bet · GQ01TU6 · 2003-05-20 00:00:00 — Elektronisk kommunikation, m.m. SammanfattningI betänkandet behandlas regeringens proposition 2002/03:110 Lag om elek-tronisk kommunikation, m.m. jämte fem följdmotioner. I betänkandet be-handlas även 18 motioner som avlämnats under den allmänna motionstidenhösten rörande olika IT- och telefrågor.Utskottet anser att riksdag och regering har en central roll för att uppnåmålen för sektorn elektronisk kommunikation. För att hela landet skall fåtillgång till effektiva och säkra elektroniska kommunikationer krävs att tydli-ga mål formuleras, konkreta handlingsplaner uppställs och framåtsyftandespelregler antas.Med det nya regelverket som lagts fast inom EU för sektorn har ett fram-tidsanpassat ramverk etablerats. Det ankommer på berörda organ att inomsina ramar driva ett aktivt utvecklingsarbete för att till fullo ta vara på depositiva drivkrafter som den elektroniska kommunikationssektorn kan tillförasamhällsutvecklingen och tillse att de politiska målen nås.Utskottet framhåller att en bärande tanke bakom det nya EG-rättsliga re-gelverket är att särlagstiftningen skall ge vika för den generellakonkurrens- lagstiftningen i takt med att konkurrensen utvecklas. Dettainnebär att speciell konkurrensfrämjande reglering, såsom regler omsamtrafik och andra former av tillträde, endast skall användas när detföreligger ett särskilt behov av det.Utskottet vill också erinra om att det när det gäller företag med betydandeinflytande finns möjlighet att enligt den nya lagen ålägga ett sådantföretag att tillhandahålla samtrafik till kostnadsorienterade priser.Generellt sett anser utskottet att man bör vara restriktiv med ingripandenpå en marknad där kon- kurrensen fungerar i stort sett tillfredsställande.Utskottet delar regeringens synsätt att ett angivande av en viss överfö-ringshastighet i lagtexten skulle låsa fast rättstillämpningen på ett olyckligtsätt. Inom området elektroniska kommunikationer går utvecklingen mycketsnabbt framåt. Vad som framstår som en acceptabel överföringshastig-het kan anses som en orimligt låg hastighet. Tidsåtgången för attåstadkomma lagändringar är inte anpassad för utvecklingen på en dynamiskmarknad.Utskottet bedömer att det i den situation som råder krävs en särre-glering för att främja att marknaden för elektronisk kommunikation fungerareffektivt. I den nuvarande situationen är det därför rimligt att Post- ochtele- styrelsen skall ha det övergripande sektorsansvaret för områdetelektronisk kommunikation och vara ansvarig myndighet enligt den nya lagen.En sådan lösning ligger också i linje med vad de flesta andra länder inomEU har kom- mit fram till. Utskottet förutsätter att regeringens initiativtill en avstämning med analys av hur den bedömda ordningen har fungeratkommer att ske se- nast efter det att lagen trätt i kraft, dvs. ijuli 2005.Utskottet kan konstatera att den snabba utbyggnaden av mobiltelefonnätenoch användningen av mobiltelefoner som pågått på ett mycketpåtagligt sätt aktualiserar frågan om de eventuella hälsokonsekvenserna avelektromagnetisk strålning från anläggningarna och telefonerna liksom mas-ternas påverkan på natur- och kulturmiljön. Utskottet anser att dessafrågor är mycket angelägna och har stor aktualitet och förutsätter därföratt dessa frågor beaktas inom ramen för det fortsatta arbetet med att uppnåen hållbar utveck- ling.Utskottet tillstyrker vad regeringen anför om mål för sektorn elektroniskkommunikation och att målet för telepolitiken upphör att gälla. Utskottettillstyrker även regeringens förslag om lag om elektronisk kommunikation,liksom övriga lagförslag som föreslås av regeringen. Lagförslagen föreslåsträda i kraft den 25 juli 2003.Utskottet tillstyrker också ändring av konventionen om inrättandet av etteuropeiskt radiokommunikationskontor () till att avse inrättandet av etteuropeiskt kommunikationskontor (ECO).Utskottet avstyrker samtliga motionsförslag.Till betänkandet har fogats 9 reservationer och 2 särskilda yttranden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Politiska mål m.m.Riksdagen godkänner mål för sektorn elektronisk kommunikation ochatt målet för telepolitiken upphör att gälla samt avslår motionerna2002/03:T11 yrkande 1 och 2002/03:T13 yrkande 2.Därmed bifaller regeringens förslag i proposition 2002/03:110punkt 8.2. InbjudningsförfarandeRiksdagen avslår motion 2002/03:T13 yrkande 3.3. Krav på radioanvändningRiksdagen avslår motion 2002/03:T13 yrkande 4.4. Skyldigheter att förhandla om samtrafik m.m.Riksdagen avslår motionerna 2002/03:T10 yrkande 1 och 2002/03:T11yrkande 2.Reservation 1 (m, c)5. Konkurrensförhållandena på marknaden för fast telefoniRiksdagen avslår motionerna 2002/03:T10 yrkande 3, 2002/03:T12 yr-kande 2, 2002/03:T463 yrkande 3 och 2002/03:T516.Reservation 2 (m, kd)6 Tjänster till slutanvändare m.m.Riksdagen avslår motionerna 2002/03:T13 yrkandena 5-7,2002/03:T496 yrkande 10 och 2002/03:N267 yrkande 7 i denna del.7. Integritetsskydd m.m.Riksdagen avslår motion 2002/03:T11 yrkande 3.Reservation 3 (c)8. Tillsyn m.m.Riksdagen avslår motion 2002/03:T14 yrkande 1.Reservation 4 (mp)9. m.m.Riksdagen avslår motionerna 2002/03:T10 yrkande 2, 2002/03:T11 yr-kande 4, 2002/03:T12 yrkande 1, 2002/03:T13 yrkande 8 och2002/03:T14 yrkande 4.Reservation 5 (m, fp, kd, c)Reservation 6 (mp)10. Sektorsansvaret på miljöområdetRiksdagen avslår motion 2002/03:T14 yrkandena 2 och 3.Reservation 7 (mp)11. LagförslagRiksdagen antar regeringens förslag tilla) lag om elektronisk kommunikation,b)c) lag om införande av lagen (2003:000) om elektronisk kommunika-tion,d)e) lag om ändring i ,f)g) lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),h)i) lag om ändring i lagen (1998:31) om standarder för sändning av TV-signaler,j)k) lag om ändring i radio- och TV-lagen (1996:844),l)m) lag om ändring i lagen (2000:121) om radio- och teleterminalutrust-ning.n)Därmed bifaller regeringens förslag i proposition 2002/03:110punkterna 1-7.12. Europeiskt kommunikationskontorRiksdagen godkänner ändring av konventionen om inrättandet av etteuropeiskt radiokommunikationskontor () till att avse inrättandet avett europeiskt kommunikationskontor (ECO).Därmed bifaller regeringens förslag i proposition 2002/03:110punkt 9 och avslår motion 2002/03:T13 yrkande 1.13. IT-infrastruktur m.m.Riksdagen avslår motionerna 2002/03:T303 yrkande 1, 2002/03:T425,2002/03:T442 yrkandena 1 och 2, 2002/03:T447 yrkandena 1-5,2002/03:T452, 2002/03:T458 yrkandena 7 och 8, 2002/03:T463 yrkande8, 2002/03:T466 yrkandena 48-51, 2002/03:T496 yrkande 9,2002/03:T525, 2002/03:N267 yrkandena 6 och 7 i denna del samt2002/03:N304 yrkande 8.Reservation 8 (m, fp, kd)Reservation 9 (c)14. Övriga IT-frågorRiksdagen avslår motionerna 2002/03:T352, 2002/03:T380,2002/03:T458 yrkandena 1-3, 2002/03:T462 yrkande 17, 2002/03:T463yrkandena 6, 7 och 9, 2002/03:T473 samt 2002/03:T493.Stockholm den 20 maj 2003På trafikutskottets vägnarClaes RoxberghFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (), CarinaMoberg (s), (), (), (), HansStenberg (s), (), (), (), (), Per (), (),(), (), () och ChristerWinbäck (fp).2002/03TU6Redogörelse för ärendetÄrendet och dess beredningI betänkandet behandlas regeringens proposition 2002/03:110 Lag om elek-tronisk kommunikation m.m., fem motioner som väckts med anledning avpropositionen och 18 motioner som avlämnats under den allmänna motionsti-den rörande olika IT- och telefrågor.Utskottet behandlar ärendet huvudsakligen i enlighet med den struktur somredovisas i propositionen med tyngdpunkt på avsnitt, som berörs av motionersom väckts med anledning av propositionen. I övrigt redovisas korta sam-mandrag av propositionens förslag.Vissa av motionerna från den allmänna motionstiden berör frågor som tasupp i olika delar av propositionen, t.ex. vissa IT-infrastrukturfrågor och ut-byggnaden av tredje generationens mobiltelefoni (3 G). Dessa motioner be-handlas i ett särskilt avsnitt om IT-infrastruktur m.m. samt integrerat i be-handlingen av olika regeringsförslag i propositionen. Under avsnittet ÖvrigaIT-frågor behandlas övriga motioner från den allmänna motionstiden som rörIT, men som inte har en mer direkt anknytning till de frågor som regeringentar upp i propositionen om elektronisk kommunikation.Upplysningar och synpunkter i ärendet har inför utskottet lämnats av re-presentanter från , , Sonera,Tele2 och Vodafone.I sammanhanget kan nämnas att tillkomsten av den nya EU-regleringen påområdet har föregåtts av ett mångårigt informationsutbyte mellan företrädareför och trafikutskottet.Utskottet har även berett näringsutskottet tillfälle att yttra sig över propo-sitionen jämte motioner. har inkommit med yttrande (yttr.2002/03:NU2y) Elektronisk kommunikation.Utskottet har anordnat en offentlig utfrågning om bl.a. in-frastrukturen på IT-området. Som bilaga till betänkandet finns en utskrift avutfrågningen med program och deltagarförteckning.BakgrundElektronisk kommunikationElektronisk kommunikation innebär överföring av signaler i elektroniskform. Signalerna bygger på data i analog eller digital form som kanöverföras via elektromagnetiska svängningar. Innehållet i data är tillexempel text, ljud, bild och kombinationer av dessa.Elektronisk kommunikation omfattar vad som varit telefoni, data-kommunikation och radio och TV (medier). En tydlig trend är att dessa tresektorer gradvis växer samman genom den s.k. konvergensen. Konvergensensker inom infrastruktur-, tjänste- och utrustningsområdena. Den har sin grundframför allt i digitaliseringen och i den standardisering som skett på Internet-området.Utvecklingen på området för elektronisk kommunikation innebär att olikainfrastrukturer och tekniker för överföring av kommunikation och tjänstersammansmälter. Det gör att det exempelvis är möjligt att telefonera via da-torn, använda Internet via TV:n och se på TV i mobiltelefonen. En annantydlig trend är utvecklingen mot ökad mobilitet samt att tjänsterna bliralltmer informationsintensiva så att datakommunikation växer på bekostnadav de tjänster som endast överför tal.Under de tio år som har gått sedan telelagen (1993:597) och lagen(1993:599) om radiokommunikation trädde i kraft har förändringen av områ-det elektronisk kommunikation varit snabb och omfattande. Tekniska förut-sättningar, marknadsförhållanden samt användarnas efterfrågan och behov harutvecklats till något som var svårt att föreställa sig vid lagarnas tillkomst.Betydelsen av effektiva telekommunikationer i samhällsutvecklingen ärmycket stor. Liberaliseringstankens kärna är att använda konkurrens som ettmedel för att skapa effektiva telekommunikationer. Införandet av telelagensyftade till att ge staten förutsättningar att på en öppen telemarknadstyra och kontrollera verksamheten på telekommunikationsområdet så att detelepolitis- ka målen kunde uppfyllas. Andra skäl till behovet av regleringpå teleområdet var att aktörerna själva behövde klara spelregler för sinverksamhet samt att internationella åtaganden, speciellt mot EG,förutsågs komma att kräva en rättslig reglering av förhållandena påtelemarknaden. Vidare var en reglering nödvändig med hänsyn till dåvarandeTeleverkets dominerande ställning.På flera områden gav den nya regleringen snabba resultat i form av förbätt-rad konkurrens och ett större urval av tjänster och lägre priser. Inom framförallt mobil- och utlandstelefonin utvecklades konkurrensen snabbt. Den natio-nella och lokala telefonin var däremot inte utsatt för en lika intensiv konkur-rens. Problemen sammanhängde med svårigheter för marknadens aktörer attnå avtal om tillträde till accessnätet, dvs. nätet närmast abonnenten, och sam-trafik.En översyn av telelagen skedde med hänsyn till den snabba ut-vecklingen inom telesektorn. Översynen innebar bl.a. ändrade regler för till-träde till accessnät och samtrafik. Det främsta exemplet på sådana regler ärmöjligheten för tillsynsmyndigheten att bestämma vad som skall gälla mellanparterna då de inte kan komma överens.Konkurrensutvecklingen för den fasta telefonin uppvisar en fragmenterad bilddär utvecklingen gått stegvis och där resultatet är blandat. Påmarknaden för privatabonnemang är konkurrensen närmast obefintlig. Kon-kurrensen på marknaden för nationell telefoni har gradvis förbättrats, medanmarknaden för internationell telefoni tycks vara väl fungerande med verkligkonkurrens.Mobiltelefonnäten täcker i stort sett hela landet. Andelen av befolkningenmed tillgång till mobiltelefoni har mer än fördubblats , och har en i internationell jämförelse mycket hög mobiltelepe-netration.De tillstånd som mobilteleoperatörerna behöver för att bedriva sin verk-samhet innehåller även krav på hur täckningen skall se ut. Det finns påmark- naden fortfarande både analoga system som NMT (Nordisk MobilTelefoni) och digitala som GSM (for ).Dagens mobiltelefoni är till stor del en taltelefonitjänst. Nya tjänsteroch tekniker som SMS () och WAP (ApplicationProtocol) medger dock överföring av text samt webbliknande innehåll.GSM-näten har sedan sitt införande utvecklats tekniskt med bl.a. GPRS-teknik () och fått högre överföringskapacitet,vilket möjliggör nya tillämpningar och tjänster med större informationsinne-håll för konsumenterna. Den tredje generationens mobiltelesystem, UMTS(), som är under utbyggnad,innebär att överföringskapaciteten ökar ytterligare.Konkurrenssituationen på mobilteleområdet skiljer sig från den på områdetför fast telefoni. För NMT finns endast en operatör, nämligen Sonera.På GSM-marknaden finns tre stora operatörer som också ägernät. Det är Sonera, (Tele2) och (), med en sammanlagd marknadsandel på både närdet gäller omsättning och abonnemang. PTS har delat ut ett fjärdeGSM-tillstånd till , vilket kan förbättra konkurrensen även omtillståndet avser begränsade områden. Utöver Tele2 och har två nyaoperatörer, och , fått tillstånd förUMTS.Tillståndsvillkoren för UMTS innehåller krav på utbyggnad av nät menmöjliggör även delad infrastruktur till viss grad. Några operatörer haraviserat att de har problem med utbyggnaden.När det gäller informationsteknik och datakommunikation är de nationellastomnäten främst baserade på optiska fiberkablar men även till en viss delradiolänk.De största ägarna av nationella stomnät är Sonera, UtforsAB/, , och . Det mest omfattande nationella stomnätet innehas avTelia Sonera, som når alla kommuner. Ortssammanbindande nät förbinderolika orter med varandra samt med huvudnoderna i nätet. Områdesnäten ärspridningsnät som sammanbinder fastighetsnäten i en ort eller ett geografisktavgränsat område med det ortssammanbindande nätet. I områdesnät kan äveninräknas de nät som ofta benämns accessnät.En möjlighet till trådlös access med hög överföringskapacitet är fast yttäck-ande radioaccess som används för sändningar av datakommunikation frånpunkt till punktsändningar eller punkt till multipunktsändningar, t.ex. LMDS(). Nationella tillstånd för denna teknikinnehas av Sonera, , samt BroadnetAS. En fördelning av tillstånd för fast yttäckande radioaccess på regional nivåhar också utförts.Även elnäten kan användas för elektronisk kommunikation, s.k. (). Därutöver används också uppgraderade telefon-nät, satellit samt marknätet för digital-TV för datakommunikation.Den svenska marknaden för Internetaccess är fragmenterad. En bedömningav PTS är att det finns ett hundratal Internetoperatörer som tillhanda-håller anslutning till Internet till slutkund. Leverantörerna är många och oftasmå och inriktar sig i hög grad på olika nischer och delsegment av marknadendär de erbjuder olika typer av anslutningsformer. De flesta erbjuder traditio-nella uppringda anslutningar över det vanliga metallbaserade accessnätet.Även kabel-TV-operatörer erbjuder anslutning till Internet via sina kabelnät,medan andra erbjuder anslutning till Internet med hög överföringskapacitetvia fastighetsnät - () - framför allt i flerbostadshus.Det är Internet som i första hand driver fram nya typer av tjänster och ska-par förutsättningar för ytterligare konvergens inom området. Internetanvänd-ningen påverkar utnyttjandet av andra medier. Det är främst användningen avtelefon och TV som har minskat som en följd av den ökade Internetanvänd-ningen.TV distribueras ut till mottagaren i huvudsak via tre olikadistributionskanaler, nämligen marknät, satellit eller kabelnät. Detdigitala marknätet för TV når av befolkningen. Vid sidan avTV-sändningar kan näten också användas för andra tjänster, vilket ävengäller näten för digitalradio. pågår olika testverksamheter förInternetanslutning.Två företag dominerar på den svenska marknaden när det gäller kundad-ministration av satellitsänd TV - , som ägs av , ochViasat, som ingår i mediekoncernen Group.De flesta kabel-TV-nät består av fiber- och koaxialkabel. användskabelnät i vissa fall även för bredbandsanslutningar till Internet. Detfinns ca 70 kabel-TV-operatörer i . Av dessa är fyra dominerande ochnår tillsammans över 2 miljoner hushåll. Det är Com hem AB, som tidigareingått i , och , som ingår i , vilket är det näst största kabel-TV-företaget iEuro- pa. Sonera har sålt Com hem AB till rikskapitalbolagetEQT- partners. Vidare finns Kabelvision som ingår i och harsam- arbetsavtal med Viasat samt som ägs av nya EG-regleringenDen nya EG-regleringenÅr 2000 presenterade Europeiska gemenskapernas kommission ett förslag tillnytt regelverk för elektronisk kommunikation i syfte att moderniseralagstift- ningen på området. Förslaget lades fram mot bakgrund av densnabba teknis- ka och marknadsmässiga utvecklingen. Regleringen behövdeanpassas till en mer konkurrensutsatt marknad och ta hänsyn till denpågående konvergensen mellan telefoni, datakommunikation och medier.Kommissionens förslag syftade till att föra samman alla nätverk föröverföring och tillhörande tjänster i ett enda regelverk.RamdirektivetRamdirektivet innehåller bl.a. grundläggande formella bestämmelser förtillämpningen av övriga aktuella direktiv. Bland annat fastställerdirektivet det nya regelverkets övergripande målsättning att åstadkomma ettharmoniserat regelverk för elektroniska kommunikationsnät och elektroniskakommunika- tionstjänster samt tillhörande faciliteter och tjänster. Även demål och princi- per som skall uppnå klargörs, dvs. attfrämja dels konkurrens, dels den inre europeiska marknaden och delsslutanvändarnas intressen.Ramdirektivet anger även förfarandereglerna för marknadsanalyser. Enligtdessa skall de nationella regleringsmyndigheterna identifiera de marknader påvilka det anses berättigat att införa sektorsspecifika skyldigheter samt analy-sera dessa för att avgöra om det råder effektiv konkurrens på marknaden ellerinte. Dessutom föreslås en ny definition av när ett företag skall anses ha bety-dande marknadsinflytande, s.k. SMP-status (Significant Market ), ochdärmed kunna åläggas sådana skyldigheter. Om en nationell regleringsmyn-dighet avgör att det inte råder effektiv konkurrens på en relevant marknadskall den identifiera företag som bedöms ha betydande inflytande på denmarknaden och ålägga dessa lämpliga sektorsspecifika skyldigheter.AuktorisationsdirektivetSyftet med auktorisationsdirektivet är bl.a. att anpassa reglerna för den inremarknaden för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänstergenom harmonisering och förenkling, så att dessa lättare kan tillhandahållasinom gemenskapen. Med detta avses att direktivet skall ge en rättslig ram föratt säkerställa friheten att tillhandahålla elektronisk kommunikation och elek-troniska tjänster och begränsa de administrativa hindren för inträde på mark-naden till ett minimum.Särskilda tillstånd att bedriva verksamhet inom området för elektroniskkommunikation skall inte längre få förekomma. En medlemsstat kan dockinföra anmälningsplikt.Direktivet öppnar en möjlighet att ta ut avgifter för nyttjanderätterna tillradiofrekvenser och nummer samt för tillstånd att installera faciliteter påannans egendom, varvid avgifterna skall beakta behovet av en optimal an-vändning av dessa begränsade resurser. Medlemsstaterna skall säkerställa attavgifterna är sakligt motiverade, öppet redovisade, icke-diskriminerande ochproportionella till det avsedda syftet, och att de tar hänsyn till de mål somanges i ramdirektivet.TillträdesdirektivetTillträdesdirektivet skall i ramdirektivets anda harmonisera det sätt påvilket medlemsstaterna reglerar samtrafik och andra former av tillträdetill elektro- niska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter. Syftetär att i enlighet med den inre marknadens principer upprätta ett regelverkför förhållandet mellan leverantörer av nät och tjänster, vilket skall ledatill hållbar konkurrens och samverkan mellan elektroniskakommunikationstjänster samt gynna konsumenterna.Vissa av direktivets bestämmelser är endast riktade mot företag med bety-dande inflytande på marknaden för elektronisk kommunikation. Direktivetinnehåller en förteckning över de typer av skyldigheter som regleringsmyn-digheterna skall ha möjlighet att ålägga. Dessa skyldigheter skall säkerställatransparens, icke-diskriminering, åtskild kostnadsredovisning, tillträde tillandra operatörers nät och faciliteter samt priskontroll, innefattande kostnads-orienterad prissättning och krav på kostnadstäckning.De skyldigheter som kan tillgripas för att säkerställa direktivets syfteskall tillämpas på specifika produkt- eller tjänstemarknader i vissageografiska områden för att lösa marknadsproblem mellan operatörer.Bestämmelserna omfattar bl.a. tillträde till fasta nät och mobilnät liksomtill digitala radio- eller TV-nät.Förutom de skyldigheter som får åläggas en operatör med betydande in-flytande på en marknad skall enligt artikel 5 den nationella reglerings-myndigheten, i den utsträckning som är nödvändig för att säkerställa att slut-användarna kan nå varandra, kunna införa skyldigheter för företag som kon-trollerar tillträde till slutanvändarna. Det kan, när detta är motiverat, gällaskyldigheten att bedriva samtrafik mellan deras nät om det inte redan sker.Direktivet om samhällsomfattande tjänsterDirektivet om samhällsomfattande tjänster (USO-direktivet) avser att överfö-ra befintliga bestämmelser angående s.k. samhällsomfattande tjänster samtuppdatera dem med erforderliga ändringar till följd av den tekniska ochmarknadsrelaterade utvecklingen. Målet med direktivet är att genom effektivkonkurrens och valmöjligheter dels säkerställa att det i hela gemenskapenfinns tillgång till allmänt tillgängliga tjänster av god kvalitet, dels hanterasituationer där slutanvändares behov inte tillgodoses på ett tillfredsställandesätt av marknaden.Direktivet anger vilka tjänster som skall anses vara samhällsomfattandetjänster. Dessa omfattar bl.a. tillhandahållande av tillträde i en fastnätanslut- ningspunkt, nummerupplysningstjänst och abonnentförteckning samtsärskil- da åtgärder för användare med funktionshinder. Tillhandahållandetskall ske till överkomliga priser.