bet · GQ01KUU3 · 2003-05-22 00:00:00 — I utkastet till förslag angesockså att behörighetskonflikter mellanmedlemsstaterna skall förebyggas och lösas, attutbildning av domare och domarpersonal skall främjasoch att samarbetet mellan myndigheterna imedlemsstaterna skall främjas inom ramen förlagföring och verkställighet av beslut. Ramlagarskall enligt utkastet till förslag beslutas av rådetmed kvalificerad majoritet och med medbeslutande avEuropaparlamentet.Vidare föreslås att rådet i syfte att stärkaförtroendet mellan medlemsstaternas myndigheter påangivet sätt skall få fatta beslut om ramlagar medminimiregler bl.a. om tillåtlighet av bevis ochfastställande av personers rättigheter vid detstraffrättsliga förfarandet med iakttagande av degrundläggande rättigheterna. Det skall också varamöjligt att i samma syfte anta minimiregler på andraområden av det straffprocessuella förfarandet. Dettakräver i sådana fall enhällighet och samtycke avEuropaparlamentet.När det gäller den materiella straffrättenföreslår konventspresidiet en ordning med ramlagarmed minimiregler om fastställande av straffbarhetoch påföljder inom områden av särskilt allvarligbrottslighet med gränsöverskridande inslag. Dettagäller en rad i utkastet till förslag uppräknadebrott, nämligen terrorism, människohandel, sexuelltutnyttjande av kvinnor och barn, olaglignarkotikahandel, olaglig vapenhandel penningtvätt,korruption, förfalskning av betalningsmedel, IT-brottslighet och organiserad brottslighet, den s.k.listan. Rådet ges också en möjlighet att ienhällighet och med samtyckeytterligare utvidga listan med andra brott somuppfyller de inledningsvis angivna kraven.Till sist föreslås också att ramlagar skall fåbeslutas inom områden av brottslighet som skadar ettgemensamt intresse som omfattas av unionens politikom straffrättsliga påföljder visar sig nödvändigaför att politiken skall genomföras effektivt.Det nu sagda innebär att ramlagar enligt utkastettill förslag kan beslutas dels beträffande brott somfinns på listan, dels beträffande ännu inte närmareangivna brott som skadar unionens gemensammaintressen. Ramlagar beslutas med majoritetsbeslut.För att utvidga listan (brott som i första handriktar sig mot tredje man) krävs enhällighet.Polis- och åklagarsamarbeteEnligt FEU skall polis- och åklagarsamarbetet inomunionen syfta till att förebygga och bekämpabrottslighet vare sig denna är organiserad eller ej.Vissa brott, t.ex. olaglig narkotikahandel,människohandel, korruption och bedrägeri, ansessärskilt angelägna att bekämpa. Samarbetet skall skedels genom direkt samarbete mellan de nationellapolis- och åklagarmyndigheterna, dels genom Europoloch Eurojust.Ramarna för Europols och Eurojusts verksamhet slåsfast i FEU (art. 30 och 31). I övrigt regleras, somframgått tidigare, Europols verksamhet iEuropolkonventionen medan Eurojusts verksamhetregleras i ett rådsbeslut.Europols huvuduppgift är att svara för enomfattande kriminalunderrättelseverksamhet och attpå olika sätt främja samarbete mellan de nationellapolismyndigheterna för att förebygga, upptäcka ochutreda brott. Det finns också utrymme för visstoperativt samarbete. Detta utförs i sådana fall avden aktuella medlemsstatens polis, meneuropolpersonal kan delta.Eurojusts huvuduppgift är att stödja utredningarsom gäller grov gränsöverskridande brottslighet ochatt främja samarbetet mellan de nationellaåklagarmyndigheterna. Verksamheten har ingaoperativa inslag.Det finns ingen fördragsreglerad rätt för denationella parlamenten att granska Europol ochEurojust. Däremot skall varje årfå en rapport om deras respektive verksamhet.Rapporterna avfattas av rådet.Konventspresidiet föreslår att polissamarbetet istort skall ha samma utformning som för närvarande.Däremot öppnar man för att rådet, efter hörande avEuropaparlamentet, skall kunna enhälligt anta lagaroch ramlagar för att fastställa villkoren för ochgränserna inom vilka de behöriga myndigheterna kaningripa på en annan medlemsstats territorium iförbindelse och i samförstånd med myndigheterna iden staten i vilken ingripandet sker.I fråga om Europol föreslås ett nyttbeslutsförfarande. Europols verksamhet skall sålundaenligt utkastet till förslag inte längre regleras aven konvention utan av en unionslag som beslutas medkvalificerad majoritet i rådet och med medbeslutandeav i enlighet med vad som framgåtti det föregående. Det slås redan i fördraget fastatt alla Europols operativa insatser skallgenomföras i samverkan och samförstånd med organen iden eller de medlemsstater som berörs.Tvångsåtgärder skall endast få genomföras av berördanationella myndigheter.Enligt utkastet till förslag skall alltså enunionslag antas som skall innehålla närmarebestämmelser om Europols uppgifter och struktur m.m.I unionslagen skall vidare regleras den granskningsom redan med gällande reglerskall utföra av Europols verksamhet. De nationellaparlamenten skall knytas till den granskningen. Ikonventspresidiets utkast till förslag finns ingenbeskrivning av hur och på vilket sättEuropaparlamentet skall granska Europol eller vilkenroll de nationella parlamenten skall ha igranskningen.I fråga om regleringen av Eurojusts verksamhetföreslås en motsvarande ordning med en grundläggandereglering i fördraget och en unionslag. Enligtutkastet till förslag skall Eurojust vid sidan avatt främja samarbetet mellan de nationellaåklagarmyndigheterna kunna inleda och samordnastraffrättsliga förfaranden som genomförs avnationella myndigheter. Formella processrättsligaåtgärder skall vidtas av behörig nationell personal.Eurojusts uppgifter skall också omfatta lämpligövervakning av Europols verksamhet. I unionslagenskall tas in regler om villkoren förEuropaparlamentets och de nationella parlamentensdeltagande i utvärderingen av Eurojusts verksamhet.I konventspresidiets utkast till förslag saknasockså här beskrivningar av hur den parlamentariskatillsynen skall gå till.Vidare föreslår konventspresidiet, vilket är ennyhet jämfört med dagens regler, att det fårinrättas en kommitté med uppgift att på ettövergripande plan säkerställa samordningen avåtgärder som vidtas av medlemsstaternas myndigheterför att främja och stärka det operativa samarbetetinom EU vad gäller den inre säkerheten.Slutligen föreslår konventspresidiet, vilket ocksåär en nyhet jämfört med dagens fördrag, att detskall införas en rättslig grund för att genomenhälligt beslut i rådet och med Europaparlamentetssamtycke inrätta en europeisk åklagarmyndighet inomEurojust. Den europeiska åklagarmyndigheten skallvara behörig att utreda, lagföra och väcka åtalavseende grova brott som påverkar fleramedlemsstater och rörande brott mot unionensfinansiella intressen. Åtal skall väckas och drivasav den europeiska åklagarmyndigheten vid behöriganationella domstolar i medlemsstaterna. I enunionslag skall regleras bl.a. de processrättsligareglerna för den europeiska åklagarmyndigheten,inklusive bestämmelser om tillåtande av bevisning,och regler för domstolskontroll av den europeiskaåklagarmyndigheten.Behörigheten för Europeiska gemenskapernasdomstolDomstolens behörighet enligt gemenskapsrättenomfattar bl.a. frågor om en medlemsstat underlåtitatt uppfylla en skyldighet enligt fördraget(fördragsbrottstalan), lagenligheten av rättsakter(ogiltighetstalan) och om , rådeteller kommissionen underlåtit att vidta åtgärderenligt fördraget (passivitetstalan). Domstolen fårvidare på begäran av en nationell domstol meddelaförhandsavgöranden om gemenskapsrättens tolkning ochi vissa fall dess giltighet. Domstolens behörighetrörande frågor som omfattas av det nuvarandestraffrättsliga samarbetet är som ovan redovisats(se ovan s. 3) inskränkt jämfört med vad som gälleravseende gemenskapsrätten.Konventspresidiets utkast till förslag innebär - ilikhet med vad som gäller - att domstolen inteskall vara behörig att pröva frågor som rör polis-och ordningsfrågor som sorterar under nationellrätt. Undantaget från domstolens behörighet omfattarsåväl frågor om en insats giltighet och dessproportionalitet som medlemsstaternas ansvar attupprätthålla lag och ordning samt att skydda statensinre säkerhet.Vad gäller frågor som rör insatser av nationellpolis eller andra nationella brottsbekämpande organsom görs med tillämpning av unionsrätt skalldomstolen vara behörig att besluta om tillämpning avdenna unionsrätt.Utskottets övervägandenKonventspresidiets utkast till förslagBeslutsformer m.m.Frågan om de framtida beslutsformerna för detstraffrättsliga samarbetet innehåller en radkomplicerade problemställningar. Den avkonventspresidiet föreslagna beslutsordningen -kvalificerad majoritet i rådet och med medbeslutandeav - skall tillämpas påmajoriteten av de EU-frågor utskottet i daghandlägger. Man kan förvänta sig att besluten enligtden föreslagna nyordningen som regel får formen avramlagar.En grundläggande princip för det rättsligasamarbetet inom unionen är den om ömsesidigterkännande av domar och beslut. Oavsett hur deframtida beslutsformerna kommer att se ut är detdärför viktigt att insatser görs för att ökaförtroendet mellan medlemsstaternas myndigheter förvarandras rättssystem.Framtidens EU kommer att bestå av 25 eller flermedlemsstater. Reformeras inte beslutsformerna finnsdet en uppenbar risk att samarbetet på viktigaområden, t.ex. vad gäller operativt samarbete,allvarligt försvåras.Den allvarliga gränsöverskridande brottslighetenutgör ett hot mot både enskilda individer och, iförlängningen, mot hela samhället. För att effektivtbekämpa gränsöverskridande brottslighet krävsgränsöverskridande operativa insatser.Brottslighetens internationalisering talar alltsåför att det på unionsnivå måste finnas effektivaverktyg för att bekämpa denna typ av brottslighet.Vad som anförts kan anföras som argument förett visst inslag av överstatlighet när det gällerdet straffrättsliga samarbetet. Majoritetsbeslut irådet tillämpas i frågor som gällert.ex. den inre marknaden. Den har kunnat genomförasutan allvarliga nackdelar för . Det nuvarandeenhällighetskravet kan emellertid vara ett sätt attskydda legitima nationella särdrag. Å andra sidankan vetorätten, av nationella skäl, användas för attblockera nödvändiga reformer.Ett argument mot att överföra delar av detstraffrättsliga samarbetet till att omfattas avunionskompetensen är att inflytandeminskar i de delarna. Vidare innebär utkastet tillförslag avseende omröstningsreglerna i rådet attinflytandet ökar för befolkningsrika medlemsstaterpå bekostnad av medlemsstater med liten befolkning.Utskottet ställer sig tveksamt tillkonventspresidiets utkast till förslag om vad somskall avses med begreppet kvalificerad majoritet.Den frågan bör bli föremål för ytterligareöverväganden.En viktig utgångspunkt är att det, oavsett vilkenframtida beslutsform som kommer att väljas, interåder några oklarheter om det är medlemsstaternaeller unionen som har kompetens att vidta åtgärder ien viss fråga. Det är viktigt att de nationellaparlamenten vet i vilken utsträckning och rörandevilka specifika frågor som kompetens överförts tillEU med det nya fördraget. I denna fråga återstårmycket arbete med artiklarna i konventspresidietsutkast till förslag.Frågor om hur vi i organiserar vårträttsväsende bör vara en fråga för ochinte överlåtas till EU. Sådana frågor bör alltsåinte omfattas av unionens kompetens.InitiativrättenEnligt utskottets mening bör förslag i rådet iförsta hand läggas fram av kommissionen.Medlemsstaternas initiativrätt bör ses som ettkomplement.Vad gäller initiativrätten kan konstateras attframför allt vissa ordförandeskap använt den för attdriva nationella frågor på EU-nivå. Detta har iblandblockerat arbetet med frågor av större relevans förunionen som helhet. När ordförandeskapet sedanövertas av en annan medlemsstat, med andraprioriteringar, riskerar frågan att tappa styrfartutan att för den skull bli helt avskriven frånunionens dagordning. I praktiken innebär utkastettill förslag att förankringsprocessen måste börjainnan förslaget läggs fram. Från etteffektivitetsperspektiv finns det sålunda skäl somtalar för en inskränkning av medlemsstaternasinitiativrätt. En bibehållen initiativrätt kan åandra sidan vara ett medel för medlemsstaterna att iså stor utsträckning som möjligt kunna behållakontrollen över utvecklingen av sitt egeträttsväsende.Utskottet känner sig inte helt övertygat om attjust en fjärdedel av medlemsstaterna skall stå bakomett förslag, vilket i praktiken innebär 7 länder med25 medlemsstater. Man kan tänka sig situationen attregeringarna i , och villlägga fram ett nordiskt förslag. Det är inte möjligtenligt konventspresidiets utkast till förslag.De nationella parlamentenssubsidiaritetskontrollDet är i princip positivt att de nationellaparlamenten ges en fördragsreglerad rätt att göra ensubsidiaritetskontroll av kommissionens förslag. Somredovisats ovan innebär konventspresidiets utkasttill förslag inte att ett kommissionsförslag mednågon automatik stoppas om tillräckligt månganationella parlament anser att förslaget kränkersubsidiaritetsprincipen. Om kommissionen ändå väljeratt lägga fram sitt förslag efter omprövningeninnebär omröstningsreglerna i rådet attbefolkningsrika medlemsstater har större möjlighetän medlemsstater med liten befolkning att få gehörför invändningar om att förslaget strider motsubsidiaritetsprincipen. Enligt utskottet finns detskäl att ytterligare överväga hur kontrollen av attsubsidiaritetsprincipen inte kränks skall utformas.Vidare kan övervägas vilken effekt ett konstaterandeav att subsidiaritetsprincipen kränks skall ha påkommissionens förslag. Det bör också ifrågasättas omdet ankommer på unionen att besluta vilket svensktorgan som skall svara för kontrollen.Om konventspresidiets utkast till förslaggenomförs i denna del kommer det att ställa andrakrav på hur skall arbeta med EU-frågor.Detta är en fråga som kräver omfattandeöverväganden. En av flera tänkbara förändringar äratt fackutskotten övertar uppgifteravseende frågorna inom respektive beredningsområde.Straffrättsligt samarbeteGenom en fortsatt tillnärmning av medlemsstaternasstraff- och straffprocessrätt minskar möjligheternaatt använda sig av den fria rörligheten för att begåbrott, det blir svårare för gärningsmännen att hitta"safe havens". För att effektivt kunna bekämpa denallvarliga gränsöverskridande brottsligheten kan detdärför finnas skäl till en viss harmonisering avdelar av straffrätten. Å andra sidan kanmöjligheterna för medlemsstaterna att vidmakthållasina unika rättstraditioner minska vid en övergångtill överstatlighet.Det fortsatta samarbetet på det straffrättsligaområdet bygger, i likhet med vad som gäller ,på principen om ömsesidigt erkännande. Ikonventspresidiets utkast till förslag ingårkomponenter som möjliggör tillnärmning av vissastraff- och straffprocessrättsliga frågor, vilketkan öka förtroendet för andra medlemsstatersrättsordningar och därigenom få till stånd en utökadtillämpning av principen om ömsesidigt erkännande.Konventspresidiets utkast till förslag innebär bl.a.att det blir möjligt att införa vissa minimireglertill skydd för den enskilde genom beslutsfattandemed kvalificerad majoritet. Å andra sidan kanutkastet till förslag medföra förhållandevisstora förändringar för den svenskastraffprocessrätten. Detta får ses som en konsekvensav behovet att stärka samarbetet mot vissabrottstyper inom unionen.Påföljderna för vissa brott är mer ingripande iett antal av unionens medlemsstater än de som följerav den svenska straffrätten. Ökad tillnärmning pådetta område kan också minska möjligheteratt behålla egna regler rörande t.ex. verkställighetav fängelsestraff och villkorlig frigivning samtstraffbarhetsålder.Rörande lagstiftning i allmänhet och i synnerhetsådan som innefattar ingripanden mot enskilda frånsamhällets sida är det viktigt att lagstiftningen ärklar och tydlig för att i största möjligautsträckning undvika tolknings- ochgränsdragningsproblem. Vid en eventuell övergångfrån mellanstatligt samarbete till överstatligtsådant på det straffrättsliga området är det, somanförts ovan, viktigt att det klart framgår vilkenkompetens som tillfaller EU respektive de enskildamedlemsstaterna. Skrivningar av typen "underlättavarje annat samarbete", "andra specifika delar" och"alla andra i följande punkt ej angivna åtgärder"bör därför så långt som möjligt undvikas. Artiklarmed sådana skrivningar behöver omarbetas.Polis- och åklagarsamarbeteEtt utökat samarbete avseende operativt polisarbetemot gränsöverskridande brottslighet är positivt. Etteffektivt bekämpande av gränsöverskridandebrottslighet förutsätter att det finns ettfungerande samarbete mellan medlemsstaternasåklagar- och polisorganisationer. Det kan därförfinnas skäl till viss överstatlighet även på dettaområde. - Tvångsåtgärder mot enskilda i börutföras av företrädare för svenska myndigheter.Detta är även innebörden av konventspresidietsutkast till förslag rörande operativa insatser därEuropol och Eurojust är involverade. Det är positivtatt det införs en fördragsreglerad parlamentariskgransknings- respektive utvärderingsfunktion avEuropols och Eurojusts verksamhet. De närmarereglerna för denna parlamentariskagranskningsfunktion skall regleras i en unionslag.Det kan övervägas om det redan i fördraget närmareborde anges vilken uppgift de nationella parlamentenrespektive Europarlamentet skall ha i granskningenrespektive utvärderingen och vad syftet skall vara.- Också här aktualiseras frågan omarbetsfördelningen mellan och regeringenoch om det bör ankomma på unionen att besluta härom.Konventspresidiets utkast till förslag rörande eneuropeisk åklagarmyndighet kräver omfattandeytterligare överväganden.Behörigheten för Europeiska gemenskapernasdomstolDomstolen bör, i likhet med vad som gäller ,vara behörig att döma i unionsrättsliga frågor. Omkonventspresidiets utkast till förslag leder tillfördragsändringar kommer domstolens kompetens alltsåäven att omfatta frågor som rör det straffrättsligasamarbetet. För svenskt vidkommande innebär dettaatt fler frågor på detta område kommer att kunnaprövas av domstolen. Det är viktigt att domstolenskompetens tydligt framgår av det framtida fördraget.MotionenI motion 2002/03:U323 (m) yrkande 16 framhållsvikten av att Europol och Eurojust byggs upp tilleffektiva organisationer. Mot bakgrund av denpågående fördragsöversynen finner utskottet inte attdet föreligger skäl för något uttalande frånriksdagens sida. Utskottet avstyrker motion2002/03:U323 i här behandlad del.Stockholm den 15 maj 2003På justitieutskottets vägnarJohan PehrsonFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: JohanPehrson (fp), (), (), (), (),(), (), JeppeJohnsson (m), (), JohanLinander (c), (), (), (), (), HilleviEngström (m) och ().Avvikande meningEuropol och Eurojustav (), () ochHillevi ().Vi anser att justitieutskottets yttrande i avsnittetMotionen borde ha följande lydelse:Konventspresidiets utkast till förslag innehållerdelar som kan leda till att Europol och Eurojustblir effektiva verktyg i kampen mot den allvarligagränsöverskridande brottsligheten. Den allvarligagränsöverskridande brottsligheten utgör dock ettsådan hot mot enskilda individer att omedelbaraåtgärder krävs för att effektivisera dessaunionsorgan.Det sammansatta konstitutions- och utrikesutskottetbör alltså uppmana regeringen att vidta lämpligaåtgärder inom EU.Bilaga 3Offentlig utfrågningEU-nämndens offentliga utfrågning i samarbetemed det sammansatta konstitutions- ochutrikesutskottet samt justitieutskottet den10 "Rättssäkerhet och beslutsformer i EU:stredje pelare - om framtidskonventets idéer"Medverkande:Departementsråd , JustitiedepartementetSören Lekberg (s), riksdagsrepresentant i konventetIngvar (), riksdagsrepresentant ikonventetDocent , UniversitetRiksåklagare , JustitiedepartementetOrdförande (): Jag vill hälsa allavälkoma till denna offentliga utfrågning om EU:sframtidskonvent, som ska handla om rättssäkerhet ochbeslutsformer i nuvarande tredje pelaren. , justitieutskottet och det sammansattakonstitutions- och utrikesutskottet. SusanneEberstein från justitieutskottet och jag kommer attdela på ordförandeskapet och försöka hålla ordningpå mötet, tider och sådana saker.Vi tre som är arrangörer gör detta för att vitycker att det är viktigt att följer medoch diskuterar vad som händer i konventet ochframför allt vad som kan påverka vårt arbete. Vitycker att det ska bli en mycket spännande förmiddagatt få lyssna på de talare som vi har bjudit in. Jagvill hälsa alla välkomna.Vi börjar med det första anförandet, avdepartementsrådet ,. Varsågod, !Departementsrådet ,: Tack för inbjudan. Jag är departementsråd påJustitiedepartementet och dessutom departementetsinternationella chefsförhandlare, vilket betyder attjag har övergripande ansvar för denförhandlingsverksamhet som bedrivs inom ramen förJustitiedepartementets verksamhetsområde. Fokus ärnaturligtvis särskilt på EU-området och då speciellttredjepelarfrågorna.Jag har blivit ombedd att redogöra lite förhur dagens verklighet ser ut, vad som händer ochvilka regler som gäller för att teckna en bakgrundför diskussionen.Vi har inom unionen en bild av tre pelare, som ettgrekiskt tempel. Man har en bottenplatta medgemensamma fördrag och bestämmelser, så har man treverksamhetsområden som innefattar pelarna, och sedanhar man en överbyggnad i form av de gemensammainstitutionerna: rådet, parlamentet ochkommissionen.Det är stora skillnader mellan beslutsfattandetoch den ordning som gäller inom de tre pelarna. Dentredje pelaren karakteriseras av ett mellanstatligtbeslutsfattande och ett mellanstatligt förfarandeöver huvud taget. Första pelaren, som innefattarfrågor om tullunionen och den inre marknaden medmera, innebär en överstatlig beslutsordning -det vibrukar kalla för gemenskapsrätten.Vad är det då för skillnad mellan dessa? Urkonstitutionell synvinkel har det på detmellanstatliga tredjepelarområdet inte skett någonöverföring av beslutskompetens tillrådsinstitutionerna från eller regeringen.Det har däremot skett beträffande de områden somfigurerar inom den så kallade första pelaren, inomgemenskapsrätten.Man kan också beskriva överstatligheten som där har ett företräde för gemenskapsrätten. Jagtar några axplock av det hela. Omröstnings- ochbeslutsförfarandet sker med kvalificerad majoritet.De rättsakter och beslut - det vill säga direktivoch förordningar - som antas har i vissa fall direkteffekt i medlemsstaterna. Man har engenomförandekontroll av domstolen och kommissionen,och kommissionen har en exklusiv initiativrätt idessa frågor. Det är de grundläggande skillnaderna.Jag ska gå in lite närmare på hur motsvarigheternater sig inom ramen för tredje pelaren.När man tittar på totaliteten av allt det jag nunämnde kan man konstatera att man inom förstapelaren så att säga har en överstatlig regim. Varjeenskilt moment av detta innefattar inteöverstatlighet. Beslutsfattande med kvalificeradmajoritet behöver till exempel inte nödvändigtvisgöra det, men när detta kombineras med annat så ärtotaliteten överstatlig. Var gränserna exakt går kanman diskutera. Jag tänkte inte gå in närmare pådetta.Om vi nu tittar närmare på den tredje pelaren -det rättsliga och inrikes samarbetet, det samarbetesom rör polisiära och rättsliga frågor - vadinnefattar då den för någonting? Man kan börja medatt konstatera att i samband med attAmsterdamfördraget trädde i kraft förde man fråntredje pelaren bort frågor som rör migration, asyl,gränskontroll, visering etcetera, och ävencivilprocessuella frågor. Dessa fördes från dendåvarande tredje pelaren över till den förstapelaren och ingår nu i den överstatligagemenskapsrätten.Inom de områden som är kvar samarbetar vimellanstatligt. Vi har polissamarbete - det ärfrågan om operativt samarbete à la Schengen och detär frågan om Europol. Vi har rättsligt samarbete,som man kallar det. Ett exempel på sådant samarbeteär den europeiska arresteringsordern. Ömsesidigrättslig hjälp, verkställighet av straff - tillexempel böter, som diskuteras just nu - och Eurojustär andra exempel på sådant som regleras inom dendel av tredje pelaren som handlar om rättsligtsamarbete. Man har också en del som handlar omstraffrättslig harmonisering.