bet · GQ01SFU10 · 2003-05-20 00:00:00 — () har startat ett projekt förutvärdering av sjukfrånvaro och sjukskrivning.Syftet är att identifiera positiva och negativakonsekvenser av sjukskrivning och förtidspension menockså att kartlägga forskningsområdet ochidentifiera vita fält.Det finns mycket mindre forskning om sjukfrånvaroän om hälso- och sjukvård och övriga medicinskaområden. Forskning om sjukfrånvaro handlar framförallt om orsaker till sjukfrånvaron. Det finns ocksåen del studier om sjukskrivningspraxis. Men mycketlite om konsekvenser för den sjukskrivne av att varasjukskriven.SBU-projektet tittar på studier om rörelseorganenssjukdomar, psykiatriska diagnoser och hjärt-kärlsjukdomar, men också på studier som gällersjukfrånvaro utan diagnos. En stor del av studiernatar inte hänsyn till diagnos.När det gäller sjukfrånvaro för rygg- ochnackbesvär finns det ett visst vetenskapligt stödför att högre ålder ger en ökad risk för bådesjukskrivning och förtidspension. Kvinnor har enhögre risk för förtidspension men inte försjukskrivning. När man kontrollerar sådana faktorersom hör ihop med arbetslivet och med andraskillnader mellan män och kvinnor, och tar bort deskillnaderna, finns det ingen könsskillnad.Det är viktigt att skilja mellan sjukdom ochsjukfrånvaro. Nästan alla studier av samspeletmellan att ha ett yrkesarbete, en partner och barnvisar att de kvinnor som har alla tre rollerna ärfriskast. Yrkesarbete spelar den viktigaste rollendär. Att ha en partner är viktigt för både män ochkvinnor. Studierna är inte lika entydiga när detgäller att ha barn. Det finns inget tydligt sambandmellan sjukskrivning och att kvinnor har barn.De personer som har en tidigare sjukskrivning,generellt och speciellt för rygg- och nackbesvär,har en högre risk för fortsatt eller längresjukskrivning. De som har smärtutstrålning i ben,dvs. ischias, har en högre risk. De som harspecifika diagnoser, t.ex. diskbråck, har också enhögre risk, liksom de som upplever enfunktionsnedsättning, dvs. som själva säger attderas funktion är nedsatt. För personer med fysiskttunga arbeten eller en roterad, vridenarbetsställning och som upplever att de har litetinflytande över sin arbetssituation och lågarbetstillfredsställelse finns ett visstvetenskapligt stöd för ökad risk för sjukskrivning ide här diagnoserna. De som arbetar på företag medmånga anställda och som har en anställningstid somär längre än har en lägre risk. Det finnsockså stöd för att arbete med vibrationer inte gernågon ökad risk, liksom att socialt stöd på arbetetinte påverkar sjukskrivning i dessa diagnoser.Majoriteten av studierna gäller män. Utmärkandeför medicinsk forskning i stort är att det finns merkunskap om män än om kvinnor. Det finns således merkunskap om ländryggsproblem, som är en manligdiagnos, än om nack- och skulderproblem, som kvinnoroftare lider av. Det finns vidare mer kunskap omindustriarbete, där fler män arbetar, än om vård ochomsorg. Kunskapen om rörelseorganens sjukdomar ärsämre än om andra sjukdomar, t.ex. cancer ochhjärtinfarkt.Det är svårt att ställa diagnos och det är få somfår en diagnos när de kommer med akuta problem. Detär vidare svårt att ta ställning till bra behandlingoch bra rehabilitering.Docent , , anfördebl.a. Det finns positiva faktorer som göratt vi går till arbetet. kommersnart att presentera en utredning omutmattningssyndrom. Där redovisar man faktorer somgör att vi arbetar. Det handlar om att arbetetstrukturerar tiden, att det skapar mening, att detger oss status och identitet samt att det uppmuntrartill aktivitet och kreativitet.Individens fysiska och mentala kapacitet påverkasav mycket, av ålder, kön, ärftliga faktorer,livsstil, utbildning och tidigare erfarenheter.Dessa faktorer kan stärka eller minska den fysiskaoch mentala förmågan. Till det kommer de fysiska ochpsykosociala kraven från arbetet som hänger sammanmed arbetsmiljön, arbetsorganisationen och hurarbetsmarknaden ser ut.Till hjälp eller till stjälp finns t.ex. familj,dagis och skola, snälla och dumma människor.Karolinska Institutet bedriver ett projekt omhälsoläget i kommuner och landsting . Inom det projektet har man tagit fram enmodell för det förebyggande arbetet. Med relevantaoch anpassade instrument skall man dels ta reda påhur det står till på arbetsplatsen, dels återföraden informationen till de anställda och de övrigaberörda. Det ger möjlighet för dessa grupper atthitta förbättrings- och förändringsområden. Tillsist sker en uppföljning och utvärdering. Varjearbetsplats eller arbetsgrupp måste själv komma framtill hur man skall lösa problemen.I projektet ingår sex kommuner och fyra landstingdär man försökt att arbeta enligt den här modellen.Det har handlat om olika åtgärder, från att införafriskvård på arbetstid till att förändraarbetstidsscheman.Projektet följer bl.a. alla som blir sjukskrivnaminst . Tillflödet av nya 28-dagarsfall harminskat på nästan alla ställen. Andelen nya 28-dagarsfall har minskat mellan 2001 och2002.När det gäller faktorer i arbetslivet som gergrund för en god arbetshälsa är det framför allt enbra ledning och inflytande och delaktighet för deanställda som är viktigast. Andra viktiga faktorerär goda fysiska förhållanden och en bra ergonomi.Det är också viktigt med välavvägda krav, en rimligarbetsbelastning, stimulans i arbetet, möjlighetertill kompetensutveckling, även efter det att man harfyllt , samt att man känner arbetsglädje ochfår belöning både i form av uppmuntran och i form avlön.Ett av projektets uppdrag är att hjälpa till meden förbättrad rehabilitering. Här är tre sakerviktiga. Dels en tidig upptäckt, dvs. att man påarbetsplatsen vet vem det är som sviktar, dels engod rehabilitering. Men det allra viktigaste är attindividen har möjlighet att komma tillbaka tillsamma eller till en annan arbetsplats.Utskottets övervägandenOrsakerna till den ökadesjukfrånvaron m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden som rörorsakerna till ohälsan, målet att halverasjukfrånvaron och etthelhetsperspektiv på problemet med ohälsan.Jämför reservationerna nr 1 (m), 2 (kd), 3(fp), 4 (m), 5 (c), 6 (m),7 (c) och 8 (m, fp, kd, c).MotionernaSten Tolgfors m.fl. (m) begär i motion Sf10yrkandena 1, 1012 och 1821 tillkännagivanden iskilda frågor. När det gäller orsakerna till ohälsananser motionärerna att dubbleringen av sjuktaleninte beror på att har sämre arbetsmiljö änandra länder. Enligt motionärerna krävs det etthelhetsgrepp för att få bukt med sjukfrånvaron.Endast då kommer regeringen att kunna uppnå sitteget mål att halvera sjukfrånvaron fram till 2008.Vidare vill de införa en obligatorisk och offentligtfinansierad hälsoförsäkring liksom en nationellvårdgaranti, som bör vara fullt genomförd inom tvåår. För att få människor att tänka till en extragång innan de stannar hemma ytterligare en veckavill de införa en karensdag den åttonde sjukdagen.Det behövs också olika åtgärder för att ökaarbetsgivarnas incitament att minska sjukfrånvaron.Motionärerna vill bl.a. utreda om företag skallkunna få träda ut ur den offentliga försäkringen omde erbjuder lika bra villkor som den allmännaförsäkringen och om ett system med friskpeng börinföras. För att vända utvecklingen vad gällersjukskrivningar och förtidspensioneringar krävsenligt motionärerna en arbetsmarknad som är merrörlig och tillgänglig för alla som vill arbeta.Dessutom anser de att det bör införas en spärregelför arbetslösa som blir sjukskrivna. Enligtmotionärerna bör ingen kunna tjäna på att byta frånarbetslöshetsersättning till sjukpenning.I motion Sf9 av () begärs iyrkande 1 ett tillkännagivande om vikten av enförändrad social-, socialförsäkrings- ocharbetsmarknadspolitik för ökad hälsa i arbetslivet.Motionären efterlyser bl.a. en ökad rörlighet påarbetsmarknaden och att bidrag växlas mot sänktaskatter. I samma motion yrkande 6 begärs etttillkännagivande om ekonomiska resurser förförsäkringskassorna och sjukvården. Motionären anseratt alla sjukfall måste minska och således ävenkorta sjukfall. Därför måste sjukvården förstärkasoch försäkringskassorna ges mer resurser för attupphandla den sjukvård som behövs för tidigrehabilitering.Bo Könberg m.fl. (fp) begär i motion Sf13 yrkande1 ett tillkännagivande om ett nytt mål för minskningav det sammanlagda antalet personer som harsjukersättning och sjukpenning i mer än tolvmånader. Motionärerna befarar att det nuvarandemålet kan leda till en relativt snabb minskning avantalet sjukpenningdagar genom en alltför lättvindigpensionering av ett stort antallångtidssjukskrivna.Sven m.fl. (kd) begär i motion Sf12 yrkande 1ett tillkännagivande om att lösningen på de växandeohälsotalen kräver både ett helhetsgrepp, sominkluderar familje-, jämställdhets-, folkhälso- ochskattepolitiken, och en grundläggandesystemförändring. Det behövs ett helt nytt systemför att hjälpa människor som hamnat i enlångtidssjukskrivning där insatserna fokuserar bådepå individens specifika problem och på hans ellerhennes förutsättningar och möjligheter. I sammamotion yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om ettvidgat perspektiv på ohälsans orsaker. Att peka utarbetsplatsen som den viktigaste orsaken tillproblemet är att anlägga ett alltför snävt synsätt.Birgitta m.fl. (c) begär i motion Sf11yrkande 2 ett tillkännagivande om rimliga incitamentför arbetsgivarna att förebygga och rehabiliterasjukskrivna. Bland annat bör arbetsgivaransvaret ståi proportion till antalet anställda och inte omfattapersoner med funktionsnedsättning eller kronisksjukdom. I samma motion yrkande 6 begärs förslagsom eliminerar risken att personer med förhöjdsjukdomsrisk på grund av diagnostiserade kroniskasjukdomar slås ut från arbetsmarknaden till följd avalltför höga sjuklönekostnader.Utskottets ställningstagandeUtskottet har haft anledningatt ta upp frågan om såväl orsakerna till den ökadesjukfrånvaron som möjliga åtgärder för att kommatill rätta med problemen. När det gällerutgångspunkten för bedömning av arbetsförmågansnedsättning ställde sig utskottet, i sitt avriksdagen godkända betänkande 1996/97:SfU6, bakomregeringens förslag (prop. 1996/97:28) attsamhällets trygghetssystem borde renodlas ochsjukpenning och förtidspension mer uttalat äntidigare vara ett skydd för medicinskt grundadnedsättning av arbetsförmågan. I betänkande2002/03:SfU1 anförde utskottet i fråga om orsakernatill den ökade sjukfrånvaron att det enligtutskottets mening är flera faktorer som samspelar,t.ex. en åldrande arbetskraft, hårdare krav iarbetslivet, ändrade attityder liksom brister iförsäkringskassornas och arbetsgivarnasrehabiliteringsansvar. Även andra faktorer kan habetydelse såsom ersättningssystemens utformning, denökande förvärvsfrekvensen bland kvinnor kombineradmed att männen inte tar sin del av ansvaret för barnoch hem samt läkarnas roll isjukskrivningsprocessen. Också konjunkturläget ochden sanering av statsfinanserna som ägde rum under1990-talet kan sannolikt förklara en del av denökade sjukfrånvaron. Frågan om orsakerna till denökade sjukfrånvaron har belysts vid utskottetsoffentliga utfrågning , vilkenredovisats ovan.Vissa av de faktorer som utskottet lyft fram harockså Utredningen om analys av hälsa och arbete() framhållit som mer eller mindrebetydelsefulla. Utredningen, som bl.a. haft iuppdrag att redovisa utvecklingen av hälsa ochohälsa i arbetslivet, har i sitt delbetänkandeKunskapsläge sjukförsäkringen (SOU 2002:62) framförallt lyft fram två faktorer som kan förklara deökade sjuktalen. Den ena faktorn är den förändringav ålderssammansättningen av befolkningen som ävenvid oförändrade ohälsotal i olika åldersgrupperskulle ha gett upphov till en kraftig ökning avantalet ohälsodagar. Enligt utredningen förklararförändringar av den demografiska sammansättningen avden arbetsföra befolkningen en tredjedel av ökningenav antalet ohälsodagar mellan åren 1995 och 2001.Administrativa tillkortakommanden och förändringarnai förtidspensionssystemet har lett till att dennaökning nästan uteslutande hamnat isjukförsäkringssystemet.Den andra faktorn är enligt utredningen merkomplex. har arbetslivet blivit merpressat och det psykiska välbefinnandet har minskat.Det senare beror sannolikt både på situationen iarbetslivet och på andra faktorer i samhället.Utredningen framför hypotesen att något har hänt isamspelet mellan individ, arbetsplats och läkare.Samspelen är intrikata och dubbelriktade och tycksleda till en förändrad syn på vilka påfrestningar påkroppen eller själen som skall tas hänsyn till ochuthärdas på arbetsplatsen. Sjukskrivning harblivit ett alltmer accepterat sätt att hantera pressoch påfrestningar som drabbar människor i deras liv.Enligt utredningen är det dock inte nödvändigtvisarbetet som orsakar sjukdom. Men den psykiskapressen har ökat och fler reagerar på kombinationenav påfrestningar i sina liv med medicinskaförklaringar. Läkarna står ofta handfallna införsvårdiagnostiserade symptom. Utan vare sigtillräcklig tid eller beprövade behandlingsmetoderbifalls i allmänhet önskemål om sjukskrivning.Den del av ökningen av ohälsotalet som enligt beror på att andelen äldre iarbetskraften ökar kan enligt utskottets meningknappast påverkas om inte arbetslivet anpassas åldrande befolkning som de ekonomiskadrivkrafterna för individen att lämnaarbetslivet minskar. Utskottet noterar attregeringen ekonomiska vårproposition(prop. 2002/03:100) har framhållit attsysselsättningsgraden i ärbetydligt lägre än genomsnittet för befolkningen somhelhet. Enligt regeringen har det visat sig attarbetsgivarna relativt sällan eller aldrignyanställer äldre personer. Arbetsgivarnas attitydertill äldre arbetstagare är en av orsakerna till attdet är svårt för äldre som lämnat arbetslivet attåterinträda på arbetsmarknaden. Enligtvårpropositionen överväger regeringen vidareåtgärder.För att komma till rätta med problemen medsjukfrånvaron i övrigt kommer det enligt utskottetatt krävas insatser och på mångaolika områden. I det ovan nämnda betänkandet2002/03:SfU1 lyfte utskottet fram åtgärder för enbättre arbetsmiljö, inklusive inflytande påarbetsplatsen för de anställda, tydligarearbetsgivaransvar och en förnyelse av denarbetslivsinriktade rehabiliteringen som viktigakomponenter i detta arbete. Andra komponenter kanvara att få till stånd en ändring av läkarnassjukskrivningsmönster, satsningar på en utbyggnad avföretagshälsovården liksom förebyggande arbete iform av folkhälsoarbete och friskvård. Därtill måstedet finnas möjligheter att kombinera arbete medfamilj och fritid samt jämställdheten både på ochutanför arbetsplatsen stärkas.Av vad nu sagts kan konstateras att utskottet ilikhet med regeringen i princip delar denuppfattning som framförs i några av motionerna,nämligen att sjukfrånvarons komplexitet kräver bådeett vidgat perspektiv på frågan och breda lösningar.Någon ensidig fokusering på arbetsplatsen är detsåledes inte fråga om, även om utskottet anser attarbetsplatsen har stor betydelse för att få nersjukfrånvaron. I regel är det från arbetsplatsenindividen blir sjukskriven och det är också däråtgärder kan vidtas för att anpassa arbetsplatsentill individen. Uppfattningen att problemens lösningskulle stå att finna i en grundläggandesystemförändring kan utskottet däremot inte dela.Utskottet anser i stället att regeringens 11-punktsprogram med den vidareutveckling ochkonkretisering som presenterats i form av denfortsatta strategin för ökad hälsa i arbetslivet haren sådan bredd att det finns förutsättningar attbryta den negativa ohälsoutvecklingen. Utskottet hartidigare ställt sig positivt till 11-punktsprogrammet och dess fortsättning och finnerinte nu anledning att ändra uppfattning i frågan.Det är emellertid viktigt att programmet fullföljs ialla dess delar. I den förevarande propositionenpresenteras förslag som tar sikte framför allt påsjukskrivningsprocessen. Åtskilligt återstår dock,såsom en förnyelse av den arbetslivsinriktaderehabiliteringen och införande av ekonomiskadrivkrafter för arbetsgivare att minska ohälsa. Vadgäller den arbetslivsinriktade rehabiliteringen harRFV och () i uppdrag attgenomföra en förnyelse avrehabiliteringsverksamheten som innebär att nyametoder och arbetssätt skall tillämpas fullt ut ihela landet senast vid utgången av 2004.I vårpropositionen har regeringen föreslagitytterligare åtgärder för att brytaohälsoutvecklingen, bl.a. ett anställningsstöd iform av en tidsbegränsad lönesubvention för delångtidssjukskrivna som får en anställning hos enannan arbetsgivare. AMS skall enligt regeringen få iuppdrag att administrera stödet, som beräknasomfatta i genomsnitt 3 000 personer. Vidare föreslåsen förlängning av sjuklöneperioden från 14 till 21dagar fr.o.m. och ett obligatoriskthögkostnadsskydd mot sjuklönekostnader förarbetsgivare som har en årlig lönesumma som uppgårtill högst 160 prisbasbelopp. Utskottet har iyttrande till finansutskottet (2002/03:SfU3y)tillstyrkt förslaget om en förlängd sjuklöneperiod.Med det anförda avstyrker utskottet motionernaSf10 yrkandena 1 och 19, Sf9 yrkande 1, Sf12yrkandena 1 och 2 och Sf11 yrkandena 2 och 6. Ävenmotionerna Sf10 yrkandena 11, 12 och 20 och Sf9yrkande 6 avstyrks.I några av motionerna kritiseras regeringens målför ökad hälsa i arbetslivet. Målet innebär attsjukfrånvaron skall halveras fram till 2008samtidigt som antalet nya sjuk- ochaktivitetsersättningar skall minska. Målet har såsent som , efter förslag av utskottet,godkänts av (bet. 2002/03:SfU1, rskr.2002/03:72). Utskottet hyser goda förhoppningar omatt målet kommer att kunna uppnås. Denna förhoppningsynes delas av RFV:s generaldirektör ,som vid utskottets offentliga utfrågning den 29april 2003 ansåg att målet visserligen kan bli svårtatt uppnå men att det inte är omöjligt. Mot bakgrundhärav finner utskottet inte skäl att föreslå någonändring av målet. Motionerna Sf10 yrkande 10 ochSf13 yrkande 1 avstyrks därmed.Utskottet vill tillägga att regeringen ivårpropositionen aviserat ytterligare insatser föratt klara målet att halvera antalet sjukdagar, t.ex.ett förstärkt förebyggande arbete med inriktning påföretagshälsovården och tillsynen påarbetsmiljöområdet, ett ökat ansvar för sjukskrivnaatt medverka till att bryta sjukskrivningen och attsjukersättning skall beviljas för högst itaget.Frågan om att införa ytterligare en karensdag isjukförsäkrings- och sjuklönesystemen har behandlatsav utskottet , senast hösten2002 i betänkande 2002/03:SfU1. Utskottet ansåg dåatt en sådan åtgärd skulle medföra alltför storapåfrestningar på redan utsatta gruppersförsörjningssituation. Eftersom arbetsgivare med högsjukfrånvaro dessutom skulle gynnas av högresjälvrisk för individen kunde utskottet inte ställasig bakom en sådan ordning. Utskottet vidhåller attytterligare en karensdag inte bör införas ochavstyrker därmed motion Sf10 yrkande 18.När det gäller frågan om att införa en spärregelför arbetslösa som blir sjukskrivna konstaterarutskottet att vårpropositionen även innehåller ettförslag om sjukpenning för den som är arbetslös.Utskottet har i sitt yttrande till finansutskottettillstyrkt också det förslaget, dock med vissaändringar. Motion Sf10 yrkande 21 får därmed ansestillgodosedd. Med det anförda avstyrker utskottetmotionsyrkandet i fråga.Ökad precision vid sjukskrivningÖkad användning av deltidssjukskrivning ochbetoning av den medicinska grunden försjukskrivningUtskottets förslag i korthetDeltidssjukskrivning bör enligt regeringensbedömning användas i ökad utsträckning och demedicinska skälen för sjukskrivning börpreciseras och tydliggöras.Riksdagen bör avslå motionsyrkanden bl.a.om att göra deltidssjukskrivning merflexibel, om att motverka attdeltidssjukskrivning blir ett alternativ förden som vill förkorta sin arbetstid samt omatt avskaffa de fasta stegen i sjukpenningen.Jämför reservationerna 9 (m), 10 (c) och 11(kd).PropositionenEnligt vad som anges i propositionen finns detinslag av slentrianmässiga och mindre genomtänktasjukskrivningar som måste förändras. Det olämpliga idessa sjukskrivningar kan bestå i att helsjukskrivning tillgrips i stället fördeltidssjukskrivning eller att sjukskrivningarnablir för långa. Det kan även förekomma att personersom har full arbetsförmåga blir sjukskrivna. Deslentrianmässiga sjukskrivningarna avser i mångafall sjukfall där diagnoserna är oprecisa, s.k.symtomdiagnoser (t.ex. smärta, ryggbesvär ellerlättare psykiska besvär). Dessa diagnoser är mycketvanliga, i synnerhet hos långtidssjukskrivna (mer än60 dagar) där de utgör av fallen.Den bristande precisionen vid sjukskrivning ökarrisken för att den försäkrade inte får detindividuellt anpassade stöd som är nödvändigt förrehabiliteringen. Dessutom ökar risken för att denförsäkrade passiviseras och därmed får svårt attkomma tillbaka till arbete. Det blir även ettproblem för hela samhällsekonomin, eftersom mångamänniskor i onödan ställs utanför arbetslivet.Andra problem som uppmärksammas i propositionen ärbl.a. det förhållandet att den intygsskrivandeläkaren kan ha svårt att bedöma arbetsförmågan, attmånga läkare inte har tillräcklig utbildning iförsäkringsmedicin samt ett ändrat förhållningssätttill sjukskrivning hos försäkrade och läkare.I propositionen gör regeringen bedömningen att enförsäkrads återstående arbetsförmåga bör tas tillvara i ökad utsträckning. Uppmärksamheten bör varariktad främst mot den arbetsförmåga en försäkrad har inte arbetsoförmågan. Därför bör sjukskrivning påheltid inte bli ett förstahandsalternativ. I ställetbör deltidssjukskrivning användas i ökad omfattning.Enligt regeringen ligger detta synsätt till grundför de åtgärder som föreslås i propositionen, t.ex.förstärkt utbildning för intygsskrivande läkare samtolika informationssatsningar.Enligt vad som anges i propositionen finns det medstöd i forskningsresultat om självläkning anledningatt anta att den försäkrade börkunna vara deltidssjukskriven, såvida inte särskildaskäl talar för motsatsen. Särskilda skäl bör såledesfinnas för att hel ersättning skall komma i fråga isådana situationer. Om hel sjukskrivning trots alltblir aktuell bör tiden för denna förkortas. Vidarebör den hela sjukskrivningen i slutet av periodenersättas med deltidssjukskrivning inför återgångentill heltidsarbete.För att andelen deltidssjukskrivningar skall öka inågon större omfattning behöver arbetsgivare istörre utsträckning än ta ett aktivt ansvarför att anpassa den anställdes arbetsuppgifter medhänsyn till hans eller hennes förändradeförutsättningar eller finna andra lämpligaarbetsuppgifter. Vidare bör arbetsgivarensrehabiliteringsutredning innehålla uppgifter ommöjligheterna att vidta sådana åtgärder (se ävenavsnittet Obligatorisk rehabiliteringsutredningm.m. ).Deltidssjukskrivningen bör emellertid inteanvändas utan den måste ses somen tillfällig lösning. Det bör vara en normal rutinhos att i samband meddeltidssjukskrivning tillsammans med den försäkradesamt dennes läkare och arbetsgivare ta fram en planför återgång i heltidsarbete.Såvitt gäller betoning av den medicinska grundenför sjukskrivning anförs bl.a. följande. Eftersommånga akuta sjukdomar har självläkt efter en visstid bör man i långa sjukfall ställa särskilda kravpå läkarens intygande att det är sjukdomsom förorsakar arbetsförmågans nedsättning. Dettabör klarläggas senast i samband med ettavstämningsmöte (se vidare avsnittet Möjligheternaatt fördjupa beslutsunderlaget m.m.). Intygandet vidsjukskrivning bör dock endast avse sådanaförhållanden som läkaren kan ta ansvar för medutgångspunkt i sin medicinska kompetens.I korta sjukfall med symtomdiagnoser är det intealltid möjligt att göra en fullständig bedömning avarbetsförmågan. Sjukskrivning kan därför varamotiverad. När sjukskrivningen har pågått en någotlängre tid är det däremot nödvändigt att preciseradiagnosen dels för att kunna bedöma rätten tillsjukpenning, dels för att läkaren skall kunna bedömavilken behandling som är lämplig.Regeringen förutsätter att RFV vid sin tillsyn ochuppföljning av regelverket särskilt uppmärksammarhur regeringens intentioner om den ökade betoningenav den medicinska grunden för sjukskrivningförverkligas.