bet · GQ01TU6 · 2003-05-20 00:00:00 — Det är väl i den egenskapen som jag är här i dag.Det här är en bild som är väldigt bekant för många. Den fanns första gång-en i en utredning som hette Bredband för tillväxt i hela landet. Med den villeman illustrera vad en infrastruktur var för IT, det som vi pratade om. Det ärväldigt lätt att slarva med begreppen och definitionerna, eftersom det här ären väldigt komplex materia. Det är inte lätt.Ursprungligen är det väl ändå någonting som har en allmän användbarhet.Per tog tidigare upp det här med monopol lite grann. Ja, infra-strukturen kanske närmar sig det som man brukar kalla för ett naturligt mono-pol, till en viss nivå. Det är samutnyttjande för många olika funktioner, ochdet tycker jag att vi ser många exempel på . Vi har faktiskt byggt olikainfrastrukturer för olika applikationer och sett till att vi bibehåller stup-rörstänkandet.Vi har ett Teracomnät, som är gjort för TV-distribution. Vi har pratat omett TETRA-nät, som är gjort för räddningstjänstens behov och tjänster. Vipratar om ett 3 G-nät, som helt och hållet är optimerat för den typen av tele-foni.Vi har egentligen aldrig närmat oss detta från den infrastrukturella sidan:Hur gör vi en gemensam infrastruktur som är tillgänglig utan begränsningarför vad man än vill göra? Man kan tänka sig att man jämför med vägnätet.Den här infrastrukturen kräver givetvis en samhällelig reglering av någonform. Det är det som e-komlagen syftar till. Jag kan kanske komma tillbakalite till det sedan.Olika parter har olika intressen, och de kan alla tillgodoses genom endelad investering. Det är väl det som egentligen ligger till grund för detsynsätt som jag representerar. Privata nätbyggare kan ju trots allt varatveksamma. Det kan ju inte vara företagsekonomiskt lönsamt att bygga ut eninfrastruktur på den fysiska nivån om man endast kan lägga under sig avden tillgängliga marknaden för den region där man bygger nät. Då måste manpå något sätt hitta andra former.Det finns en stor och uppenbar risk för att de här olika delfunktioner-na i samhället bygger sina egna lösningar, som sammantaget gör att det blirlångt mycket dyrare än ett sammanhållet agerande.Vi kan tänka oss att vi ser på IT-infrastrukturen, eller infra-strukturen för elektronisk kommunikation, på samma sätt som vi tittarpå el och tele. Vi tar det som någonting självklart som alltid fungerar medväldigt få problem. Och det är en väldigt låg tröskel för mig att komma överför att jag ska kunna delta i den kommunikationen. Då är bra kanalisation ochsvart passiv fiber egentligen den bästa långsiktiga investeringen.Samtidigt måste vi få er politiker ur skottlinjen när det gäller att göra detekniska valen. Det är någonting som marknaden faktiskt ska ta som sin upp-gift. Ni ska tala om vilka funktioner man vill ha. De funktionerna ska görasmätbara och möjliga att följa upp. Där ska man stanna.Internetoperatörer för publika IP-tjänster vill givetvis ha tillgång till svartfiber, men de är inte de enda. Vi har försvarets nät. Försvarets lednings- ochsambandsfunktioner behöver också ha ett passivt nät där man kan bygga sinlogiska infrastruktur. Jag nämnde TETRA, och jag nämnde 3 G.Hälso- och sjukvården vill bygga sina strukturer som ligger utanför detpublika, men man kan fortfarande använda samma fysiska infrastruktur ibotten. Det handlar om bank och finans osv.Den logiska infrastrukturen baseras alltid på en kommunikationsarkitektur,och vi kan väl ändå enas om att det vi pratar om är IP eller den tekniksom används på Internet. Det finns egentligen ingenting som säger emot det.Men vi använder begreppet "bredband" som om det skulle vara en tjänstvid sidan av Internet, vilket det ju inte är. Bredband är en accessform vidsidan av många andra accessformer, dvs. ett sätt att komma åt nätet ochtransportera trafik från A till B, mellan godtyckliga platser i landet ochmellan godtyckliga ändutrustningar i systemet.Utmaningen är väl kanske att skapa den här infrastrukturen som inte är låsttill en applikation och som inte är låst till prestandabegränsningar hos annatän det som finns i min utrustning, givetvis, och min applikation, som var inne på tidigare. 3 G-telefonerna har en begränsad kapa-citet men är mycket användbara. När man är ute och rör på sig är det själv-klart svårt att hitta någon annan accessform.Styrkan i nätdesign är väldigt svår att bevisa. Den går inte att bevisa somett matematiskt teorem, utan styrkan i designen av ett nät bevisas egentligenav att den är bättre än någonting annat. Det finns alltid andra sätt att görasaker på.Men det vi ska dra nytta av är att Internet fungerar helt annorlundaän vad vi är vana vid när det gäller traditionell kommunikation. Tjänstenär gjord för att gå på en gemensam kommunikationsarkitektur, dvs. IP, isin tur, använder vad som helst av transmission som finns tillgänglig.Tjänsten blir alltså oberoende av transmissionen, och IP blir detabstraktionslager som gör Internet så speciellt. Det ska vi utnyttja i dag.Det är det som faktiskt är lite grann av det nya i kommunikationen, det somskiljer Internet från telefoni och andra infrastrukturer.Sedan kan man fråga sig: Vad vill vi att man ska använda infrastrukturentill? Vi har naturligtvis en rad befintliga tillämpningar somvi tar för självklara. Det är elektronisk post. Det är World . Detär publi- cering av information. Det är filöverföring av stora datamängder.Men vi ser också framför oss nya tillämpningar där kraven på kapacitet,trafikmönster och låg fördröjning - som innebär att det inte blir såryckigt när man ser en bild - inte är kända. Alla de applikationer som viser framför oss innehåller överföring av text, ljud och bild med, låt ossför att förenkla säga, TV- kvalitet.Man behöver också ge så många som möjligt tillgång till digitalt produce-rad information, dvs. nollor och ettor för producerad utbildning, vård, omsorgoch inte minst underhållning i den mån, naturligtvis, det kan lösas digitalt.Det finns vissa sociala faktorer i det här som man inte ska bortse från.Vi tror också att en sådan här infrastruktur kan ge en grund för tillväxtoch näringslivets utveckling. Det finns en väldigt stark utveckling iSverige. Vi har en bra IT- och telekombransch. Vi har många duktigatjänsteutvecklare och entreprenörer och innovatörer, inte minst. Om devisste att det skulle finnas tillgång till nära nog obegränsadbandbredd skulle det naturligt- vis kunna trigga dem till att redan i dagbörja utveckla de tjänster som vi vill se framför oss. Men om de vet att vi aldrig kommer att nå längre än till ADSL och 512 till alladå anpassar de sin affärsutveckling till det. Det är rätt naturligt. Detvore rent felaktigt att göra någonting annat.Precis som de tidigare talarna sade finns det väldigt fåaktörer som har hela som fokus. Det finns stora investeringsbe-hov när det gäller IT-infrastruktur, och de är svåra att motivera. Framför alltär de svåra att motivera för enskilda aktörer. Det fiffiga med det som jagtänkte på tidigare när det gällde den här kommunikationsarkitekturen är ju attvi faktiskt inte behöver gissa oss till framtidens tillämpningar. Har vi en påsikt finmaskig fiberinfrastruktur skapar vi de grundläggande tekniska förut-sättningar som behövs för att kunna åstadkomma egentligen vad som helst.Men vi måste ha bilden av det nät vi vill åstadkomma klar för oss, och vimåste vara överens. Vi måste vara överens om bilden av hur det här ska se utnär det en gång är färdigt. Annars kan det bli så att när jag pratar om en handknuten persisk matta så ser ni en hemvävd trasmatta framför er, eller om jagpratar om en hötorgsskrapa så ser ni en trädkoja. Vi måste vara tydliga medvad vi är ute efter.Vad krävs? Det finns en del historiska fakta som vi naturligtvis kan slåssom. Det finns de som säger att det här fördubblas ellervar artonde månad. Det är kanske inte så intressant egentligen, men vad manser är att kurvan ökar väldigt kraftigt. Det innebär att den fysiskainfrastrukturen måste klara både trafiktillväxten, som innebär att manmåste ha en finmaskig- het i strukturen, och tillgängligheten. Det är detsom man kallar för redun- dans. Med så här mycket fiber i marken kommeralltid någonting att grävas av, och då måste det finnas en annan väg attta.Så utmaningen handlar om att ge god genomströmning och pris som läm-nar utrymme för människor att köpa tjänster. Det är egentligen det som vi ärintresserade av. Allting annat är nödvändigt trams, skulle jag vilja säga. Vimåste ha de här sladdarna. Vi måste ha transmissionen, men jag vill egentli-gen inte bry mig om det. Jag ska inte behöva bry mig om det. Jag vill hatjänsten som jag är ute efter.Det viktiga är då att man gör det möjligt att konkurrera, men kanske inteför jättemånga på alla nivåer. Det ska givetvis finnas konkurrens, och jagkommer tillbaka till en sådan bild . Det är väldigt viktigt meddubbelriktad kapacitet. Jag är inte bara konsument. Jag är också producent avinformation och kommer att bli det i allt större utsträckning. Framför alltkommer ni att se exempel på det senare när vi vill ha sjukvård i hemmen ochandra typer av tjänster till vår hjälp i vardagen.Osäkerheten är just det som vi diskuterar. Det finns egentligen inte någrauttalade reella behov hos breda användargrupper. Det finns en osäkerhetbland aktörerna, som jag sade, när det gäller det här. Vad är det vi haratt utveckla mot, så att säga? Vad finns det för efterfrågan? Vad finns detför affärsmodeller och ekonomi i det här? Vi vet att regelverket ärtämligen otyd- ligt och under förändring både på den fysiska nivån och påapplikationsnivån. Och det handlar om statens ägaransvar. Jag vill hävdaatt den befintliga ägar- strukturen är otydligt utformad. Jag tycker attdet är olyckligt att de statliga aktörerna konkurrerar med varandra om detsom det egentligen inte behöver vara så himla mycket konkurrens om,nämligen den fysiska nivån.Om man tittar på infrastrukturen på det här sättet ser ni vad jag menar. Detär viktigt med konkurrens, men när det gäller infrastruktur, som jag sade,närmar man sig det som kanske kan kallas ett naturligt monopol. Den hori-sontella strukturen måste försvaras. Den som har möjlighet att erbjuda tjänsterpå den fysiska nivån ska alltså inte konkurrera med sina kunder genom attockså erbjuda andra tjänster, utan man ska i trygg förvissning om att de tarhand om det lämna över till nästa nivå.Det är också viktigt att man skiljer mellan transporten av IP-paketen, ett-orna och nollorna, och de tjänster som bärs av IP-paketen. Det måste finnasen skillnad däremellan, så att man inte gör både och, för då konkurrerar manigen på fel nivå. Tekniska lösningar är, som jag sade tidigare, naturligtvismarknadens problem. Vi ska tala om på vilken nivå vi vill ha vissa funktioneroch vilken prestanda vi vill ha.Det här är frågor som vi ställde oss . var jagpå , och jag deltog i att formulera den vision som hade om just framtidens IT-infrastruktur, och det ärfortfaran- de aktuella frågor. Vad är det som är viktigast? Är det attsnabbt komma i gång eller att kunna investera för ett långsiktigt behov?Vill vi att det ska vara snabbare Internet till medborgarna, och på vilketlångsiktigt sätt ska vi inve- stera?Jag anser att staten och kommunerna ska verka för att det ska komma framIP-trafik till alla. Det gör man enklast om man ser till att det finnstransmis- sion som de som levererar IP-paket kan hyra. Sedan ska man setill att den som säljer IP-paket inte har någon fördel jämfört med andratjänsteleverantö- rer när det gäller att sälja innehåll till kund -jagkommer återigen tillbaka till den horisontella strukturen.Användning innebär för konsumenten tjänster, och de ska konkurrensut-sättas. Konsumenter som inte får den tjänst de vill ha på de villkor de vill haska genast kunna byta, och de ska kunna byta enkelt, men då pratar vi snarareom innehållstjänster på den lägre nivån.Jag ska inte fördjupa mig så mycket i det här, men här är ett par av deandra frågorna. Hur bör man använda pengarna bäst, och vilka tjänster villvi ha? Detta kommer de följande talarna att prata om. Det jag ska säga äratt Internet per definition är något som ger tillgång till tjänster, germöjlighet att skapa tjänster, ger möjlighet till kommunikation ochinformationsutbyte. Den politiska satsningen på bl.a. hemdatorer har ökatsvenskarnas allmänna kun- skaper om IT. Det ska vi fortsätta att rida på,men om vi inte kan utnyttja möjligheterna blir det kanske inte något störresyfte med de här hemdatorerna på sikt.Jag ska citera en väldigt god vän till mig som heter . Hansäger ofta så här: I teorin är det faktiskt ingen skillnad mellan teori ochprak- tik, men i praktiken är det det. Det tror jag att man måste ha lite ibakhuvudet när man diskuterar just infrastrukturfrågor. Det är komplext,och man måste ta det bit för bit, som när man äter en elefant.Ordföranden: för det! Då är det från IT-kommissionen.Varsågod!Bo Beckeström, : Tack! I titeln på det här blocket står det:"till nytta för vad?". I de tidigare presentationerna har vi fått lite olika beskrivningar av en allmän IT-utveckling, men det är kanske en bild av renttekniska förutsättningar. Vi brukar vara ganska bra på att redovisa IT och IT:sutveckling i tekniska termer, och vi lyfter alltid fram tekniska framsteg. Mersällan lyfter vi fram frågan varför vi ska satsa på IT. Jag ska försöka ägna dehär åt att ge en aspekt när det gäller frågan "varför? ".Hur går detta ihop?? "Kommunerna står inför stora utmaningar . Underden närmaste tioårsperioden kommer kommunerna att behövanyanställa ca 600 000 nya medarbetare. Det är ungefär likamånga som det totala arbetskraftstillskottet på hela svenskaarbetsmarknaden "Jag brukar kalla den här bilden för paradoxen - vi är allihop tillräckligtläs- kunniga för att se vad som står där. Vad bildtexten egentligen antyderär nämligen ett problem för framtiden. Det är ett problem med att fåtillgång till arbetskraft, att klara av vissa åtaganden som vi har här isamhället. Egentligen antyder den att alla som lämnar gymnasieskola,högskola, universitet och alla som ställs till arbetsmarknadens förfogandepå ett eller annat sätt måste ta anställning inom kommunerna för att de skakunna driva sin verksamhet vidare. Det är en fullständig paradox.Det finns många liknande exempel som man kan höra om . Jaghörde att hade ett stort bekymmer. Man kom-mer att tappa över 6 000 medarbetare inom . Det är 51 %av samtliga anställda i . Aktuellt i TV tog uppen diskussion om problemen inom vården - det är en brist på 100 000-150 000. När det gäller utbildningsväsendet har det i AMS senaste prognoslyfts fram att det handlar om 150 000-155 000 nya lärare inom den närmastetioårsperioden osv. Det känns som domedagsprofetior. Vad är det somhänder? Den här demografiska utvecklingen, utvecklingen med en åldrandebefolkning, är någonting som har varit känt . Problemet är att vikanske inte har tagit det på fullt allvar. Det handlar om någonting som deflesta av oss upplever ligger någonstans . Men den här framtidenkommer snart. Den är nästan inpå oss, och när man hör de siffror som jagnämnde tidigare börjar man känna att detta kryper närmare för somgår. Den demografiska utvecklingen, i perspektivet , innehållerdessutom inte längre några stora överraskningar. Tvärtom går det att skapa enganska exakt bild av vad som kommer att ske och hur det kommer att se ut.De flesta av oss som lever kommer nämligen att leva , menvi kommer att vara motsvarande äldre.Den stora osäkerheten kanske finns när det gäller en liten grupp ännu ickefödda. som jobbar med fortplantning på kan kan-ske ge oss en bild av det, men de kommer under alla omständigheter inte attvara ett bidrag till arbetsmarknaden inom den närmaste . Mor-talitetstalen är också ganska kända storheter.Det går ett rykte på stan om att 40-talisterna bara blir fler och fler,men det är ett falskt rykte. De blir bara äldre och äldre. Det är faktiskten del av för- klaringen till att de här problemen finns.40-talistgenerationen är nämligen en ovanligt stor grupp. Den innefattar 1,3 miljoner människor. Det är näs- tan av befolkning.Den här bilden visar dessutom att gruppen är oerhört stor jämfört medtidigare åldersklasser. Man kan alltså förvänta sig en ganska kraftigpåfyllning i seniorsegmenten om man går . På bildenkan vi också se ett antal andra intressanta toppar, en i mitten på 60-talet- det är dagens 35-40-åringar - samt en i slutet på 80- och början på90-talet - det är de som är . Jag återkommer lite grann till demsenare.Ett av de stora problemen för hela den offentliga sektorn är att det därfinns en klar överrepresentation av anställda som är födda ochtidiga 50-talet. Det beräknas att av samtliga som jobbar med ad-ministration inom den offentliga sektorn är födda , och det är detsom kommer att göra att det blir det problem som vi talade om inledningsvis.När 40-talister och tidiga 50-talister går i pension finns det helt enkelt intetillräckligt många människor i arbetsför ålder för att fylla tomrummet, om vihar organisationerna kvar i den utsträckning som vi har i dag.Dessutom kommer konkurrensen om anlitbar arbetskraft att bli oerhörthård . Man ska konkurrera med övriga sektorer i samhället menockså på det internationella planet, eftersom problemet med en åldrande be-folkning är likartat över hela och i större delen av västvärlden.Men det är inte nog med det. försvinner faktiskt en del av sam-hällets skatteintäkter när en så pass stor del av arbetskraften försvinner frånarbetsmarknaden. Den här bilden kan ge lite insikt i det.Offentliga intäkter och utgifter fördelar sig nämligen olika över olika ål-dersgrupper. Vi brukar säga att vi drar vårt strå till stacken när vibefinner oss i åldrarna . Det är nämligen då man är störstnettobidragsgivare i ett samhälle. Före 30 och efter 60 förbrukar manfaktiskt normalt sett mer än man bidrar med. Och när en så till numerärenpass stor och dessutom relativt välbetald grupp, som de som är födda på40-talet och , går i pen- sion kommer det att kraftigt påverkaskattebasen.Jag vill bara snabbt visa lite mer detaljer om det här. Det är nämligen enganska intressant utveckling. Den här bilden beskriver nettoförändringenmellan 2000 och 2010, indelat i femårsintervaller. De svarta staplarna, sompekar uppåt, visar nettoökningar, och de vita staplarna, som pekar nedåt,visar naturligtvis motsvarande nettominskning. Det röda lodräta strecketska repre- sentera en tänkt reell pensionsålder, 60-årsåldern. Det är därden ligger , om man tittar på ett snitt i riket.Det syns en mycket markant ökning inom gruppen . kanman se att de i de produktiva åldrarna, , och kanske speciellt 50-60-åringarna kommer att gå tillbaka ganska kraftigt. Man kan se nettoförändring-en när det gäller de som är 50-plus, dvs. de som befinner sig inom den rödacirkeln på den här bilden. De minskar under de här tio åren med 450 000individer. Det är klart märkbart i ett samhälle som innehåller knappt 9 miljo-ner människor. Det här betyder minskad tillgång på arbetskraft och minskadeskatteintäkter.Det finns även en annan intressant bild. Man kan titta på dem som är ungefär. Den gruppen har helt plötsligt ökat. Det var dem som vi sågsom pigga 10-15-åringar tidigare. De har kommit upp i den åldern när debörjar förbruka resurser för gymnasieskolan, högskolor och universitet.Vi kan hoppa fram ett snäpp till. Då ser vi att bilden förändras ganskadramatiskt . Det första man kan se är att andelenmänniskor som är ökar mycket kraftigt, naturligtvis med åtföljandekostnader för äldre äldre, dvs. kostnader för sjukvård, omsorg och liknande.Samtidigt kommer gruppen 30-60-åringar, som försörjer oss, fortfarande attkrympa andelsmässigt - jag säger "oss", för jag tillhör den gråa skara somkommer att vara i den åldern.Jag har klippt ut ett annat citat ur en av . Det ärfaktiskt som har jobbat med de här frågorna ganskamycket. Man har i en av sina skrifter summerat alla de här problemen ochkallat dem för gemensamma drivkrafter. Det är kanske ett försök att se möj-ligheter och inte bara hot i den utveckling som vi har framför oss.Hur man än ser det kommer denna utveckling sammantaget att påverka ettantal politikområden. Det tror jag är den viktigaste slutsatsen som man kandra här. Till exempel arbetsmarknad, vård, skola, omsorg och naturligtvissamhällets ekonomi i stort kommer att drabbas.Man brukar ibland tala om den svårlösta framtidsekvationen som innehål- lertvå bekanta, nämligen att allt färre måste försörja alltfler. Denekvationen kommer att ställa stora krav dels på kommuner, dels på andraoffentliga aktö- rers förmåga att upprätthålla acceptabla nivåer när detgäller service till med- borgarna. Om inte detta fungerar i framtidenkommer delar av vårt etablerade välfärdssystem kraftigt att ifrågasättas,rentav kanske komma i gungning.De stora pensionsavgångarna drabbar offentliga sektorn extra hårt - dettasamtidigt som offentliga utgifter ökar och offentliga intäkter minskar. För atthantera denna dubbla besvärliga framtid måste ledorden inom offentlig sektornaturligtvis fokuseras på sådana begrepp som ökad produktivitet, bibehållenkvalitet och så vidare, det vill säga till lägre kostnader med mindre personalproducera och leverera framtidens tjänster till medborgarna. Till hjälp i dennautmaning gäller det naturligtvis att använda alla de verktyg och de kändatekniker som står till buds.Det är kanske här som begrepp breddtjänster kommerin. Det handlar om nyttan med att utveckla digital tjänsteproduktion sombland annat ger ökad produktivitet, ökade möjligheter att dela informationmellan förvaltningar, mellan förvaltningar och medborgare, mellan offentligaoch privata entreprenörer och så vidare.Som hastigast kan vi titta på den grundlogik som finns. Den ska egentligenläsas från höger till vänster. Det är nämligen inte en teknik som söker enlösning, utan fokus ska ligga på nyttan. Vad är det för nyttor vi vill ha i samhället? Hur stöder de olika nyttorna våra krav på samhällsservice eller detjänster som vi förknippar med välfärd? Vilka olika tjänster kan det ge oss?Vilka informationsresurser behöver vi då? Och hur måste dessa resurser varastrukturerade, märkta med metadata och så vidare för att informationen skakunna användas av den gemensamma teknik som vi har diskuterat tidigare -allt för att skapa den eftersträvade nyttan?Det här tycker jag är IT-politikens reella arbetsområde. För att uppnå dettamåste vi skaffa oss en bredare bild av IT-politikens arbetsområde och lyftafram samhällsnyttan av IT. Det här är nämligen en fråga som i allt väsentligtkommer att handla om hur den framtida samhällsutvecklingen kommer attfungera och gestalta sig. Det är dags att börja . Vi kan inte vänta in framtiden. Den är ju redan här.Låt mig bara ta ett avslutande exempel. Det gula fältet på den här bildenvisar utvecklingen av transaktioner inom banksektorn. Man kan se att dethar skett en kraftig tillväxt . Det är en sektor somarbetar mycket målmedvetet med att digitalisera all sin information ochsamköra system i olika digitaliserade produktionsmiljöer för att skapaolika typer av tjänster till olika kundgrupper. Den översta röda linjen ärextra intressant därför att den visar produktivitetsutvecklingen inombanksektorn, det vill säga hur många transaktioner man kan hantera peranställd. Den har ökat . Hur kan då det kommasig?Den blå kurvan som sakta men säkert växer in på det gula fältet är andelentransaktioner som representeras av någonting som sköts direkt av oss med-borgare, eller oss kunder kanske, genom olika datoriserade system, tillexem- pel Internetbank, kassaterminaler med kortläsare och så vidare. Häriligger också den stora förklaringen till att man kan få en så fantastiskproduktivitets- vinst.Det här enkla exemplet visar på den stora rationaliseringspotential somfaktiskt finns när man använder digitaliserad tjänsteproduktion. Byt ut ordetbank mot till exempel ordet förvaltning, byt ut ordet banktjänsteman mothandläggare och börja dra paralleller! Det är kanske det här som vi ska hatekniken till.Ordföranden: för det. Då är det , ,som ska prata om IT i vård och omsorg.