bet · GQ01BOU8 · 2003-04-01 00:00:00 — SammanfattningI detta betänkande behandlar bostadsutskottet väckta motioner gällande expropriation, denkommunala förköpsrätten, tomträtt, ströängar, ägofredslagstiftningen,förvärv av hyresfastigheter, jordförvärvslagen och förvärv avpermanentbostäder för fritidsboende.Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden.Till betänkandet har fogats tolv reservationer och ett särskiltyttrande.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Expropriationsändamålen avslår motion 2002/03:Bo223 yrkande 3.Reservation 1 (m, c)2. Expropriationsersättningen avslår motionerna 2002/03:MJ429 yrkandena 6 och7, 2002/03:Bo223 yrkande 4 och 2002/03:Bo250.Reservation 2 (m, fp, c)Reservation 3 (kd)3. Den kommunala förköpsrätten avslår motion 2002/03:Bo223 yrkande 6.Reservation 4 (m)4. avslår motion 2002/03:Bo223 yrkande 8 i dennadel.Reservation 5 (m)5. Friköp av tomträtter avslår motionerna 2002/03:Bo223 yrkande 8 i dennadel och 2002/03:Bo290 yrkande 11.Reservation 6 (m, fp, c)6. Ströängar avslår motion 2002/03:MJ427 yrkande 3.7. Ägofredslagstiftningen avslår motionerna 2002/03:MJ209 yrkande 2 och2002/03:MJ423 yrkande 1.Reservation 7 (v)Reservation 8 (c)8. Förvärv av hyresfastigheter avslår motion 2002/03:Bo223 yrkande 5.Reservation 9 (m)9. Jordförvärvslagen avslår motionerna 2002/03:MJ425 yrkande 4,2002/03:N302 yrkande 16 i denna del, 2002/03:N307 yrkande 5,2002/03:Bo221 och 2002/03:Bo243.Reservation 10 (m, fp)Reservation 11 (kd, c, mp)10. Förvärv av permanenthus för fritidsboende avslår motionerna 2002/03:N302 yrkande 16 i dennadel, 2002/03:Bo258, 2002/03:Bo259, 2002/03:Bo275, 2002/03:Bo276 och2002/03:Bo293.Reservation 12 (mp)den 1 april 2003På bostadsutskottets vägnarOwe HellbergFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (), AndersYgeman (s), (), de (), NinaLundström (fp), (), (), (), (), (), (),(), (), (), HelenaHillar (), () och ().Utskottets övervägandenExpropriationsändamålenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslaget om expropriationsändamålen.Jämför reservation 1 (m, c).BakgrundExpropriation innebär att enskildas egendom tas i anspråk för atttillgodose olika samhällsnyttiga ändamål. De s.k.expropriationsändamålen anges i 2 kap. expropriationslagen (1972:719).Kommunen är berättigad till expropriation av mark som skall användasför tätbebyggelse. Expropriation kan också ske för att tillgodoseändamål som avser kommunikationer, drivkraft, vatten och avlopp,näringsverksamhet, skydds- och säkerhetsområden, försvarsändamål,kultur samt natur- och friluftsliv. Även vanvårdade fastigheter kanexproprieras. Dessutom finns en allmän bestämmelse om expropriation avmark som behövs för verksamhet som staten eller kommunen har atttillgodose eller som är av väsentlig betydelse för riket, orten elleren viss befolkningsgrupp. Något av en särställning har regeln om s.k.värdestegringsexpropriation. Dess innebörd är att förhindra oförtjäntvärdestegring hos fastigheter som inte direkt berörs av ettexpropriationsförfarande men som förväntas öka i värde genom ettexpropriationsföretag. Regeln bygger på likhetsprincipen och syftartill att eliminera sådan markvärdesstegring som ställer ickeexproprierade markägare i en bättre situation än dem vars markexproprieras.MotionenEnligt förslaget i motion 2002/03:Bo223 (m) yrkande 3 börexpropriation av mark endast komma i fråga i de fall synnerligenviktiga samhällsintressen påkallar det. Statens eller kommunernasinskränkning i enskilda markägares rätt bör få ske endast med syfteatt skydda människors liv, hälsa och säkerhet, att skydda miljön ochnaturen samt för att kunna genomföra för landet och kommunen ytterstangelägna uppgifter.Utskottets ställningstagandeBostadsutskottet har avstyrkt liknandeförslag (senast i bet. 2001/02:BoU2). Utskottet har därvid ansett attden rådande reglering av de ändamål för vilka expropriation får skeinnebär en sådan avvägning mellan olika intressen att en ändamålsenlighushållning av markresurser främjas.Särskilt har utskottet påpekat att det även fortsättningsvis kommeratt vara nödvändigt för det allmänna att kontrollerasamhällsutvecklingen genom att tillämpa expropriation i enskilda fall.En total inskränkning av möjligheterna till expropriation för enskildarättssubjekt och en begränsning av möjliga expropriationsändamål förstaten och kommunen skulle innebära betydande svårigheter församhällsutvecklingen. Det allmänna måste även fortsättningsvis hamöjligheter att göra erforderliga avvägningar mellan skildaberättigade intressen som kan göra anspråk på ett specifiktmarkområde. Vid tillståndsprövningen skall hänsyn inte bara tas tillde allmänna intressen som kan motivera den sökta åtgärden utan äventill motstående intressen. Vidare bör tillstånd exempelvis inte fåmeddelas om ändamålet lämpligen bör tillgodoses på annat sätt eller omolägenheterna av expropriationen från allmän eller enskild synpunktöverväger de fördelar som kan vinnas genom den. Mot den bakgrunden harutskottet funnit att kraven på rättssäkerhet får anses varatillgodosedda.Utskottet gör samma bedömning och avstyrker m-förslaget.ExpropriationsersättningenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen om expropriationsersättningen.Jämför reservationerna 2 (m, fp, c) och 3 (kd).BakgrundBestämmelserna i expropriationslagen skiljer mellan tre olika slag aversättning. Löseskilling utgår då en hel fastighet exproprieras medanintrångsersättning utbetalas när endast del av fastighet inlöses.Därutöver utgår ersättning för personlig skada, vilken innefattarandra förluster som ägaren m.fl. kan göra genom expropriationen.Ersättningen för personlig skada kan avse exempelvis flyttkostnadereller förlust genom nedläggning av rörelse och har således inget attgöra med själva fastighetens värde. Den exproprierande står dessutom iallmänhet för motpartens kostnader för hela expropriationsförfarandet.Undantag gäller för kostnader som uppkommit genom försummelse ellerkan betraktas som onödiga. Dessutom gäller vid prövning i högre rättän fastighetsdomstol att den exproprierande oavsett utgången svararför rättighetshavarens kostnader då endast den förre överklagat.Grundprincipen om att den enskilde skall ersättas för sin förlustbegränsas genom den s.k. presumtionsregeln. Denna regel innebär attden ökning av fastighetens marknadsvärde som ägt rum föreexpropriationsansökan räknas fastighetsägaren till godo endast om detkonstateras att ökningen beror på annat än förväntningar om ändring imarkens tillåtna användningssätt. Fastighetsägaren har bevisbördan föratt så är fallet.En fastighetsägare har även rätt till ersättning för att utrymme tas ianspråk med ledningsrätt. När ersättningen bestäms skall reglerna iexpropriationslagen tillämpas.MotionernaI motion 2002/03:Bo223 (m) yrkande 4 föreslår motionärerna attmarkägaren vid expropriation skall få ersättning för fastighetensfulla marknadsvärde samt för de kostnader och intäktsbortfall som intekan återvinnas och som eventuellt uppkommer genom åtgärden. Förslagetomfattar också att presumtionsregeln skall avskaffas och att i ställetexproprianten skall ha bevisbördan.I motion 2002/03:Bo250 (kd) föreslås en översyn av lagstiftningen medinriktning på bl.a. att markägaren skall få del i vinsten vid sådanatvångsförvärv där starka privatekonomiska intressen gör sig gällande.Som exempel anges utbyggnad av bredbandsnät. Förslaget innebär attersättningen skall bestämmas så att den som avstår från sin egendomverkligen får marknadsmässig ersättning. Motionärerna uppmärksammaratt expropriationslagens regler tillämpas också när ettianspråktagande sker enligt väglagen och ledningsrättslagen.Även motion 2002/03:MJ429 (m) yrkande 6 innehåller förslag om översynav expropriationslagens ersättningsregler. I samma motion (yrkande7) påtalas även behovet av att värna äganderätten iexpropriationssammanhang. Bland annat anför motionärerna att frågan omersättning till markägare för intrång i samband med bredbandsdragningär viktig.Utskottets ställningstagandeUtskottet har tidigare behandlat expropriationslagensersättningsregler (senast i bet. 2001/02:BoU2) och då anfört attgällande regler i grunden är väl avfattade när det gäller rätten tillersättning. Utskottet vidhåller denna bedömning. Tillräckliga skälsaknas därför för att ändra dem eller initiera en översyn aversättningsreglerna med den inriktning som motionärerna förordar.Utskottet vill dock peka på det arbete som bedrivs inom 2002 årsledningsrättsutredning (Ju 2002:03, dir. 2002:17 och dir. 2002:107).Utredningen har lämnat ett delbetänkande (SOU 2002:83). Delbetänkandetomfattar de ändringar i ledningsrättslagen som bedöms nödvändiga föratt genomföra de EG-direktiv som har antagits inom ramen årskommunikationsöversyn. Bland annat föreslås bestämmelser som reglerarrätten till andrahandsupplåtelser (från ledningsrättsinnehavare).I betänkandet anför utredningen att huvuddelen av de frågeställningarsom ingår i uppdraget, bl.a. frågan om ersättning tillfastighetsägaren, kommer att behandlas i nästa fas av arbetet.Slutbetänkandet skall enligt direktiven lämnas den 31 mars 2003.Utskottet har dock erfarit att utredningen har begärt förlängd tid.Utskottet vill avvakta vad dessa överväganden kan leda fram till.Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionsförslagen.Den kommunala förköpsrättenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslaget om den kommunala förköpsrätten.Jämför reservation 4 (m).MotionenI motion 2002/03:Bo223 (m) yrkande 6 lämnar motionärerna, medhänvisning till att kommunerna redan utan förköpsmöjligheterna hartillräckliga möjligheter att genomföra sina planer, förslag om att denkommunala förköpsrätten skall avskaffas.Utskottets ställningstagandeDen kommunala förköpsrätten regleras i förköpslagen (1967:868).Motionsyrkanden om upphävande av den lagen har framställts vid ettflertal tillfällen. har i dessa sammanhang och senastunder förra (bet. 2001/02:BoU10) ställt sig bakomförköpslagens huvudprinciper och ansett att lagen bör behållas.Utskottet har anfört att den kommunala förköpsrätten utgör ett viktigtkomplement till expropriationslagen och att den innebär att ett oftatids- och kostnadskrävande expropriationsförfarande kan undvikas.Vidare har utskottet ansett att förköpslagen bör ses som ett av flerainstrument som tillsammans ger kommunerna möjlighet att planerabebyggelseutvecklingen och i övrigt ta ansvar för den fysiskasamhällsutvecklingen.Utskottet står fast vid sina tidigare bedömningar och avstyrker m-förslaget.TomträttsinstitutetUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslaget om tomträttsinstitutet. Jämförreservation 5 (m).BakgrundTomträttsinstitutet infördes som ett komplement tilläganderätten. Byggnadsverksamheten skulle uppmuntras genom att mangjorde det möjligt för kommunerna att tillhandahålla mark för bostädertill ett lägre pris än om den skulle säljas. hade följaktligen en tydlig bostadssocial prägel.Dessutom eftersträvades möjligheter att förhindra en kapitalisering avmarkvärdesstegringen hos enskilda fastighetsägare.MotionenI motion 2002/03:Bo223 (m) yrkande 8 i denna del föreslårmotionärerna, som anser att de ursprungliga motiven förtomträttsinstitutet har spelat ut sin roll, att inga nya tomträtterskall få upplåtas.Utskottets ställningstagandeMotsvarande förslag avstyrktes av utskottet (se bet.2001/02:BoU10). Utskottet fann att motiven för tomträttsinstitutethade fortsatt relevans samt att inga åtgärder bör vidtas som syftartill en begränsning av upplåtelserätten avseende tomträtter. Utskottetframhöll även att tomträttsinstitutet i många delar av landet kanutgöra ett viktigt instrument för kommunerna att hålla tillbakabostadskostnaderna.Utskottet gör samma bedömning och avstyrker m-förslaget.Friköp av tomträtterUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen om friköp av tomträtter. Jämförreservation 6 (m, fp, c).MotionernaEnligt förslaget i partimotion 2002/03:Bo290 (fp) yrkande 11 börrätten till friköp finnas i alla kommuner. I motion 2002/03:Bo223 (m)yrkande 8 i denna del föreslås att kommunerna, med attmöjligheterna att bilda nya tomträtter upphör, bör börja avvecklabefintliga tomträtter genom att erbjuda dem till försäljning.Utskottets ställningstagandeMotsvarande förslag avstyrktes av utskottet (se bet.2001/02:BoU10). Med hänvisning till sitt ställningstagande om atttomträttsinstitutet bör behållas (motsvarande årets) ansåg utskottetdet inte motiverat att genom lagstiftning framtvinga en kommunalutförsäljning av de fastigheter som upplåts med tomträtt. Såledesborde det, enligt utskottets uppfattning, även i fortsättningen varakommunernas eget val att avgöra omfattningen av tomträttsinstitutetsanvändning.Utskottet gör samma bedömning och avstyrker m- och fp-förslagen.StröängarUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslaget om ströängar.BakgrundBegreppet ströäng definieras som en utäng eller ängslägenhet somligger utanför det för en fastighet gränsbestämda området. Ströängarnafick behållas tills vidare av ägarna till fastigheter som gränsbestämdes vid avvittring och skattläggning av hemman påkronans mark i och läns lappmarker (se nedannämnda departementspromemoria).Inom har gjorts en översyn avströängsproblematiken i promemorian Ströängar (Ds 1997:37) i vilkenföreslogs en avveckling av ströängarna.I budgetpropositionen (utg.omr. 23 s. 47) anförde regeringenbl.a. följande: Som konstateras i promemorian medför förekomsten avströängar i praktiken endast begränsade problem varför någotomedelbart behov av åtgärder inte föreligger. Mot bakgrund av detarbete som i andra sammanhang bedrivs angående samernasrätt till mark, anser regeringen att promemorians förslag förnärvarande inte bör genomföras.MotionenEnligt motionären bakom motion 2002/03:MJ427 (m) yrkande 3 börproblematiken med ströängar och tillhörande rättigheter lösas i sammatakt som arbetar med frågan om geografiskavgränsning av renbetesområdet. Frågan bör underkastas rättsligprövning.Utskottets ställningstagandeMotsvarande förslag avstyrktes av utskottet (se bet.2001/02:BoU10). Utskottet anförde att hade påpekat att enutebliven avveckling av ströängarna medför att oklarheter kvarstår omströängarnas rättsställning och därmed också om hur de förhåller sigtill de samiska rättigheterna. Vidare pekade utskottet på att det ipromemorian (se ovan) hade angetts att ströängarna inte intar någonsärställning vid tillämpningen av den lagstiftning som reglerarrennäringens behov av tillgång till marker och att de följaktligeninte heller bör utgöra några problem ur rennäringens synvinkel. Avpromemorian framgår även att betydelsen av ströängar främstgäller skogens ekonomiska värde samt rätten till jakt. Ströängarna harvanligen mindre betydelse för jordbruket för vilket de skapades.Upplysningsvis skall nämnas att den i motionen arbetar enligt direktiv som utfärdats den24 (dir. 2002:7). Kommissionen skall utreda omfattningenav den mark där renskötselrätt föreligger. I uppgiften ingår attfastställa i vilken omfattning som samerna traditionellt innehar markrespektive nyttjar mark tillsammans med andra. Kommissionen skallredovisa sitt arbete till regeringen senast den 31 december 2004.Såsom återgivits har regeringen inte ansett att promemorieförslaget omströängarna bör genomföras. Utskottet har inte någon annan uppfattningoch avstyrker därför motionsförslaget.ÄgofredslagstiftningenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen om ägofredslagstiftningen. Jämförreservationerna 7 (v) och 8 (c).BakgrundI promemorian Ds 2002:33 föreslås att lagen (1933:269) om ägofred samtviss till denna anslutande lagstiftning skall upphöra att gälla vidutgången av . Vidare föreslås att lagen (1938:121) omhittegods skall tillämpas också på hemdjur som kommit in på annansmark. I promemorian har lämnats en redogörelse för den nuvaranderättsliga regleringen enligt följande.Enligt ägofredslagen är en ägare eller en innehavare av hemdjurprincipiellt skyldig att hålla sådan vård om djuren att de inteolovligen kommer in på annans ägor. Lagen innehåller ocksåbestämmelser om skyldighet att i vissa fall hålla stängsel. Enfastighetsägare kan således begära att stängsel sätts upp närgrannfastighetens ägor intill fastighetsgränsen används för bete ochstängsel behövs. Stängsel skall vara så beskaffat att det skyddar motstörre hemdjur, till vilka räknas hästar och nötkreatur. Däremotgäller stängselskyldigheten inte mindre hemdjur, exempelvis får.Regeringen kan dock föreskriva att stängsel skall ge skydd även motmindre hemdjur. Så har också skett för vissa delar av landet.Skyldigheten att vårda djuren begränsas genom ägofredslagensbestämmelser om rätt i vissa fall till gemensamt bete på skogs- ochutmarker som gränsar till varandra. Sådan mark anses under vissa ilagen angivna förutsättningar upplåten till gemensamt bete för störrehemdjur i den mån marken inte är inhägnad. Regeringen får föreskrivaatt rätt till gemensamt bete även skall avse mindre hemdjur.För att bl.a. ge möjlighet till skydd mot skador på skogsåterväxtentill följd av betning finns i ägofredslagen särskilda bestämmelser ombetesreglering på mark som anses upplåten till gemensamt bete.Betesregleringen medför bl.a. att rätten till gemensamt bete upphörför fastigheter som äger del i marken eller som har betesrätt på grundav servitut. För att bestämmelserna om betesreglering skall tillämpasinom ett län eller en del av ett län krävs beslut av regeringen i formav en förordning. Sådana förordningar har utfärdats endast i begränsadomfattning.Frågor om stängselskyldighet och betesreglering skall efter ansökanhos prövas vid syneförrättning eller avgöras genomöverenskommelse (förening). Lagen innehåller utförliga regler omförfarandet vid sådan förrättning.Enligt ägofredslagen har djurägare eller den som mottagit djur tillunderhåll eller nyttjande strikt ansvar om djuren olovligen tagit sigin på annans ägor och där orsakar skada. I lagen föreskrivsregressrätt mot den som vållat skadan.Ägofredslagen innehåller även bestämmelser om rätt att bättra annanshägnad och att ta hand om annans betesdjur. Vidare reglerasförvaltningen av stängsel- och betessamfälligheter. Slutligen finnsbestämmelser om förseelser mot föreskrifter om betning samt omförverkande av rätt till gemensamt bete.Som skäl till promemorieförslaget anges i huvudsak att den nuvaranderegleringen anses vara onödig. Beträffande vissa delar avregelkomplexet hänvisas härvid till att det är ett litet antal fallsom omfattas av regleringen och i andra delar anförs att andra reglerkan tillämpas i stället.Utskottet har erfarit att det inom nu pågåröverväganden med anledning av att remissvaren på utredningen.Eventuellt kan det bli fråga om ytterligare utredningsarbete avseendestängselfrågor och frågor om gemensamt bete.MotionernaI motion 2002/03:MJ209 (c) yrkande 2 förespråkar motionärerna enöversyn av lagen (1933:269) om ägofred. Bland annat framhåller de attdet är viktigt att verksamhet och boskapsskötsel kan upprätthållas pådet traditionella sättet med fritt skogsbete och delvis bete påfäboden efter slåtter.Även motion 2002/03:MJ423 (v) yrkande 1 rör ägofredslagstiftningen.Motionären motsätter sig, som föreslagits i departementspromemorian,att ägofredslagen upphävs utan att ersättas av en ny reglering av detfria skogsbetet.Utskottets ställningstagandeBostadsutskottet vill inte föregripa de pågående övervägandena inomRegeringskansliet och avstyrker därför motionsförslagen.Förvärv av hyresfastigheterUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslaget om förvärv av hyresfastigheter.Jämför reservation 9 (m).MotionenI motion 2002/03:Bo223 (m) yrkande 5 föreslås att lagen om förvärv avhyresfastigheter avskaffas som det införs ordentligamöjligheter till ingripande i de fall där en ägare av en sådanfastighet visar sig inte fullgöra sina förpliktelser gentemot sinahyresgäster. Förslaget avser i den senare delen attbostadsförvaltningslagen skärps.Utskottets ställningstagandeVid sin senaste behandling av ett motsvarande motionsyrkande anfördeutskottet följande (bet. 2001/02:BoU10). Utskottet anser attlagstiftningen bör vara sådan att oseriösa eller på annat sättolämpliga förvärvare av hyresfastigheter i möjligaste mån hindras frånatt över huvud taget komma in på fastighetsmarknaden och att i ettsådant system förvärvslagen är ett viktigt instrument. Jueffektivare denna lag är, desto mindre blir behovet att ingripa motförsumliga hyresvärdar och desto mindre olägenheter uppstår förhyresgästerna.Med hänvisning till detta avstyrkte utskottet motionsförslaget.Utskottet gör samma bedömning i dag.JordförvärvslagenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen om jordförvärvslagen. Jämförreservationerna 10 (m, fp) och 11 (kd, c, mp).BakgrundJordförvärvsutredningen (SOU 2001:38) föreslog vissaförändringar av jordförvärvslagen. Förslaget innebär bl.a. följande:Glesbygdsbestämmelserna, som innehåller krav på bosättning vid fysiskpersons förvärv, skall slopas. Det är enligt utredningen intetillräckligt meningsfullt att ha kvar de nuvarande reglerna eftersomdet föreligger stora svårigheter att få ett skärpt alternativ attfungera effektivt, inte minst från resursmässiga utgångspunkter.Bestämmelserna om prövning i omarronderingsområde bör kvarstå menbegränsas till att gälla de projekt som sätts i gång inom den närmastetioårsperioden. Begränsningarna i de juridiska personernas rätt tillförvärv skall finnas kvar men moderniseras och förenklas. Förvärvmellan sådana personer skall få ske utan prövning. All mark som avståstill fysisk person skall kunna åberopas som kompensation. Juridiskapersoner skall kunna göra kompensationsfria förvärv av skogsmark påorten om personen bedriver industriell verksamhet i vilken egendomensavkastning behövs.MotionernaI motion 2002/03:Bo221 (s) föreslår motionären att den nuvaranderegleringen behålls.Motionärerna bakom motion 2002/03:Bo243 (m) förespråkar liksomutredningen slopande av glesbygdsbestämmelserna. Bland annatuppmärksammar de kravet på boplikt.Den regionalpolitiska problematiken med det ökande utboägandetbehandlas i motion 2002/03:N307 (kd) yrkande 5. Motionärerna föreslårett tillkännagivande om att det är nödvändigt att se tillatt bestämmelserna om förvärvstillstånd verkligen efterlevs.I motion 2002/03:MJ425 (kd) yrkande 4 begärs förslag om ändringar ijordförvärvslagen i enlighet med delar av utredningsförslaget.Motionärerna vill slå vakt om principen som upprätthåller dennuvarande balansen mellan olika ägarkategorier i fråga om innehav avlantbruksfastigheter. förslag i denna del bördärför genomföras.Motionärerna bakom motion 2002/03:N302 (mp) yrkande 16 i denna delförespråkar en översyn av marklagstiftningen med inriktningen att ökasysselsättning och bosättning i glesbygden. De anför bl.a. attfastigheter har styckats sönder i mindre enheter och kunnatkalavverkas och att krav om bosättning på fastigheten inte harefterlevts.Utskottets ställningstagandeLiknande ändringsförslag avstyrktes av utskottet (se bet.2001/02:BoU10) med hänvisning till bl.a. att beredningen av förslagetfrån inte hade avslutats. Utskottet harerfarit att beredningsarbetet fortfarande pågår inomRegeringskansliet.Mot denna bakgrund bör inte heller nu i sak ta ställningtill de motionsförslag som berör jordförvärvslagens bestämmelser,varför utskottet avstyrker dessa.Förvärv av permanenthus för fritidsboendeUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen om förvärv av permanenthus förfritidsboende. Jämför reservation 12 (mp). Jämför särskilt yttrande(m, fp).BakgrundEnligt lagen (1992:1368) om tillstånd till vissa förvärv av fastegendom fick vissa utländska förvärv av småhus och lantbruk inte ägarum utan tillstånd. Enligt anslutningsfördraget fick ha kvarsina restriktioner i fråga om fritidsfastigheter av femår dvs. till utgången av 1999. Lagen upphävdes vid årsskiftet1999/2000.Regeringen har i propositionen (1998/99:126) om upphävandet av 1992års lag ansett att det inte framstod som ändamålsenligt att försöka fåtill stånd en förlängning av undantaget.