bet · GQ01SOU15 · 2003-05-15 00:00:00 — Särskilt åligger det därvidpolisen att fortlöpande samarbeta medmyndigheterna inom och sna-rast underrätta dessa om förhållanden som börföranleda någon åtgärd av dem.Bestämmelser omskyldighet att anmälatill socialnämnden attett barn kan behövanämndens skydd finnsi 14 kap. 1 §socialtjänstlagen(2001:453).Andra myndigheter skall ge polisen stöd idess arbete.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2003.Förslag till lag om ändring i tandvårdslagen(1985:125)Härigenom föreskrivs att 3 § tandvårdslagen(1985:125) skall ha följande lydelseNuvarande lydelseFöreslagen lydelse3 §Tandvården skall bedrivas så att denuppfyller kravet på en god tandvård. Dettainnebär att den skall1. vara av god kvalitet och lägga särskildvikt vid förebyggande åtgärder,2. tillgodose patientens behov av trygghet ivården och behandlingen,3. vara lätt tillgänglig,4. bygga på respekt för patientenssjälvbestämmande och integritet,5. främja goda kontakter mellan patientenoch tandvårdspersonalen.Vården och behandlingen skall så långt detär möjligt utformas och genomföras i samrådmed patienten.Patienten skall upplysas om sitttandhälsotillstånd och om de behand-lingsmetoder som står till buds.Bestämmelser omskyldighet att anmälatill socialnämnden attett barn kan behövanämndens skydd finnsi 14 kap. 1 §socialtjänstlagen(2001:453).Denna lag träder i kraft den 1 juli 2003.Förslag till lag om ändring i skollagen(1985:1100)Härigenom föreskrivs i fråga om skollagen(1985:1100)1dels att 1 kap. 1 § skall ha följande lydelse,dels att det i 1 kap. skall införas en nyparagraf, 2 a §, av följande lydelse.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse1 kap.1 §2För barn och ungdomar anordnar detallmänna utbildning i form av förskoleklass,grundskola och gymnasieskola samt vissamotsvarande skolformer, nämligen särskola,specialskola och sameskola.Förskoleklassen, ,gymnasieskolan, särskolan, specialskolan ochsameskolan bildar det offentliga skolväsendetför barn och ungdom. Dessutom finnssärskilda utbildningsformer som anordnas avdet allmänna för dem som till följd avsjukdom eller av annat skäl inte kan delta iskolarbetet inom det offentliga skolväsendet.Det allmännaanordnar också pe-dagogisk verksamheti form av för-skoleverksamhet ochskolbarnsomsorg. Fördessa verksamhetergäller i denna lagendast bestäm-melserna i 2 a kap.och 15 kap. 5 §.Det allmännaanordnar också pe-dagogisk verksamheti form av för-skoleverksamhet ochskolbarns-omsorg.För dessaverksamheter gäller idenna lag endastbestämmelserna i 1kap. 2 a §, 2 a kapoch 15 kap. 5 §.2 a §Förskoleverksamheten, skolan ochskolbarnsomsorgenskall på social-nämndens initiativ ifrågor som rör barnsom far illa ellerriskerar att fara illasamverka medsamhällsorgan,organisationer ochandra som berörs. Ifråga om utlämnandeav uppgifter gäller debegränsningar somföljer 2 a kap. 18 §och 9kap. 16 a §denna lag och avsekretesslagen(1980:100).Bestämmelser omskyldighet att anmälatill socialnämnden attett barn kan behövanämndens skydd finnsi 14 kap. 1 §socialtjänstlagen(2001:453).Denna lag träder i kraft den 1 juli 2003.Förslag till lag om ändring i lagen (1988:870)om vård av missbrukare i vissa fallHärigenom föreskrivs att 34 och 44 §§ lagen(1988:870) om missbrukare i vissa fall skallha följande lydelse.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse34 §1Den som vårdas enligt denna lag i ett LVM-hem för särskilt noggrann tillsyn får hindrasatt lämna hemmet och i övrigt underkastasden begränsning i rörelsefriheten som ärnödvändig för att vården skall kunnagenomföras.Den intagne fårberedas vård vid enenhet inom hemmetsom är låsbar eller påannat sätt inrättad försärskilt noggranntillsyn, om det ärnödvändigt medhänsyn till denintagnes, övrigaintagnas eller per-sonalens säkerhet,eller om det ärnödvändigt för attförhindra att denintagne avviker ellerför att i övrigtgenomföra vården.Den intagne fårvårdas inom en sådanenhet under högst tvåmånader i följd. Omsärskilda behand-lingsskäl föranlederdet, får dock vårdenvid enheten pågålängre tid, förutsatt attnågot av de fall somanges i andra stycketfortfarande föreliggeroch att den intagnesamtidigt gesmöjlighet till vistelsei öppnare former ellerutanför hemmet.Om det är särskiltpåkallat på grund avatt den intagneuppträder våldsamteller är så påverkadav berusningsmedelatt han eller hon intekan hållas tillordningen, får denintagne hållas avskildfrån de övriga vidhemmet. Han ellerhon skall då stå underfortlöpande uppsiktav personalen. Denintagne får dock intehållas i sådanavskildhet längre tidän vad som är ound-gängligen nödvändigtoch inte i något fallunder än 24timmar i följd.Den intagne fårberedas vård vid enenhet inom hemmetsom är låsbar eller påannat sätt inrättad försärskilt noggranntillsyn, om det ärnödvändigt medhänsyn till denintagnes, övrigaintagnas eller per-sonalens säkerhet,eller om det ärnödvändigt för attförhindra att denintagne avviker ellerför att i övrigtgenomföra vården.Om det krävs medhänsyn till denintagnes speciellabehov av vård, hanseller hennes säkerheteller övriga intagnassäkerhet får en inta-gen på en sådan enhethindras från att träffaandra intagna (vård ienskildhet).Den intagne fårvårdas inom en sådanenhet under högst tvåmånader i följd. Omsärskilda behand-lingsskäl föranlederdet, får dock vårdenvid enheten pågålängre tid, förutsatt attnågot av de fall somanges i andra stycketfortfarande föreliggeroch att den intagnesamtidigt gesmöjlighet till vistelsei öppnare former ellerutanför hemmet. Enfråga om vård i en-skildhet skall prövasfortlöpande och alltidomprövas inom sjudagar från senasteprövning.Om det är särskiltpåkallat på grund avatt den intagneuppträder våldsamteller är så påverkadav berusningsmedelatt han eller hon intekan hållas tillordningen, får denintagne hållas iavskildhet. Han ellerhon skall då stå underfortlöpande uppsiktav personalen. Denintagne får dock intehållas i sådanavskildhet längre tidän vad som äroundgängligennödvändigt och inte inågot fall underlängre tid än 24timmar i följd.44 §2Beslut av den somförestår vården vid ettLVM-hem fåröverklagas av denenskilde hoslänsrätten, om be-slutet avseröverflyttning enligt25 §, innebärinskränkningar isärskilt fall av rättenför den som vistas ihemmet att enligt 33 a§ föra telefonsamtaleller ta emot besökeller avser avslag påbegäran omutskrivning ellerförstörande ellerförsäljning av egen-dom enligt 36 §.Beslut av den somförestår vården vid ettLVM-hem fåröverklagas av denenskilde hoslänsrätten, om be-slutet1. gälleröverflyttning eller av-slag på begäran omutskrivning enligt 25§,2. innebärinskränkningar i sär-skilt fall av rätten förden som vistas ihemmet att enligt 33 a§ föra telefonsamtaleller ta emot besök,3. gäller vård ienskildhet elleravskildhet enligt 34 §,eller4. gäller förstörandeeller försäljning avegendom enligt 36 §.Prövningstillståndkrävs vid över-klagande tillkammarrätten.Andra beslut enligt denna lag av den somförestår vården vid ett LVM-hem får inteöverklagas.Beslut om läkarundersökning enligt 9 § eller11 § tredje stycket får inte överklagas.Beslut om omhändertagande enligt 13 §första eller andra stycket får inte överklagas.Överklagande av rättens beslut omomhändertagande enligt 13 § tredje stycket ärinte inskränkt till viss tid.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2003.Förslag till lag om ändring i lagen(1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökningHärigenom föreskrivs att det i lagen(1991:1137) om rättspsykiatrisk undersökningskall införas en ny paragraf, 14 a §, avföljande lydelse.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse14 a §Bestämmelser omskyldighet att anmälatill socialnämnden attett barn kan behövanämndens skydd finnsi 14 kap. 1 §socialtjänstlagen(2001:453).Denna lag träder i kraft den 1 juli 2003.Förslag till lag om ändring i lagen (1998:531)om yrkesverksamhet på hälso- ochsjukvårdens områdeHärigenom föreskrivs i fråga om lagen(1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- ochsjukvårdens områdedels att 2 kap. 2 § skall ha följande lydelse,dels att det i 2 kap. skall införas en nyparagraf, 1 a § av följande lydelse.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse2 kap.1 a §Den som tillhörhälso- och sjuk-vårdspersonalen skalli frågor som rör barnsom far illa ellerriskerar att fara illasamverka med sam-hällsorgan,organisationer ochandra som berörs. Ifråga om utlämnandeav uppgifter gäller debegränsningar somföljer av 2 kap. 8-11§§ denna lag ochsekretesslagen(1980:100).2 §1Den som har ansvaret för hälso- ochsjukvården av en patient skall se till attpatienten ges individuellt anpassadinformation om sitt hälsotillstånd och om demetoder för undersökning, vård ochbehandling som finns.Om informationen inte kan lämnas tillpatienten skall den i stället lämnas till ennärstående till patienten. Informationen fårdock inte lämnas till patienten eller någonnärstående om det finns hinder för detta i 7kap. 3 eller 6 § sekretesslagen (1980:100)eller i 8 § andra stycket eller 9 § första stycketi detta kapitel.Bestämmelser omskyldighet att anmälatill socialnämnden attett barn kan behövanämndens skydd finnsi 14 kap. 1 §socialtjänstlagen(2001:453).Denna lag träder i kraft den 1 juli 2003.Förslag till lag om ändring i lagen (1998:603)om verkställighet av sluten ungdomsvårdHärigenom föreskrivs att 14 och 17 §§ lagen(1998:603) om verkställighet av slutenungdomsvård skall ha följande lydelse.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse14 §Verkställigheten skall inledas på en låsbarenhet. Så snart förhållandena medger det,skall den dömde ges möjlighet till vistelseunder öppnare former.Frågan om den dömde kan ges möjlighet tillvistelse under öppnare former skall prövasfortlöpande, dock minst en gång varannanmånad.Om det krävs medhänsyn till dendömdes speciellabehov av vård, hanseller hennes säkerheteller övriga intagnassäkerhet får en dömdsom vårdas på enlåsbar enhet hindrasfrån att träffa andraintagna (vård ienskildhet). En frågaom vård i enskildhetskall prövasfortlöpande och alltidomprövas inom sjudagar från senasteprövning.17 §Om det är särskiltpåkallat av att dendömde uppträdervåldsamt eller är såpåverkad av berus-ningsmedel att haninte kan hållas tillordningen, får hanhållas avskild från deövriga vid hemmetunder förutsättning atthan står underfortlöpande uppsiktav personalen. Hanfår dock inte hållas isådan avskildhetlängre tid än som ärabsolut nödvändigtoch inte i något fallunder än 24timmar i följd.Om det är särskiltpåkallat av att dendömde uppträdervåldsamt eller är såpåverkad av berus-ningsmedel att haneller hon inte kanhållas till ordningen,får den dömde hållas iavskildhet underförutsättning att haneller hon står underfortlöpande uppsiktav personalen. Dendömde får dock intehållas i sådanavskildhet längre tidän som är absolutnödvändigt och inte inågot fall underlängre tid än 24timmar i följd.Denna lag träder i kraft den 1 juli 2003.Bilaga 3Justitieutskottets yttrande 2002/03:JuU1yStärkt skydd för barn i utsatta situationerTill socialutskottetSammanfattningI detta yttrande behandlar justitieutskottetpropositionen Stärkt skydd för barn i utsattasituationer (prop. 2002/03:53) jämte fem medanledning av propositionen väckta motioner.Förslagen i propositionen täcker ett brett fältav åtgärder inom framför allt socialtjänstensoch straffrättens områden. del fästs fokus på förslagettill ändring i om en nystraffskärpningsgrund som kan tillämpas ombrottet varit ägnat att skada tryggheten ochtilliten hos ett barn i dess förhållande till ennärstående person. Straffskärpningsgrundenär tänkt att tillämpas i första hand vid våldmellan närstående som riktats mot barnet ellersom förekommit inom familjen i barnetsnärvaro. tillstyrker förslagetmed ett kompletterande uttalande omtolkningen av lagtexten. Även i övrigttillstyrker justitieutskottet regeringsförslaget.Utskottet avstyrker också samtliga avutskottet behandlade motionsyrkanden.Till yttrandet har fogats fyra avvikandemeningar (m, fp, kd respektive c).Ärendet och dess beredningProposition 2002/03:53 Stärkt skydd för barni utsatta situationer m.m. har hänvisats tillsocialutskottet. beslutadesocialutskottet att bereda justitieutskottettillfälle att yttra sig över propositionen jämtemed anledning av propositionen väcktamotioner.Med anledning av propositionen har väcktsfem motioner, 2002/03:So41-So45.Till grund för förslagen i propositionenligger bl.a. Kommittén mot barnmisshandelsbetänkanden Barnmisshandel - Polisens ochåklagarnas handläggningstider ocharbetsmetoder (SOU 2000:42), Barn ochmisshandel - En rapport om kroppsligbestraffning och annan misshandel i Sverigevid slutet av (SOU 2001:18) samtslutbetänkandet Barnmisshandel - Attförebygga och åtgärda (SOU 2001:72) ochremissbehandlingen av dessa.Utskottets beredningsområde omfattar bl.a.den centrala straffrätten, processrätten ochfrågor med anknytning till kriminalvården ochandra myndigheter inom utgiftsområde 4Rättsväsendet. Utskottet begränsar sittyttrande till att avse frågor inom dettaområde. I anslutning härtill behandlarutskottet några av de motioner som väcktsmed anledning av propositionen. De be-handlade yrkandena framgår av en tillyttrandet fogad förteckning över behandlademotionsförslag.Propositionen föranleder följande yttrandefrån justitieutskottet.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås ett antallagstiftningsåtgärder i syfte att stärka skyddetför barn i utsatta situationer. Isocialtjänstlagen (2001:453), SoL, utvidgasanmälningsskyldigheten enligt 14 kap. 1 § tillatt omfatta myndigheter inom kriminalvårdenoch rättspsykiatriska avdelningar inomRättsmedicinalverket samt anställda inomdessa myndigheter. I syfte att ökakunskaperna om anmälningsskyldigheten ochskapa ökad uppmärksamhet kring denna inomberörda verksamheter införs hänvisningar tillanmälningsskyldigheten i de lagar somreglerar verksamheter som regelbundetkommer i kontakt med barn.Det införs en gemensam skyldighet förpolisen, hälso- och sjukvården, förskolan,skolan och skolbarnsomsorgen i respektivelag att på initiativ samverkakring barn och ungdomar som far illa ellerriskerar att fara illa.I syfte att skapa förutsättningar för ettoptimalt beslutsunderlag för en socialnämndsom har att fatta beslut i ett ärende, där deneller de som berörs av beslutet inte längrevistas i kommunen, införs i SoL en lagstadgadskyldighet för vistelsekommunen att påbegäran bistå med utredning om barn ochvård av missbrukare. Vidare införs enmöjlighet att flytta över ett ärende från ensocialnämnd till en annan utan samtycke avden . Detta gäller under förutsättning attden enskilde har starkare anknytning till denandra kommunen och det med hänsyn tillhans eller hennes vilja, varaktigheten avhjälpbehovet och omständigheterna i övrigtframstår som lämpligt.I lagen (1990:52) med särskildabestämmelser om vård av unga (LVU) fö-reslås ett antal ändringar i syfte att stärkabarnperspektivet i lagen. Bland annat föreslåsatt vad som är bäst för den unge skall varaavgörande vid alla beslut enligt lagen och attden unges inställning skall klarläggas och atthänsyn skall tas till den unges vilja medbeaktande av hans eller hennes ålder ochmognad. Det tydliggörs att såväl fysisk sompsykisk misshandel kan utgöra risk för attbarnets hälsa och utveckling skadas. En nybestämmelse införs i såväl SoL som LVUmed innebörden att när ett barn varit placerat isamma familjehem skallsocialnämnden överväga om det finns skäl attansöka om överflyttning av vårdnaden enligt6 kap. 8 § föräldrabalken.I såväl LVU som i lagen (1988:870) omvård av missbrukare i vissa fall och i lagen(1998:603) om verkställighet av slutenungdomsvård förs in bestämmelser som gördet möjligt att - om det är särskilt påkallatmed hänsyn till den intagnes speciella behovav vård, hans eller hennes säkerhet ellerövriga intagnas säkerhet - vårda en intagenunder förhållanden som innebär att han ellerhon inte fritt får umgås med andra intagna.En särskild straffskärpningsgrund införs ibrottsbalken för sådana fall där brottet varitägnat att skada tryggheten och tilliten hos ettbarn i dess förhållande till en närståendeperson. Vidare läggs vållande till kroppsskadaeller sjukdom som inte är grovt brott underallmänt åtal om brottet riktat sig mot någonsom är och åtal är påkallat urallmän synpunkt. Detsamma gäller brottenförtal och grovt förtal samt vissa uttryckligenangivna fall av förolämpning under denytterligare förutsättningen att åtal av särskildaskäl anses påkallat ur allmän synpunkt.Utskottets övervägandenMisshandelSom framgår av 3 kap. 5-6 §§ brottsbalkenskall den som tillfogar en annan personkroppsskada, sjukdom eller smärta ellerförsätter honom eller henne i vanmakt ellernågot annat sådant tillstånd, dömas förmisshandel till fängelse i högst eller,om brottet är ringa, till böter eller fängelse ihögst . Är brottet grovt skall förgrov misshandel dömas till fängelse, lägst ettoch högst . Vid bedömande av ombrottet är grovt skall särskilt beaktas omgärningen var livsfarlig eller omgärningsmannen tillfogat måls-äganden svårkroppsskada eller allvarlig sjukdom ellereljest visat särskild hänsynslöshet eller råhet.Vid påföljdsbestämningen gäller deallmänna bestämmelserna i 29 och 30 kap.brottsbalken.Misshandel räknas till de s.k. artbrotten, se30 kap. 4 § sista stycket. Brottslighetens artanses alltså i princip kräva att ettfängelsestraff utdöms. Utskottet bortser härfrån att påföljdspraxis i någon utsträckningförändrats genom nya påföljdskombinationerinnehållande samhällstjänst. Utskottetsbedömning är nämligen att de nya reglernainte påverkat påföljdspraxis i fall där offretvarit ett litet barn och gärningsmannen envuxen person. Utgångspunkten i dessa fall ärsåledes att gärningsmannen skall dömas tillfängelse.När det gäller straffvärdet och därmedstrafftidens längd finns regler i 29 kap.brottsbalken om omständigheter som skallbeaktas i såväl mildrande som skärpanderiktning inom ramen för den angivna straffska-lan.Omständigheterna i här aktuella fall tordeendast sällan vara sådana att det finnsförmildrande omständigheter som skallbeaktas (jfr 29 kap. 3 §). Intressetkoncentreras därför på de försvårandeomständigheter som anges i 29 kap. 2 §. Avsärskilt intresse vid misshandel av barn ärpunkterna 2, 3 och 4.Enligt punkt 2 skall särskilt beaktas omgärningsmannen visat särskild hänsynslöshet.Enligt punkt 3 skall särskilt beaktas omgärningsmannen utnyttjat någon annansskyddslösa ställning eller särskildasvårigheter att värja sig - bestämmelsen tarsärskilt sikte på brott som riktat sig mot barn,handikappade eller äldre. Enligt punkt 4 skallsärskilt beaktas om gärningsmannen grovtutnyttjat sin ställning eller i övrigt missbrukatett särskilt förtroende. Även övriga punkter i2 § kan naturligtvis tänkas bli tillämpliga.Högsta domstolen har i ett avgörande (NJA2000 s. 612) beaktat att brottet riktade sig motett litet barn såväl vid gradindelningen (grovmisshandel) som, såsom en försvårandeomständighet, vid straffmätningen. I sammamål ansåg det vara av visssjälvständig betydelse att ett brott mot ett barnframstod som ett missbruk av det särskildaförtroende som barnets mor visat genom attanförtro barnet i den tilltalades vård.I propositionen tar regeringen ställning motatt nu införa ett särskilt barnmisshandelsbrott.Detta innebär att regeringen intar sammaståndpunkt som Kommittén motbarnmisshandel. Regeringen föreslår däremot,också i enlighet med Kommittén motbarnmisshandels förslag, en nystraffskärpningsgrund i 29 kap. 2 §brottsbalken. Enligt förslaget skall den nyastraffskärpningsgrunden omfatta fall därbrottet varit ägnat att skada tryggheten ochtilliten hos ett barn i dess förhållande till ennärstående person. Med barn förstås i enlighetmed definition en personsom inte fyllt 18 år.I motion So45 yrkandena 1 och 2 (c) begärsen utredning om ett särskiltbarnmisshandelsbrott. En liknande inriktningfinns i motion So42 yrkande 11 (m) därmotionärerna önskar se en skärptpåföljdspraxis vid barnmisshandel med ettstraffminimum på fängelse två år.Utskottet gör följande överväganden. Det ärinte svårt att känna sympati för motionärernasönskemål. Misshandel av barn hör till de allragrövsta brotten och det finns rättspolitiskaskäl som talar för att dessa brott borde ha ensärskild brottsrubricering. Det finnsemellertid en rad komplikationer avlagstiftningsteknisk natur som utskottet förnärvarande inte har underlag att bedöma omde går att lösa. Utskottet vill ändå nämnanågra. Enligt är ett barnsom framgått en person . Vid ensärreglering måste ställning tas till omregleringen skall omfatta alla barn eller barnunder en viss lägre ålder. En annan fråga ärhur lagstiftaren vid en särreglering skallförhålla sig till fall där offer och gärningsmanär relativt jämnåriga. Det finns risk attgränsdragningproblem skapas. Lagstiftarenmåste också fråga sig om det är lämpligt attinföra ytterligare brott där vadgärningsmannen känt till eller bort misstänkaom offrets ålder är avgörande vidbedömningen av gärningen (jmf. sexuelltutnyttjande av underårig i 6 kap. 4 §brottsbalken och 6 kap.11 § samma balk).Kommittén mot barnmisshandel nämnersärskilt frågan hur lagstiftaren bör ställa sigtill andra brott som kränker barns integritet,t.ex. olaga hot - ställning måste tas till omsådana brott i sådana fall också bör särre-gleras.Problemen är med andra ord många, ochenkla lösningar finns knappast. Regeringenavser dock att fortsätta arbetet med hithörandefrågor i syfte att analysera om det finnsmöjligheter att ytterligare förstärka barnsskydd mot våld i hemmet. Det behövs såledesinget sådant uttalande om utredningsarbetesom efterfrågas i motion So45.I avvaktan på resultatet av ytterligareanalyser anser utskottet att den väg regeringeni denna proposition anvisar framstår somframkomlig. Genom införande av en nystraffskärpningsgrund, som särskilt tar siktepå barns trygghet och tillit i förhållande tillnärstående vuxna, betonas ytterligare detutomordentligt allvarliga i att vuxnafamiljemedlemmar förgriper sig på barn ifamiljen, och ytterligare möjligheter tillstraffskärpning öppnar sig.Vad som sagts innebär inte att yrkandet imotion So42 om ett straffminimum på två årtillgodosetts. Härför skulle krävas ett särskiltbarnmisshandelsbrott eller, i och för sig, attstraffminimum för grov misshandel höjdes tillfängelse . Den frågan är inte aktuell idetta ärende. När det gäller straffmätningen idet enskilda fallet måste alltså som hittillssamtliga omständigheter beaktas inom ramenför det straffbud som skall tillämpas,naturligtvis med beaktande av reglerna i 29och 30 kap. . Motionsyrkandetbör avslås.Utskottet vill ändå i detta sammanhangnämna Riksåklagarens Rättsutvecklingsplan2002-2003. I denna stryker Riksåklagarenunder att straffmätningen måste differentierasoch nyanseras och hela straffskalan utnyttjasnär det gäller påföljden för grova våldsbrott.Riksåklagaren anför att den vida straffskalanför grov misshandel (som ovan framgåttomfattar den fängelse från ett till ) är ettuttryck för att gärningstypen spänner övergärningar med olika straffvärde. Denåterhållsamhet som enligt riksåklagaren oftapräglat domstolarnas värdering av straffvärdetsvarar dåligt mot den nyanserade syn på grovmisshandel som den vida straffskalanpåkallar. Ytterligare en punkt irättsutvecklingsplanen är att samhällets syn påvåld mot kvinnor och annat våld inomfamiljen måste få tydligt genomslag vidpåföljdsvalet och straffmätningen.Riksåklagaren har överklagat ettmål till för prövning avpåföljdsfrågan. Målet gäller ett åtal mot etttreårigt barns styvfar för grov misshandel ochgrovt vållande till annans död. Påföljdenbestämdes av till fängelse femår.Enligt förslaget till 29 kap. 2 § 8brottsbalken skall det alltså vara en särskildstraffskärpningsgrund att brottet varit ägnatatt skada tryggheten och tilliten hos ett barn idess förhållande till en närstående person.Genom ordvalet markeras att det handlar omen särskilt kvalificerad form av trygghet,nämligen den i relationen mellan föräldrar,andra vuxna närstående och barn. Enligtspecialmotiveringen till den nyabestämmelsen (prop. s. 111) skall mednärstående person förstås i första hand vuxnafamiljemedlemmar - mamma, pappa och itillämpliga fall respektive förälders make ellersambo, fosterföräldrar, mor- och farföräldraroch föräldrarnas syskon.