellträttsligt mandat att auktorisera militärafredsfrämjande operationer. De finner attdet är oroande att EU kan komma att fattabeslut om fredsframtvingande insatserutan FN-mandat och de menar i yrkande 1att regeringens hållning skall vara attinlägga veto mot en eventuellfredsframtvingande insats som inte harmandat från FN eller från OSSE.Moderata samlingspartiet anser ipartimotion 2002/03:U323 (m) yrkande 21att unionens krishanteringsinsatser skallske i enlighet med principer.Utskottet kan inledningsvis konstateraatt EU:s medlemsstaters stats- ochregeringschefer i haruttalat att EU:s krishanteringsinsatserskall ske i enlighet med principerna i . Att unionens fastställande ochgenomförande av utrikes- ochsäkerhetspolitiken skall stå iöverensstämmelse med grundsatserna i FN:sstadga är vidare stadfäst i degrundläggande bestämmelserna i . Av unionsfördragets artikel 11.1framgår attUnionen (.) skall ha som mål att- - -bevara freden och stärka deninternationella säkerheten i enlighetmed grundsatserna i Förenta nationernasstadga samt i enlighet med principernai slutakt och måleni Parisstadgan, inbegripet de somgäller yttre gränser,- - -Utskottet vill framhålla att en avprinciperna i är att det ärFN:s säkerhetsråd som bär huvudansvaretför bevarandet av internationell fred ochsäkerhet. Utskottet menar attskrivningarna om att en insats skall skei enlighet med principerna i FN:s stadgaskall uttolkas så att ett beslut i FN:ssäkerhetsråd skall föreligga som grundför unionens deltagande i fredsskapandeinsatser. För deltagande i enfredsbevarande insats är det tillräckligtom parterna i en konflikt är överens ochbegär bistånd i sina fredssträvanden avdet internationella samfundet.Utskottet menar att de kapaciteter,såväl civila som militära, som nuutvecklas inom ramen för den europeiskasäkerhets- och försvarspolitiken (ESFP)skall ses som ett stöd till EU:sgemensamma utrikes- och säkerhetspolitiki syfte att stärka EU:s roll på deninternationella arenan vad gällerkonfliktförebyggande och krishantering.Samarbetet inom ESFP är ettmellanstatligt samarbete. Samtligamedlemsstater i EU har, enligt fördraget,rätt att fullt ut delta i EU:skrishanteringsinsatser, men det finnsingen skyldighet att delta. Det ankommerpå varje medlemsstat att avgöra om, och iså fall i vilken omfattning, staten ifråga vill göra så. fattar ivarje enskilt fall och i enlighet medsvensk lag beslut om medverkan i enkrishanteringsinsats. En förutsättningför svensk medverkan i en internationellfredsfrämjande insats är att denna vilarpå folkrättslig grund. Enligt FN-stadganskall beslut om fredsframtvingandeinsatser fattas av FN:s säkerhetsråd.Utskottet ser på grundval av vad somanförts inget behov av något riksdagenstillkännagivande med anledning avmotionerna 2002/03:U299 (v) yrkande 1 och2002/03:U323 (m) yrkande 21 och avstyrkerdärmed dessa motioner.I kommittémotion 2002/03:U299 (v)framhålls vidare att varje land bara haren begränsad kapacitet att ställa upp medmilitära och civila resurser förkrishantering. Det finns en risk att EU-insatser prioriteras framför FN-insatser.I yrkande 2 menar motionärerna attregeringen skall verka för att unionendeklarerar att FN-insatser skall haföreträde framför EU-insatser vad gällerEU:s medlemsländers militära resurser. Imotionens yrkande 3 anförs vidare attregeringen skall verka för att EUdeklarerar att unionenskrishanteringsförmåga först och främstskall utgöra ett stöd till FN:s operativakrishantering.Utskottet vill framhålla attuppbyggnaden av ESFP och de kapacitetersom där utvecklas även skall kunna bidratill att stödja FN i genomförandet avkrishanteringsinsatser. Utskottet noterari sammanhanget att i ettpolitiskt uttalande har framhållit attEU:s framväxande civila och militärakapaciteter skall utvecklas på så sättatt de kan tillföra ett mervärde äventill FN.Ett exempel på samverkan mellan EU ochFN är att EU-polisinsatsen EUPM ersätterFN:s polismission IPTF i från ochatt resurser därvid frigjordes som FN kananvända i andra delar av världen. Vidarebör det framhållas att de styrkor somnationellt sätts upp för krishanteringkan användas såväl vid insatser inomramen för olika FN-operationer som iinsatser inom ramen för EU:skrishantering.Slutligen vill utskottet framhålla attdet faktum att FN har ansvar förinternationell fred och säkerhet inteinnebär att det i alla krissituationerskall vara FN som genomför de operativakrishanteringsinsatserna. FN:ssäkerhetsråd kan överlåta påinternationella sammanslutningar avstater att genomföra de konkretainsatserna. Så har skett både vad gällerIFOR och SFOR i samtISAF i Afghanistan.Utskottet avstyrker därmed motion2002/03:U299 (v) yrkandena 2 och 3.I den enskilda motionen 2002/03:U324 (mp)yrkande 20 begärs ett riksdagenstillkännagivande om vad som i motionenanförs om syn på EU:sförsvars- och utrikespolitik. I motionenanförs bl.a. att de neutrala länderna haren viktig roll att spela inom det grönasäkerhetsbegreppet. Deras oberoende avmilitära allianser ger dem en viktig rollnär det gäller förhandlingar, informationoch aktivt konfliktförebyggande.Miljöpartiet anser det därför vara mycketviktigt att , , ochÖsterrike står utanför Nato, VEU och detmilitära arbetet inom EU. Natos, VEU:soch EU:s militära förmåga bör avvecklasmenar motionärerna. De förespråkar istället ett stärkt som denviktigaste alleuropeiska organisationenför säkerhet och samarbete. Dessutommåste FN ges resurser så attorganisationen kan uppfylla FN-stadgansambitioner.Utskottet vill inledningsvis i dennadel återigen framhålla att arbetet medatt bygga den europeiska försvars- ochsäkerhetspolitiken (EFSP) syftar till geEU en förmåga att genomföra humanitärauppdrag, räddningsuppdrag samtfredsbevarande och fredsskapande uppdrag.EFSP utgör inte en militär allians ellerett kollektivt europeiskt försvar medömsesidiga försvarsgarantier. Den svenskamilitära alliansfriheten påverkas inte.Utskottet vill vidare framhålla att denfredsfrämjande verksamheten sedan längeutgör en central del av den svenskasäkerhets-, utrikes- ochförsvarspolitiken, och att erfarenheterfrån deltagande i det internationellasamarbetet visar att det finns ettfortsatt behov av att förbättra förmågantill snabba och tidiga insatser och attfinna vägar att förebygga väpnadekonflikter. lämnar, som utskottethar redovisat tidigare i dettabetänkande, effektiva bidrag till EU:sgemensamma krishanteringsförmåga, vadgäller såväl den civila som den militäraförmågan. verkar även aktivt föratt stärka unionens förmåga att arbetakonfliktförebyggande. Utskottet vill ävenbetona att de svenska bidragen till såvälcivil som militär krishantering ärfrivilliga och bygger på nationelltbeslut i varje enskilt fall.Det förtjänar vidare att betonas attjämsides med arbetet inom EU och EFSPfortsätter aktiva medverkan i FNoch . Det är utskottets uppfattningatt fortfarande harprimärt ansvar för upprätthållandet avinternationell fred och säkerhet. Utökatsamarbete mellan EU och ikrishantering och konfliktförebyggande,såväl vad gäller verktyg för praktisksamverkan som vad gäller konkreta,aktuella geografiska situationer, ärviktigt och bör även fortsättningsvis gesstor vikt menar utskottet.Med vad utskottet ovan anfört avstyrkerutskottet motion 2002/03:U324 (mp)yrkande 20.3.3.3 Yttre förbindelser - EU:shandelsavtal med (Skr. s. 82-114)I partimotion 2002/03:U249 (v) behandlasbl.a. anser attregeringen inte har reagerat medtillräcklig kraft mot Isreal somockupationsmakt. I motionens yrkande 3menar att regeringen böruttala ett officiellt stöd för kraven attEU säger upp frihandelsavtalet med på andra sätt ökar trycket på denisraeliska ockupationsmakten i syfte attIsrael förmås att uppfylla dekrav som folkrätten ställer. Motionärernabakom kommittémotion 2002/03:U275 (mp)menar att har konfiskerat en stordel av för sina ständigtväxande, illegala bostadsområden.Tvärtemot vad Genèvekonventionenföreskriver har israeliska företagetablerats i de ockuperade områdena.Varor från dessa områden har sedan gåttpå export till bl.a. EU och varorna harvarit märkta som israeliska. Motionärernamenar att den israeliska exporten ochEU:s import av sådana varor strider motGenèvekonventionen. bryter ävenmot fjärde somfastställer regler som en ockupationsmaktmåste följa. I motionens yrkande 3 anförsatt regeringen bör ta initiativ till attEU med omedelbar verkan säger upp EU:shandelsavtal med till dess attIsrael åter visar respekt för folkrättenformulerad i den fjärdeGenèvekonventionen och de mänskligarättigheterna.I sammanhanget bör det inledningsvisuppmärksammas att EU 1995 inledde ettomfattande samarbete med länderna iNordafrika och , den s.k.Barcelonaprocessen. Processen omfattarpolitisk dialog och ett omfattandebistånd till de mindre utveckladearabiska länderna (MEDA-biståndet). En avmålsättningarna i Barcelonaprocessen ärskapandet av ett frihandelsområde runtMedelhavet till år 2010.Detta är det enda forum därIsrael och dess arabiska grannar för endialog om politiska frågor regelbundetoch vid samma bord. Skapandet av ettfrihandelsområde runt Medelhavetförutsätter att EU ingårassocieringsavtal med alla motparter runtMedelhavet, inklusive . harsådana avtal framförhandlats med allautom , men sådana förhandlingarpågår. Utskottet vill framhålla attavtalen föreskriver frihandel, men ävenpolitisk dialog och samarbete på ettantal områden och är således meromfattande än rena frihandelsavtal.Avtalet med har varit i kraft imer än och medförde skapandet avett associeringsråd på ministernivå förden politiska dialogen mellan EU ochIsrael. Utskottet menar att om EU skulleupphäva associeringsavtalet med såskulle det komma att påverkaBarcelonaprocessen och därmed EU:s arbeteför att skapa stabilitet och utveckling iMellanöstern och mellan EU ochIsrael reglerar frihandeln för varor ochtjänster. Tidigt stod det klart attfrågan om ursprungsregler var enstötesten, dvs. för varor som härrör frånisraeliska bosättningar på de ockuperadeområdena , och anger utan närmareprecisering att varor som härrör frånIsrael skall vara tullfria. menaratt varor från bosättningarna inbegrips ibegreppet , medan EU:smedlemsländer samfällt anser motsatsen.Utskottet har inhämtat att från densvenska regeringens sida har alltidunderstrukits att frågan om varor somIsrael exporterar tullfritt till EU underförespegling att de härrör från detegentliga bör få en teknisklösning genom någon av de mekanismer somassocieringsavtalet anvisar.Ett viktigt framsteg för en korrekttillämpning av avtalet är enligtutskottets uppfattning att EU:snationella tullmyndigheter nu börjat taut tull för varor man har rimliga skälatt anta härrör från ockuperat område.Efter associeringsrådet i november 2001skickade Europeiska kommissionen ettmeddelande till EU-importörer där manvarnade för att i ursprungsintygkan ha uppgett att varor härrör frånIsrael, när de i själva verket kom frånbosättningar på ockuperade områden. EU-importörerna underrättades om att demåste vidta nödvändigaförsiktighetsåtgärder. Om misstankeuppstår att en vara härrör från ockuperatområde skall efterhandskontroll göras,vilket innebär att uppmanasverifiera varans ursprung.Utskottet finner att det vorevärdefullt om det i kommande skrivelsersker en redovisning över vilka produkteroch vilka volymer av dessa produkter frånockuperat område som försökerexportera till Sverige.Avtalet innehåller även en paragraf somhänvisar till respekten för de mänskligarättigheterna. Avtalet innehåller däremotinga sanktionsbestämmelser som säger vadsom skall hända om respekten för demänskliga rättigheterna brister. Det böruppmärksammas, menar utskottet, att detär möjligt att diskutera MR-frågorna inomramen för den politiska dialogen isamband med de associationsrådsmöten omavtalets tillämpning som regelbundet ägerrum på grundval av denna paragraf.Utskottet har inhämtat att frågor ommänskliga rättigheter och internationellhumanitär rätt också är en viktig del avöverläggningarna vid dessa möten.Associationsavtalet ger således EU enmöjlighet att framföra synpunkter tillIsrael och diskutera frågorna direkt medföreträdare för den israeliskaregeringen. Utskottet har erfarit att densvenska regeringen kommer att fortsättaatt aktivt verka för att EU utnyttjardetta forum för att kräva att Israellever upp till sina förpliktelser enligtfolkrätten och fullgör sina skyldighetersom ockupationsmakt under den fjärdeGenèvekonventionen. Utskottet förutsätteratt både och EU kommer attfortsätta att föra fram detta budskap medoförminskad kraft även utanförassocieringsrådets ram.Utskottet vill framhålla att EU (ochdärigenom ) samverkar med ,och FN inom den s.k. Kvartettenför att få i gång fredsprocessen.Kvartetten har utarbetat en gemensamfärdplan vars mål är bildandet av enpalestinsk stat , vilken harpresenteras för parterna i maj 2003.Utskottet menar att så länge som detpågår ett aktivt arbete i syfte att fåparterna att röra sig i en positivriktning vore det olämpligt att säga uppassociationsavtalet med . Enuppsägning av associationsavtalet inärtid skulle sannolikt leda till attopinionen i riktar sin kritik motEU och endast leda till attfredsprocessen försvåras.Mot bakgrund av vad utskottet anförtavstyrker utskottet motionerna2002/03:U249 (v) yrkande 3 och2002/03:U275 (mp) yrkande 3.3.4 Visst samarbete inom ramen förEuropeiska gemenskapenSysselsättning och Lissabonprocessen(Skr. s. 162-166)I partimotion1999/2000:U903 (v) yrkande 3 framhållermotionärerna att regeringen bör tainitiativ till att uppnå en mellanstatligfinanspolitisk samordning för flerarbetstillfällen i . Vidare krävsgemensamma strukturella reformer somgäller arbetstider, miljöomställning ochmer aktiv näringspolitik.I partimotion U326 (c) anförCenterpartiet att genomförandet avLissabonstrategin måste påskyndas för atten hållbar ekonomi för alla skall kunnauppnås.