bet · GQ01KU26 · 2003-02-13 00:00:00 — 139 ).När det gällde frågan om den8 mars hänvisade utskottet till sintidigare bedömning att motioner medyrkanden om att göra den internationellakvinnodagen till allmän helgdag skulleavstyrkas. Två motioner (v respektive mp)i frågan avstyrktes.Enligt uppgift från Regeringskanslietförbereds utformningen avdirektiv till en utredning omnationaldagen som helgdag.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sitt tidigareställningstagande. Motion K272 (v)avstyrks.Upprättelse för personer som placerades iinterneringslägerUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker bl.a. medhänvisning till tidigareställningstagande en motion omupprättelse för personer som underandra världskriget placerades iinterneringsläger.Jämför reservation 19 (v, mp).MotionenKarin m.fl. (v) begär imotion K339 ett tillkännagivande tillregeringen om upprättelse för dem somunder placerades iinterneringsläger, s.k. arbetskompanier(yrkande 1). Ett tillkännagivande begärsockså om behovet om ett fulltklarläggande kring interneringslägrenunder , vilket motivetvar för deras upprättande, på vemsinitiativ de tillkom samt om de kriteriersom avgjorde vem som placerades där(yrkande 2). För att en granskning skallkomma till stånd är det enligt motionennödvändigt att regeringen helt häversekretessen i sammanhanget.Kommenderingen av värnpliktiga tillarbetskompanier skedde i många fall efterbristfälliga utredningar. Dessautredningar fick aldrig se närhan skulle granska källorna i sittavhandlingsarbete om de svenskaarbetskompanierna.Tidigare behandlingEn motion om åtgärder för upprättelse avpersoner som internerades i arbetslägerunder avstyrktes avutskottet (bet. 1987/88:10 s.11). Utskottet framhöll att det underandra världskriget förekom att vissamedborgare inkallades tillvärnpliktstjänstgöring i särskildaarbetskompanier. Enligt vad somredovisades av försvarsminister i ett interpellationssvar idecember 1941 inrättades eftermobiliseringen inom ramen förkrigsorganisationen ett antalarbetskompanier avsedda för bl.a.vägarbeten. Till sådana kompanierinkallades sådana personer "vilka medskäl kunnat misstänkas för att blandtrupperna driva en agitation tillförsvagande av försvarsviljan". Enligt deprinciper som försvarsministernredovisade skulle främst sådanavärnpliktiga som hade en ledandeställning inom ytterlighetspartierna ochsom kunde befaras bedrivadisciplinupplösande verksamhet inkallastill arbetskompanierna.Utskottet ansåg att man vid bedömningenav vad som föreslogs i motionen måstebeakta det allvarliga läge vårt neutralaland befann sig i under andravärldskriget och de speciellaförhållanden och säkerhetskrav som dågällde. Enligt utskottet var det efterden långa tid som förflutit intemeningsfullt att vidta åtgärder i syfteatt utreda de påtalade förhållandena. Enreservation (vpk) avgavs.De frågor som tas upp i motionendiskuterades i eninterpellationsdebatt (prot.1999/2000:91). Vice statsminister hänvisade till attregeringen besvaratfrågor om att ge upprättelse av ellerutröna sakförhållandena kring dem somunder inkallades tillvärnpliktstjänstgöring i särskildaarbetskompanier. I samtliga frågesvarhade hänvisats till regeringens beslut avden att avslå enframställning om en särskild utredning omomständigheterna kring arbetskompanierna.I motiveringen till sitt beslut framförderegeringen följande:Besluten att inrätta särskilda enheterför värnpliktiga som bedömdes kunnaskapa oro genom till exempelagitatorisk verksamhet vid dereguljära förbanden hade sin bakgrundi då rådande uppfattningar om vad somutgjorde hot mot landet. Strävandenaatt hålla utanför krigetsattes före individens rättssäkerhetpå grunder som inte skulle ansesgodtagbara i dagens samhälle. Dentillgängliga dokumentationen visarockså att kommenderingen avvärnpliktiga till arbetskompanierna ialltför många fall skedde efterbristfälliga utredningar. Det äremellertid inte meningsfullt att nugranska förhållandena under början av1940-talet i syfte att få underlag föruttalanden om lämpligheten av vissaåtgärder. Detta gäller särskilt somdet måste vara praktiskt omöjligt attefter så pröva om uttagningenav värnpliktiga till arbetskompaniernai det enskilda fallet haft fog för sigutifrån vad som kunde anses rimligtvid den tidpunkten.Lena delade den bedömningsom regeringen och tidigaregjort och framhöll att regeringenstidigare hållning i frågan inte inneburitatt det saknas kunskaper omomständigheterna kring arbetslägren.Regeringen gav historikernKarl tillgång till allt väsentligthemligt material om arbetskompanierna förvetenskaplig forskning. sina forskningsresultat iboken . lämnar i bokenen uttömmande redogörelse för bakgrundentill arbetskompaniernas tillkomst,rekryteringsprinciperna, tjänstgöringenvid kompanierna, den allmänna debatten omdessa, statsmakternas åtgärder m.m.Att frågan så grundligt har blivitbelyst var enligt statsrådets uppfattningytterligare ett skäl till varförregeringen eller inte nu bör tainitiativ till en särskild statligutredning. Hon framhöll också att dehandlingar om arbetskompanierna som KarlMolin fick tillgång till ärbelagda med sekretess.Statsrådet betonade att handläggningenkring arbetskompanierna visade storabrister. När man säger det är det enligthenne också en sorts erkännande. Med reservationför de brister som fanns och hurutredningarna var måste man också kommaihåg i vilken situation landet befannsig. Det pågick krig runtomkring ochlandet var i en krigssituation. De som dåvar verksamma kände sig naturligtvispotentiellt hotade. Att då värna landetsinre säkerhet var viktigt. Många av demsom placerades i dessa läger varmedlemmar i föregångareSveriges kommunistiska parti, SKP. Detvar ett parti som hade mycket närakontakt med kommunistiskaparti. Statsrådet hänvisade bl.a. tillett uttalande från Ny Dag, ,där man i fråga om desovjetiska truppernas försök att invaderaFinland, angav att sovjettruppernarepresenterade en fri finsk folkrepublikomfattande de finländska och karelskafolken, genom ett i verklig meningdemokratiskt styrelseskick. Det vardärför enligt statsrådet inte heltunderligt att svenska myndigheterifrågasatte lojaliteten hos en hel del avde personer som var engagerade i detparti som är föregångaren till dagensvänsterparti.Frågan om ökad öppenhet iSäkerhetspolisens arkiv har nyligenbehandlats av utskottet med anledning avregeringens proposition 2001/02:191, variföreslogs ändringar i sekretesslagen(1980:100) för att öka offentligheten föruppgifter hos (bet.2002/03:KU13). Det gäller dels uppgiftersom har förts in i allmänna handlingarföre , dels uppgifter om huruvidapersoner har registrerats eller inte hosSäkerhetspolisen enligt vissa numeraupphävda författningar. Förslaget innebaratt sekretessen föll bort för uppgift somhänför sig till sådanunderrättelseverksamhet som avses i 3 §polisdatalagen (1998:622) eller som iannat fall hänför sig tillSäkerhetspolisens verksamhet för attförebygga brott mot rikets säkerhet ellerterrorism, om uppgiften har införts i enallmän handling . Utskottettillstyrkte förslaget.I en motion (v), som väcktes medanledning av propositionen, föreslogs attriksdagen skulle begära att regeringenlägger fram förslag till ändring isekretesslagen som gör det möjligt attutan föregående sekretessprövning fåtillgång till handlingar hos t.ex.Försvarsmakten och Utrikesdepartementetsom hänför sig till tiden före år 1949.Motionärerna ansåg att det - om man menarallvar med ambitionen att öka kunskaperom - inte ärtillräckligt att endast Säkerhetspolisenshandlingar blir offentliga, utan att ävenandra arkivs innehåll behöver kunna kommatill allmänhetens kännedom.Utskottet noterade att sekretesstidenför uppgifter som är belagda endast meds.k. utrikessekretess och som härrör frånandra världskriget har gått ut och attdetsamma enligt huvudregeln gäller ävenför s.k. försvarssekretess från sammatid. För uppgifter avunderrättelsekaraktär ville utskotteterinra om den utredning om ökadoffentlighet för uppgifter hosFörsvarsmakten som regeringen aviserat.Om denna utredning kommer fram till attsamma ökade offentlighet kan införas föruppgifter hos Försvarsmakten som nuföreslås för uppgifter hosSäkerhetspolisen, kommer det enligtutskottets uppfattning knappast attfinnas behov av den ytterligare vidgadeoffentlighet som anges i motionen. Denbör därför anses vara i huvudsaktillgodosedd genom den aviseradeutredningen. Utskottet avstyrktemotionen.Utskottets ställningstagandeUtskottet anser att de skäl som tidigareanförts för att avstyrka ettmotionsyrkande om upprättelse förpersoner som under andra världskrigetplacerades i interneringslägerfortfarande gör sig gällande. Man måstebeakta det allvarliga läge vårt neutralaland befann sig i under andravärldskriget och de speciellaförhållanden och säkerhetskrav som dågällde. Efter den långa tid som förflutitframstår det inte heller som meningsfulltatt från statens sida vidta åtgärder isyfte att utreda de påtaladeförhållandena. Frågan om ett fulltklarläggande kring interneringslägren ärnärmast en uppgift för forskningen. Ienlighet med vad utskottet redovisat ibetänkande 2002/03:KU13 kan det finnasskäl att anta att sekretessregler intekommer att lägga hinder i vägen för ettsådant klarläggande. Motion K339yrkandena 1 och 2 (v) avstyrks.Rättigheter för människoaporUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker ett motionsyrkandeom grundläggande rättighetsskydd förmänniskoapor.MotionenSven-Erik och Kjell-ErikKarlsson (v) begär i motion K342 attmänniskoapor skall ges vissagrundläggande rättigheter som hittillsvarit reserverade endast för människor.Dessa rättigheter borde vara rätten tillliv, rätten att slippa tortyr och rättenatt inte godtyckligt frihetsberövas.Gällande reglerI djurskyddslagen (1988:534) finnsgrundläggande bestämmelser om hur djurskall hållas och skötas. Djur skallbehandlas väl och skyddas mot onödigtlidande och sjukdom. Djur som används förvetenskapligt ändamål skall dock inteanses vara utsatta för onödigt lidandeeller sjukdom vid användningen, om dennahar godkänts av en djurförsöksetisk nämnd(2 §). Djur skall ges tillräckligt medfoder och vatten och tillräcklig tillsyn.Stall och andra förvaringsutrymmen fördjur skall ge djuren tillräckligt utrymmeoch skydd samt hållas rena (3 §). Djurfår inte överansträngas. Inte heller fårde agas eller drivas på med redskap somlätt kan såra eller på annat sätt skadadjuret (5 §). Djur får inte hållas bundnapå ett för djuren plågsamt sätt eller såatt de inte kan få behövlig rörelsefriheteller vila eller tillräckligt skydd motväder och vind (6 §).Tidigare behandlingUtrikesutskottet avstyrkte ettmotionsyrkande om att skulle tainitiativ till en och FN-deklaration om djurens rättigheter.Utrikesutskottet menade att ,internationellt och inom EU, verkar fördjurens rätt till rimliga livsvillkor menansåg inte att en speciell FN-konventionskulle komma att förändra situationen fördjuren. Det arbete som redan bedrivs,främst inom EU, kan stärkas och utvecklas(bet. 2000/01: UU10).Konstitutionsutskottet avstyrkte våren2002 ett motionsyrkande (v) motsvarandedet nu aktuella (bet. 2001/02:KU15 s. 95f.). Utskottet delade motionärernasuppfattning om vikten av att djur - ävenmänniskoapor - har rimliga livsvillkor.Djurskyddslagstiftningen ger ocksåuttryck för ett sådant synsätt. Utskottetvar dock inte berett att förorda attskyddet för djuren skall likställas meddet skydd för de grundläggande fri- ochrättigheter som tillerkänns människor.Utskottets ställningstagandeUtskottet vidhåller sin tidigarebedömning. Motion K342 (v) avstyrks.Partibidrag från fackligt anslutnapersonerUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker en motion (fp, mp)som vänder sig mot att fackligtanslutna mot sin vilja skall behövabidra till politiska partier och motrisken för tvånget att i sådanasammanhang redovisa sin politiskauppfattning. Utskottet vänder sig emotde långtgående statliga ingrepp iföreningars verksamhet som förslageninnebär.Jämför reservation 20 (m, fp, kd, c ochmp).MotionenCarl B m.fl. (fp, mp) begär imotion K384 en lag mot att fackligtanslutna mot sin vilja skall behöva bidratill politiska partier direkt ellerindirekt (yrkande 1). Vidare begärs enlag som skyddar särskilt fackligtanslutnas rätt att inte behöva avslöjasin partisympati för att undgå att gebidrag till politiskt parti (yrkande 2).I motionen begärs också tillkännagivandentill regeringen om fackligt anslutnasrätt att slippa ge partibidrag utan aktivhandling och om fackligt anslutnas rättatt inte behöva avslöja sin partsympatiför att undgå att genom sin fackligaorganisation ge bidrag till politisktparti (yrkandena 3 och 4).Enligt motionen röstade av LO:smedlemmar på annat parti änSocialdemokraterna vid valet . Detfinns en växande minoritet LO-anslutnasom tvingas finansiera ett parti påvilket man inte lägger sin röst i deallmänna valen. Särskilt anmärkningsvärtär det enligt motionärerna när facketsmedlemmar inte själva vet eller får vetahur mycket penningstöd deras fack gertill politiska partier eller hur mycketarbetstid som facket gratis ställer tillett partis förfogande. En enskild kanenligt motionen inte ens formellttacka nej till att ge partibidrag om enmajoritet på ett medlemsmöte beslutattvångsuttaxera bidrag till ett parti.BakgrundEn särskild utredare fick iuppdrag att överväga hur man kan ökaallmänhetens insyn i hur de politiskapartierna finansierar sin politiskaverksamhet och hur de personer som driveren s.k. personvalskampanj finansierar den(dir. 2002:83). Uppdraget skall redovisasi september 2003.Utredaren skall redovisa och utvärderahur riksdagspartiernas frivilligaöverenskommelse angående redovisning avpartiernas intäkter har fungerat ipraktiken. Det är av flera skäl viktigtatt allmänheten kan få insyn i hur depolitiska partierna finansierar sinpolitiska verksamhet och hur de personersom driver en s.k. personvalskampanj(valkandidater) finansierar sinakampanjer. Sådan offentlighet kan öka detpolitiska systemets legitimitet ochförebygga korruption. Informationen kanockså utgöra ett underlag för väljarnavid val och främja en debatt om etik ochbevekelsegrunder i politiken. Redan detförhållandet att partiernas verksamhettill stor del finansieras av det allmännagör det rimligt att det finns insyn ipartiernas intäkter. För bedömningen avpartistödssystemets utformning ocheffekter kan det också ha betydelse attfå reda på de övriga finansieringskällorpartierna har. Mot bakgrund av depolitiska partiernas stora betydelse idagens samhälle är det rimligt attinformation om partiernas intäkter äroffentlig, särskilt som andra viktigamaktcentrum inom såväl det allmänna somnäringslivet är underkastade vissaoffentlighetskrav.I dag finns det ingenförfattningsreglering i som gerallmänheten insyn i partiers ochvalkandidaters intäkter. Det är däremottradition att riksdagspartierna genomömsesidiga överenskommelser åstadkommeröppenhet för sina intäkter. Den senasteöverenskommelsen angående redovisning avpartiernas intäkter som träffats mellanriksdagspartierna är från april 2000.Rekommendationerna i överenskommelsenomfattar även information om hur enskildakandidater finansierar sinapersonvalskampanjer. Riksdagspartierna ärsåledes medvetna om vikten av insyn ochhar vidtagit vissa åtgärder. Men detfinns enligt direktiven inga garantierför att nya partier eller friståendelokala partier tar sitt ansvar på sammasätt. Därför finns det vissa skäl somtalar för att det, trots den samsyn somfinns hos riksdagspartierna, kanvara befogat med en författningsregleringsom ger insyn. I ett internationelltperspektiv kan man konstatera att det ärvanligt med någon form av rättsligreglering av partiernas ochvalkandidaternas intäkter. Sådanlagstiftning finns numera också iFinland, och . Frågan omfinansiering av politiska partier berörsvidare allt oftare i olikainternationella sammanhang, förnärvarande t.ex. vid förhandlingar i FNom en konvention mot korruption.Utredningsuppdraget avser såvälrikstäckande som lokala - exempelviskommunala - partier och kampanjer. Ävenfrågan om insyn i lämnat indirekt stöd iform av exempelvis stödannonsering,subventionering av annonskostnader ochpersonella resurser omfattas avuppdraget. Utgångspunkten är attallmänhetens insyn i politiska partiersoch valkandidaters intäkter skall öka. Delösningar som använts iriksdagspartiernas frivilligaöverenskommelse angående redovisning avpartiernas intäkter bör beaktas.Utredaren skall redovisa och utvärderahur riksdagspartiernas frivilligaöverenskommelse har fungerat i praktikensamt vilka internationella erfarenhetersom finns inom området. Utredaren skallvidare följa hur frågan om offentlighetför intäkter hanterats i samband med 2002års val. Om utredaren finner det befogatskall lämpliga åtgärder föreslås. Dessakan avse en utveckling av de frivilligainsatserna, men även åtgärder från detallmännas sida. Utredaren skall pålämpligt sätt informera riksdagspartiernaom sitt arbete och även inhämtapartiernas synpunkter på kommandeförslag.Statsrådet har i november2002 som svar på en interpellation frånCarl B anfört att han ärövertygad om att det är till gagn för vårdemokrati och välfärdsutveckling attlöntagarnas organisationer engagerar sigi politiken. Av flera skäl är det enligtPär Nuder viktigt att allmänheten kan fåinsyn både i hur partierna finansierarsin politiska verksamhet och hur devalkandidater som bedriverpersonvalskampanjer finansierar dem.Väljarna skall kunna använda sådaninformation som underlag för sinaställningstaganden. Insyn och öppenhet ärockså ett sätt att stärka det politiskasystemets legitimitet och förebyggakorruption (prot. 2002/03:26).Utskottets ställningstagandeUtskottet vill hänvisa till att frågan omallmänhetens insyn i hur partiernafinansierar sin politiska verksamhet förnärvarande är föremål för utredning. Ävenfrågan om insyn i lämnat indirekt stöd,bl.a. från olika intresseorganisationer isamhället, i form av exempelvisstödannonsering, subventionering avannonskostnader och personella resurseromfattas av uppdraget. Som regeringenframhållit är en sådan insyn viktig.Informationen kan utgöra ett underlag förväljarna vid val och främja en debatt ometik och bevekelsegrunder i politiken.Informationen kan också bidra till deninterna fackliga debatten i frågan.Utskottet är däremot inte berett attställa sig bakom de långtgående statligaingrepp i föreningars verksamhet sommotionen innebär. Motion K384 yrkandena1-4 (fp, mp) avstyrks.ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslutoch ställningstaganden har föranlettföljande reservationer. I rubriken angesinom parentes vilken punkt i utskottetsförslag till riksdagsbeslut som behandlasi avsnittet.1.Förstärkt skydd för fri- ochrättigheter (punkt 1)av (), (m) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag underpunkt 1 borde ha följande lydelse:Riksdagen ger som sin mening regeringentill känna vad som anförs i reservation1. Därmed bifaller motion2002/03:K379 yrkandena 7, 8 och 10 samtdelvis motion 2002/03:K386.StällningstagandeRegeringsformens fri- och rättighetsskyddmåste förstärkas. Vissa av de iregeringsformen garanterade fri- ochrättigheterna åtnjuter inte etttillräckligt skydd moträttighetsbegränsande lagstiftning.Skyddet för äganderätten ochnäringsfriheten är t.ex. svagare änskyddet för de s.k. opinionsfriheterna.Sverige bör vara ett land där mänskligafri- och rättigheter skyddas fullt ut.Därför bör grundlagens skydd moträttighetsinskränkningar vara likastarkt, oavsett vilka fri- ochrättigheter det gäller. Det skulle bl.a.innebära att de tre allmännabegränsningsgrunderna i 2 kap. 12 § andrastycket regeringsformen blir tillämpligaäven vid begränsningar av t.ex.dganderätten. En inskränkning i denenskildes äganderätt skulle då endast fågöras för att tillgodose ändamål som ärgodtagbara i ett demokratiskt samhälle.Vidare skulle det innebära att enbegränsning aldrig får gå ut över vad somär nödvändigt med hänsyn till det ändamålsom har föranlett den. Begränsningarskulle inte heller få göras på grund avåskådning eller sträcka sig så långt attde utgör ett hot mot den friaåsiktsbildningen.Enligt vår mening bör vid riksdagensbeslutsfattande ökad hänsyn tas tillpolitiska minoriteters legitimaintressen. Minoritetsskyddet bör stärkasgenerellt vid beslut om lagstiftning sominnebär inskränkningar i de medborgerligafri- och rättigheterna, vilket kan skegenom att reglerna om särskiltbeslutsförfarande i 2 kap. 12 § tredjestycket regeringsformen blir tillämpliga.Det uppskovsförfarande som där föreskrivsskulle påtagligt förstärkaminoritetsskyddet och dessutom ge mer tidför debatt, eftertanke och noggrantövervägande. En förstärkning av såvälminoritetsskyddet som fri- ochrättighetsskyddet skulle inte bara utgöraett viktigt steg i den allmänna strävanatt stärka medborgarnas förtroende fördet politiska systemet och dendemokratiska beslutsprocessen. Reformenskulle också tydliggöra att är endemokrati och en rättsstat som inte perautomatik sätter statens intresse framförindividens rätt.Den nuvarande bristen på samstämmighetmellan ochregeringsformen skyddsnivåer skulle kunnaupphävas genom att upphöjaEuropakonventionen till grundlag. Ettannat sätt kan vara att utvidgatillämpningsområdet för 2 kap. 12 §regeringsformen till att omfatta ävenEuropakonventionen. bör som sinmening ge regeringen detta till känna.2.En utredning om mänskliga fri- ochrättigheter (punkt 2)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag underpunkt 2 borde ha följande lydelse:Riksdagen ger som sin mening regeringentill känna vad som anförs i reservation2. Därmed bifaller motion2002/03:K375.StällningstagandeRättens legitimitet är inte bara knutentill sättet för beslutsfattande utan äventill medborgarnas sociala medvetenhet,värdeskalor och värderingar. Den legitimarättsstaten måste visa respekt för degrundläggande mänskliga fri- ochrättigheterna. Rättskipning ochmyndighetsutövning skall vara rimligtförutsebara med stöd av lagen och medhänsyn till etiska värden. En medborgareskall åtnjuta rättsskydd både motenskilda och mot staten. Grundläggandekriterier för en fungerande rättsstat ärmänskliga fri- och rättigheter,maktdelning, förvaltningens lagenlighet,rättsskydd genom oavhängiga domstolar ochden statliga maktutövningensförutsebarhet. Rättsordningen måstedärför präglas av rättslikhet,rättssäkerhet, rättstrygghet,rättstillgänglighet och öppenhet.Rättssäkerhet, likhet inför lagen, denavtalsrättsliga partsautonomin (parterssjälvständighet) och avtalsfrihet skyddarindividens behov av att tryggt kunnaplanera sitt liv. Rättsnormen skall tasin utgångspunkt i det som är etisktgodtagbart. Den skall alltså förankras iden svenska och västerländskakulturtraditionen. Denna syn pårättsstaten anknyter mer till ett mera"normalt" europeiskt betraktelsesätt.Det är viktigt att successivt sorteraut rättspositivismen ur det rättsligaperspektivet i arbetet att förstärka demänskliga fri- och rättigheterna. Detsvenska skyddet för dessa fri- ochrättigheter behöver vidgas ochförstärkas. Exempel på områden som bordebearbetas ytterligare är t.ex. vidden avskyddet för den mänskliga integriteten,föräldrarätten, den negativaföreningsfriheten och äganderätten. Detbehövs också ett tydligtdiskrimineringsskydd för människansintegritet oberoende av religion, ålder,ras, hudfärg, kön, språk, sexuellidentitet, genetiska särdrag, börd,ekonomisk eller social ställning,funktionshinder, etnisk eller politisktillhörighet. Detta skydd måste varaeffektivt inte enbart i förhållandetmellan den enskilde och det allmänna utanrättsstaten måste också tillförsäkra ettsådant skydd mellan enskilda.Regeringsformen tillförsäkrar medsmärre undantag medborgarna fri- ochrättigheter uppräknade i 2 kap. 1 §regeringsformen endast i förhållande tilldet allmänna. Medborgarna tillförsäkrasdäremot inte sådana generella fri- ochrättigheter i förhållande till andraenskilda eller andra enskildarättssubjekt (företag ellerorganisationer).