bet · GQ01UBU15 · 2003-05-15 00:00:00 — Enligt förslaget skallregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer enligtbemyndigande i skollagen meddela närmare föreskrifter om vilkeninformation och vilka handlingar som en fristående skola skall varaskyldig att lämna (21 kap. 10 § förslaget till skollag).Enligt utskottets uppfattning är motionsyrkandet därmed tillgodosett.Kommittéförslaget kommer efter remissbehandling att beredas inomRegeringskansliet.Riksrekrytering till gymnasieskolan m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden om riksrekrytering och ändring ireglerna för val till gymnasieskolan, med hänvisning bl.a. tillförslag från (SOU 2002:120). Kommittéförslagetremissbehandlas för närvarande.Jämför reservation 12 (m, fp, kd).MotionerFrågor rörande riksrekrytering till gymnasieskolan och rätten attvälja skola på gymnasienivå behandlas i flera motioner.Folkpartiet föreslår i motion 2002/03:Ub244 yrkande 36 att riksdagenskall besluta om en sådan ändring av skollagen att en elevs hemkommunblir skyldig att betala ersättning för elevens utbildning i en annankommun också om utbildningen erbjuds av hemkommunen. Motionärernahänvisar till att många elever begränsas i sina val tillgymnasieskolan av att de bara får söka till en skola i hemkommunen.Också i motion 2002/03:Ub444 yrkande 22 förordasatt elever skall ges valfrihet att söka gymnasieprogram eller enskildakurser utanför sin hemkommun. Den inlåsningseffekt som uppstår närkommunen hindrar elever att söka utbildning på annan ort medargumentet att en liknande utbildning finns i hemkommunen måstesnarast upphöra, anser Kristdemokraterna.I motion 2002/03:Ub277 (m) yrkande 2 pläderar motionären förriksrekrytering till alla gymnasieskolor. I motionen pekas på att deti dag finns en konkurrenshämmande faktor, nämligen att några skolor -som t.ex. fristående gymnasieskolor - har riksintag och andra inte.En annan uppfattning förs fram i motion 2002/03:Ub511 (s). I dennapåtalar motionärerna att hemkommunens kostnader för elever påriksrekryterande gymnasieutbildningar och i fristående gymnasieskolorinte kan balanseras med motsvarande kostnadssänkningar för den egnagymnasieskolan. För gymnasieutbildningen i kommuner med svag ekonomiinnebär de ekonomiska konsekvenserna av riksintag av elever på längresikt en kvalitetsmässig utarmning av den egna verksamheten. Det ärdärför angeläget att regelverket ses över.Utskottets ställningstagandeUtskottet föreslår avslag på motionsyrkandena med hänvisning tillgällande bestämmelser och till utredningsförslag.Det finns inte någon inskränkning i rätten att välja en friståendeskola. Till sådana skolor gäller riksrekrytering. Om en elev tas intill utbildning vid en fristående gymnasieskola är hemkommunen alltidskyldig att lämna bidrag om förklarat skolanbidragsberättigad.Däremot är hemkommunen inte skyldig att betala interkommunalersättning för en elev som vill genomgå en gymnasieutbildning i enannan kommuns skola, om hemkommunen kan erbjuda samma program ellernationellt fastställda inriktning och eleven inte på grund av sinapersonliga förhållanden har särskilda skäl att få gå i den andrakommunen (5 kap. 8 och 24 §§ skollagen). När det gäller val, ihemkommunens utbud, mellan olika skolor som har samma program finnsdet inga centrala bestämmelser. I sammanhanget kan nämnas att flerakommuner i låter sina elever sökagymnasieutbildningar fritt och är beredda att betala deninterkommunala ersättningen. Även i flera andra regioner i landetpågår en liknande utveckling.Inom det offentliga skolväsendet förekommer det även ett stort antalriksrekryterande utbildningar i form av specialutformade program ochutbildningar inom nationellt program i gymnasieskolan. Dessautbildningar regleras i 2 kap. gymnasieförordningen (1992:394) samt ibilagorna 2 och 3 till förordningen. Om en elev blir intagen på enriksrekryterande utbildning, skall ersättning för kostnaderna förelevens utbildning utgå från hemkommunen.Gymnasiekommittén 2000 har enligt sina direktiv haft i uppdrag attöverväga formerna för hur alla studievägar kan göras tillgängliga förelever i hela landet och de ekonomiska konsekvenserna av detta.Enligt Gymnasiekommitténs betänkande Åtta vägar till kunskap - en nystruktur för gymnasieskolan (SOU 2002:120) har utgångspunkten förkommitténs överväganden varit att skapa en större valfrihet föreleverna att få gå önskad utbildning utan att detta inkräktar på andraelevers rätt att få utbildning. En elev skall enligt kommitténsuppfattning alltid kunna söka utbildning också utanför hemkommun ellersamverkansområde, även om utbildningen finns hemma. En sådan sökandetas emot endast i mån av plats.Den ökade möjligheten att söka utbildning i annan kommun, även omutbildningen finns i elevens hemkommun, bör enligt Gymnasiekommitténföranleda en begränsning i kostnaden för den kommun vars elev väljer,och kommer in på, en utbildning utanför samverkansområdet.Begränsningen bör utformas så att den ersättning en sådan kommun skallbetala till anordnande kommun högst uppgår till den kostnad somhemkommunen själv har för motsvarande utbildning.Gymnasiekommitténs betänkande är under beredning inomRegeringskansliet och remissbehandlas för närvarande.Rätten att välja skola m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden om formerna för rätten att väljaskola och om införandet av en nationell skolpeng.Jämför reservationerna 13 (m, fp, kd), 14 (v) och 15 (m). Jämförsärskilt yttrande 7 (fp).Motioner och utskottets ställningstagandenFrågor om rätten att välja skola tas upp i ett flertal motioner.I motion 2002/03:Ub410 yrkande 7 efterfrågar samlingspartietinformation till medborgarna om valfriheten inom utbildningsväsendet.Enligt är det alltför många föräldrar som lever ivillfarelsen att det kostar att ha sina barn i en fristående skola.Det är även alltför många elever och föräldrar som skulle vilja väljaen annan skola, men inte gör det på grund av okunskap. Moderaternaanser att kommunerna bör få till uppgift att informera om rätten, ochi någon mån skyldigheten, att välja skola. I motion 2002/03:Ub277 (m)yrkande 1 förordas att begreppet basplacering breddas till att avseplacering i en skola inom kommunen, i stället för att styra till enspecifik skola. Därigenom måste alla elever göra ett aktivt val, ocholika skolor kommer att sätta kvaliteten än mer i fokus för att lockaelever.Likaså betonas i motion 2002/03:Sf332 yrkande 12 attnärhetsprincipen inte får vara allenarådande för skolans rekrytering.Alla elever skall fritt kunna välja den skola vars profil passar dembäst. Barn kan inte användas som regeringens integrationspolitiskaverktyg. I motion 2002/03:Ub206 (m) pekar motionären på det friaskolvalets betydelse för skolor i socialt utsatta områden (yrkande 4).En framgångsrik profilering av sådana skolor kan locka elever att sökasig dit. Enligt motionären är segregationsproblemen i den kommunalaskolan knappast skapade av för mycket valfrihet, utan av för liten(yrkande 5). I motionen lyfts fram barns och föräldrars rätt att sökasig till goda skolor och välja bort de dåliga (yrkande 7).Folkpartiet framhåller i motion 2002/03:Sf226 yrkande 23 att det ärviktigt att slå fast att den frihet att välja skola som friskolornamedfört kan vara ett sätt att motverka segregation. När elever ochföräldrar själva kan välja skola behöver de inte välja den skola somligger närmast, vilket gör att bostadssegregationen inte slår igenompå samma sätt i skolan. Framför allt handlar det dock om att ge maktåt den enskilde. Även val av etniska friskolor kan vara en väg attbryta segregation i form av maktlöshet och utanförskap.Enligt i motion 2002/03:Ub444 yrkande 21 är rättenatt välja skola grundläggande i en demokrati. De ser den ökadekonkurrensen mellan fristående skolor och kommunala skolor som någotpositivt. I framtidens mångfald har såväl väl fungerande kommunalaskolor som fristående skolor en självklar plats.Vänsterpartiet, däremot, hävdar i motion 2002/03:Ub310 yrkande 6 attdet fria skolvalet förstärker den redan rådande segregationen.Huvudregeln bör därför vara att eleverna erbjuds plats i grundskolanenligt närhetsprincipen. Föräldrar och elever bör dock ges möjlighetatt komma in med alternativa önskemål, som bör tillgodoses så långtdet är möjligt. Motionärerna begär förslag till ändring av skollagen ienlighet med yrkandet.U t s k o t t e t föreslår avslag på motionsyrkandena om formerna förrätten att välja skola.Enligt utskottets mening finns det en omfattande valfrihet inomskolväsendet. I fråga om föreskrivs i skollagen(1985:1100) att kommunen vid fördelningen av elever på olika skolor sålångt möjligt skall beakta föräldrarnas önskemål om att deras barnskall tas emot vid en viss skola (4 kap. 6 §). Detta gäller underförutsättning att inte andra elevers berättigade krav på placering ien skola nära hemmet åsidosätts eller betydande organisatoriska ellerekonomiska svårigheter uppstår för kommunen. En kommun skall i singrundskola även ta emot en elev för vars grundutbildning kommunen inteär skyldig att svara, om eleven med hänsyn till sina personligaförhållanden har särskilda skäl att få gå i den kommunens grundskola(4 kap. 8 §). Föräldrarna kan också som alternativ till den kommunalaskolan välja en fristående skola.I sammanhanget noterar utskottet att i en rapport dess effekter inom skolområdet (rapport 230, ) redovisaratt valfrihet leder till skolutveckling men också till segregation.Valfrihetens effekter på skolområdet är alltså både positiva ochnegativa. Skolutvecklingen stimuleras, särskilt genom profilering ochpedagogisk förnyelse. Föräldrars engagemang ökar liksom lyhördhetenfrån skolor och kommuner. pekar verkets studie på risker attvalfriheten förstärker såväl den etniska som den socioekonomiska ochprestationsmässiga segregationen.Frågan om rätten att välja skola på gymnasienivå behandlar utskottet iavsnittet om riksrekrytering till gymnasieskolan m.m.I flera motioner förordas införandet av en nationell skolpeng.Riksdagen bör enligt motion 2002/03:Ub206 (m) begära att regeringenlägger fram förslag om en nationellt finansierad och garanteradmöjlighet att välja skola för alla barn (yrkande 1). Motionärenframhåller att ett viktigt skäl för staten att överta finansieringenav skolan är de orimliga skillnaderna i elevkostnader mellan landetskommuner (yrkande 2). Det är inte acceptabelt att barn skall få såolika start i livet beroende på var de växer upp. En nationellskolpeng garanterar barnen att deras skola får tillräckliga resurserför att möta just deras behov (yrkande 3). Den enskilda elevens behovskall nämligen styra skolpengens storlek. Motionären anser också attskolpengen bör kunna vara delbar mellan olika skolor, även mellan enkommunal skola och en fristående (yrkande 6).Enligt motion 2002/03:N305 (m) yrkande 10 måste staten ta ansvaret föratt garantera det fria skolvalet genom införandet av en nationellskolpeng. Därigenom skapas förutsättningar för elever i segregeradeområden att byta skolmiljö, understryker motionärerna.Ett statligt garanterat och finansierat skolval för alla elever kanrädda landsbygdsskolor från nedläggning betonar motionären i motion2002/03:Ub211 (m) yrkande 5. De små bygdeskolornas överlevnad blir dåinte en fråga för städernas politiker utan för bygdens invånare.I motion 2002/03:Ub208 (m) yrkande 4 påtalar motionären att mednuvarande regler för finansiering av fristående skolor blir dekommunala bidragen till dessa skolor ofta föremål för förhandlingar.Dagens irrationella stödfördelning bör ersättas med en nationellskolpeng för alla barn som - förutom att garantera varje barn rätt attvälja skola - även ger skolorna förutsebara arbetsförhållanden.U t s k o t t e t föreslår avslag på motionsyrkandena.Motsvarande motionsyrkanden har avstyrkts av utskottet och avslagitsav vid ett flertal tillfällen såväl under föregåendemandatperiod som under innevarande . Utskottet har ingen annanuppfattning . En nationell skolpeng ger inte de grundläggandeförutsättningarna för att kraven på en likvärdig skola av hög kvalitetför alla elever skall kunna uppfyllas. Resurser till skolansverksamhet skall enligt utskottet fördelas med utgångspunkt i de behovsom enskilda elever, olika grupper av elever och skolor faktiskt har.Att schablonmässigt fördela skolpengen enligt vissa kriterier är intetillräckligt för den flexibilitet som är nödvändig för att skolanskall kunna bli likvärdig. Utskottet finner det därför inte rimligtatt införa en central resursfördelning i enlighet med motionärernasförslag.Etableringsfrihet inom förskoleverksamhetenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden om etableringsfrihet inomförskoleverksamheten, med hänvisning till förslag av (SOU 2002:121).Jämför reservation 16 (m, fp, kd, c). Jämför särskilt yttrande 8 (mp).MotionerI flera motioner förespråkas en etableringsfrihet inomförskoleverksamheten.Enligt i motionerna 2002/03:A241 yrkande 18 och2002/03:Sf376 yrkande 4 är det en stor stressfaktor försmåbarnsföräldrar om man inte tror att barnen trivs på sitt "dagis".Att då kunna byta barnomsorg genom att det införs etableringsfrihetoch en barnomsorgspeng som följer med barnet är en viktig del i attskapa mera vardagsmakt för barnfamiljer. I motion 2002/03:Ub261 (fp)begär motionären att lagstiftningen ses över så att förskolor somuppfyller gällande krav och som arbetar utifrån läroplanen fåretableras och också erhålla nödvändiga resurser för att bedriva sinverksamhet. En etableringsfrihet för förskolor bör jämställas medetableringsfriheten för skolor och sålunda tvinga kommunerna att gemedel även till alternativa förskolor.Kristdemokraterna föreslår i motion 2002/03:Ub415 yrkande 6 att allaförskolor som uppfyller i lag fastställda villkor skall få tillståndför sin verksamhet och ekonomiskt stöd från kommunen. Tillstånd ochtillsyn skall skötas av en statlig myndighet, , och inte somi dag av kommunen. Detta är enligt viktigt, dels föratt garantera likvärdighet oberoende av driftsform, dels för att detde facto föreligger en konkurrenssituation mellan kommuner ochfristående anordnare av förskoleverksamhet.I motion 2002/03:So250 yrkande 14 betonas att en reellvalfrihet förutsätter en mångfald av barnomsorgsformer. Enetableringsfrihet inom barnomsorgsområdet bör därför införas. Allabarnomsorgsformer som uppfyller kraven i skollagen skall ha rätt tillkommunala bidrag i proportion till antalet utförda barnomsorgstimmar.Tillsynen av att verksamheten bedrivs i enlighet med gällandebestämmelser skall utföras av Skolverket.Utskottets ställningstagandeUtskottet föreslår avslag på motionsyrkandena.Enligt nuvarande bestämmelser i 2 a kap. 13 § skollagen (1985:1100)krävs tillstånd av kommunen för att en enskild eller juridisk personskall få yrkesmässigt driva en förskola. Krav på kvalitet och säkerhetmåste vara uppfyllda för att tillstånd skall beviljas (2 a kap. 14 §).Bidrag till enskild verksamhet bör av kommunen lämnas med ett beloppper barn som inte oskäligt avviker från kostnaden per barn imotsvarande verksamhet. En kommun är dock inte skyldig attlämna bidrag till enskild förskoleverksamhet. Kommunen hartillsynsansvar för verksamheten.Från gäller en ny förordning (2002:1160) medinstruktion för . I denna har verket ålagts att utövatillsyn över hur kommunerna fullgör sitt tillsynsansvar i fråga omverksamhet som avses i 2 a kap. 13 § skollagen.Skollagskommittén föreslår i sitt betänkande Skollag för kvalitet ochlikvärdighet (SOU 2002:121) att ärenden om godkännande av enskildförskola, liksom , skall prövas av den kommun där verksamhetenskall bedrivas. Vidare föreslår kommittén, som en ny regel, atthuvudman för enskild förskola som uppfyller villkoren för godkännandeockså får rätt till bidrag, efter prövning av att utbildningen inteinnebär påtagliga negativa följder för det offentliga skolväsendet.Kommitténs förslag innebär alltså att enskilda huvudmän som uppfyllerkraven för godkännande får anordna förskolor inom skolväsendet medrätt till bidrag från barnens hemkommuner. Enskilda förskolor kommerdärmed att behandlas på samma sätt som andra enskilda skolor när detgäller rätten till godkännande och bidrag (2 kap. 5 § förslaget tillskollag, s. 542). Kommunens bidrag till enskild förskola skallbestämmas med hänsyn till skolans åtagande och barnets behov eftersamma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser tillde egna förskolorna (5 kap. 15 § förslaget till skollag). Kommitténanser att det är rimligt att den myndighet som prövar godkännande ochrätt till bidrag också har tillsyn och kan återkalla godkännandet vidbehov och föreslår därför att kommunen får detta ansvar.Enligt kommittén har det ingen principiell betydelse att kommunen ochinte är besluts- och tillsynsmyndighet. Det är praktiskaskäl som ligger till grund för kommitténs förslag. Förekomsten avmånga och små föräldrakooperativ på förskolenivå gör att det rimligenär betydligt enklare för en ansökande huvudman att ta kontakt medkommunen än med Skolverket.Utskottet anser att regeringens beredning av Skollagskommitténsförslag bör avvaktas.Fristående skolor för vuxenutbildningUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå ett motionsyrkande om rätt att starta friståendeskolor för vuxenutbildning. Utskottet hänvisar till tidigareställningstagande av riksdagen.Jämför reservation 17 (m, fp, kd, c).MotionKristdemokraterna förordar i motion 2002/03:Ub416 yrkande 4 att manskall få starta fristående skolor för att bedriva vuxenutbildning påmotsvarande sätt som gäller för grundskolor och gymnasieskolor. Depåpekar att en fristående skola endast kan utföra delar avvuxenutbildning på entreprenad åt en kommun.Utskottets ställningstagandeMotionsyrkanden om fristående skolor inom vuxenutbildningen avstyrktessenast av utskottet i betänkande 2002/03:UbU10 Vuxenutbildning ochavslogs av med följande motivering.Kommunerna har en oinskränkt skyldighet att ge utbildning igrundskolan, den obligatoriska särskolan, gymnasieskolan respektivegymnasiesärskolan till alla barn och ungdomar som är bosatta ikommunen. För komvux gäller en motsvarande skyldighet enbart förgrundläggande vuxenutbildning och då under förutsättning att den somhar rätt till utbildningen också önskar delta i den. Kommunen skallockså erbjuda gymnasial vuxenutbildning och påbyggnadsutbildning ochsträva efter att erbjuda utbildning som svarar mot efterfrågan ochbehov. Idén bakom den strategi för utveckling av vuxnas lärande somriksdagen har ställt sig bakom är att den vuxna individens behov skallstyra både innehåll och former för kommunens stöd till hans ellerhennes lärande. En ordning som innebär att friståendeutbildningsanordnare av skulle ges rätt att få bidrag frånelevernas hemkommuner - såsom gäller för fristående skolor pågrundskole- och gymnasienivå - skulle innebära att kommunerna fråntogsinflytande över verksamhetens omfattning och inriktning. Detta kanutskottet inte ställa sig bakom.Med samma motivering avstyrker utskottet det nu aktuella yrkandet iKristdemokraternas motion om fristående skolor.Rätten till skolskjuts för elev i fristående skolaUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden om rätt till skolskjuts för elev ifristående skola.Jämför reservation 18 (m, fp, kd, c).MotionerKristdemokraterna föreslår i motionerna 2002/03:Ub417 yrkande 18 och2002/03:Ub416 yrkande 1 att kommuner skall bekosta skolskjuts tillfristående skolor så länge det inte innebär merkostnader för kommunen.Om en elev, som t.ex. har busskort för att åka till den närmastekommunala skolan, börjar på en fristående skola dit eleven kan åka påsamma busskort skall kortet inte dras in. Detta sker enligtmotionärerna i dag.Enligt motion 2002/03:Ub271 (kd) bör regeringen lägga fram förslag sominnebär att särskolebarn i fristående skola får behålla rätten tillskolskjuts. Motionären påpekar att man kan ifrågasätta om det finns enreell valfrihet för särskoleföräldrar, när skolskjutskostnaden ärbetydande och de kommunala alternativen för särskolebarn ärbristfälliga.Utskottets ställningstagandeUtskottet anser att bör avslå motionsyrkandena medhänvisning till följande.Enligt 4 kap. 7 § skollagen har kommunen skyldighet att sörja för attskolskjuts anordnas för elever i om det behövs med hänsyntill färdvägens längd, trafikförhållandena, funktionshinder hos enelev eller någon annan särskild omständighet. Skyldigheten omfattardock inte elever som väljer en annan skola än den somkommunen annars skulle ha placerat dem i. Motsvarande gäller även,enligt 6 kap. 6 § skollagen, vid val av en annan särskola än den somkommunen annars skulle ha placerat eleven i, om något önskemål om enviss skola inte framställts. Kommunen har heller ingen skyldighet attanordna skolskjuts för elever som väljer en fristående skola.Utskottet vill framhålla att ingenting hindrar en kommun från atterbjuda kostnadsfri skolskjuts till en elev om kommunen finner detskäligt och erbjudandet inte medför merkostnader för kommunen.Skollagskommittén har i sitt betänkande (SOU 2002:121, s. 525 f.)framhållit vissa frågor där en förändring i nuvarande reglering ärangelägen, men där kommittén inte kunnat lägga fram något förslag pågrund av att förslagen skulle leda till ökade kostnader. Bland annatpekar kommittén på några situationer där rätt till skolskjuts ånyo börprövas. En sådan situation är när en elev skulle ha haft rätt tillskolskjuts till sin naturliga skolenhet men aktivt valt en annanskolenhet i kommunen eller en enskild skola på jämförbart avstånd.Kommittén anser i sammanhanget att det är viktigt attgrundsärskoleelevers frihet att välja skolenhet inte onödigt begränsasoch att detta också gäller för andra elever med olika funktionshinder.Det är angeläget att kommunen beaktar detta i sina bedömningar,uttalar kommittén.Inackorderingstillägg till elev i fristående skolaUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå en motion om inackorderingstillägg till elev ifristående gymnasieskola. Utskottet åberopar ett förslag frånStudiehjälpsutredningen (SOU 2003:28). Beredningen av förslaget böravvaktas.Jämför reservation 19 (kd).MotionI motion 2002/03:Ub374 (kd) begärs en översyn av praxis när det gäller inackorderingstillägg förelever som vill gå på fristående gymnasieskolor. Motionären påpekaratt flera av de fristående gymnasieskolorna får ett förhållandevisstort antal ansökningar från ungdomar som bor på andra orter.Problemet är att nämnden inte beviljar inackorderingstillägg tillutifrån kommande elever. Denna praxis leder till att bara elever medvälbärgade föräldrar har en reell valfrihet.Utskottets ställningstagandeUtskottet föreslår avslag på motionen.Ungdomar som studerar vid andra läroanstalter och utbildningar än demsom ingår i det offentliga skolväsendet kan få inackorderingstilläggmed stöd av 2 kap. 2 § studiestödsförordningen. () får meddela närmare föreskrifter om vem somkan få inackorderingstillägg. Inackorderingstillägg för utbildning vidfristående skolor beviljas endast om inte motsvarande utbildning finnsi hemkommunen eller dess samverkansområde.Studiehjälpsutredningen föreslår i sitt betänkande Ekonomiskt stöd vidungdomsstudier (SOU 2003:28) - som en konsekvens av Gymnasiekommitténsförslag om ökad frihet att välja gymnasieskola - att den som antastill en utbildning också skall ha rätt till stöd för resor ochinackordering, oberoende av om motsvarande utbildning finns ihemkommunen eller inte. Enligt utredningen kan ett fritt skolvalframstå som innehållslöst för en studerande om det inte finnsekonomiska förutsättningar för att begagna sig av det.Beredningen inom av nämnda utredningsförslag börenligt utskottet avvaktas.ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden harföranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt iutskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i reservationen.1.