bet · GQ01KUU3 · 2003-05-22 00:00:00 — Där handlar det tillexempel om barnpornografifrågor, terrorism,människohandel och trafficking. Det visar vad vi röross på för områden.I tredje pelaren fattar man beslut med enhälligheti princip i alla frågor. Staterna har vetorätt. första pelaren, inom gemenskapsrätten, ärhuvudregeln kvalificerad majoritet i omröstningar. Itredje pelaren har medlemsstaterna var för sig enegen, fri initiativrätt. De får lägga fram förslagtill rättsakter. I den första pelaren är detkommissionen som har initiativrätten som en exklusivbehörighet. I den tredje pelaren finns en mekanismdär man konsulterar och hör parlamentet, men intemer än så. I första pelaren har parlamentetmedbeslutanderätt och deltar i lagstiftningen iprincip som en jämbördig partner med rådet.Vilka beslutsinstrument förekommer då i dagenstredje pelare? Det finns rambeslut och det finnsbeslut. Båda dessa ska enligt fördragetsföreskrifter vara bindande, men de ska inte hadirekt effekt. Det innebär i korthet att enskildainte kan grunda rättighetsanspråk direkt på vad somstår i ett rambeslut eller ett beslut.Rambesluten ska användas för att tillnärma ochharmonisera medlemstaternas lagstiftning, men debeslut som fattas ska genomföras genom nationelllagstiftning. Det är precis på samma sätt som meddirektiven inom den första pelaren, detgemenskapsrättsliga området. Men det finns intenågon allmän regel som ger dessa beslutsformer -rambesluten och besluten inom tredje pelaren - någotföreträde framför nationell rätt, vilket det finnsfast domstolspraxis om när det gäller motsvarandebeslut inom första pelaren.Det förekommer också beslutande genom konventioneri tredje pelaren. De fungerar precis som vilka andrakonventioner som helst.Domstolens roll skiljer sig också mellan förstaoch tredje pelaren. I tredje pelarens finns detmöjlighet att lämna över en rätt till EG-domstolenatt meddela förhandsavgöranden. Några länder har avstått från att låtadomstolen göra det. Domstolen får inte lägga sig ipolis- eller åklagaroperativ verksamhet. Den fårgranska lagenlighet av rambeslut och beslut, och denfår avgöra tvister om tolkning mellanmedlemsstaterna. Domstolen har alltså en ganskainskränkt roll när det gäller regelövervakningen iförhållande till vad som är fallet inom förstapelaren.Jag vill också tala lite om roll och omhur det har fungerat under förhandlingarnas gång ochefter förhandlingarna. Det jag säger gäller ocksåvanliga beslut, men jag tar rambesluten somutgångspunkt. Rambesluten skiljer sig fråndirektiven i det avseendet att de inte ska ha direkteffekt. Regeln om gemenskapsrättens företräde gällersom jag sade inte på tredje pelarens område. Detbetyder att de ur vår synvinkel är fattade på ettområde där vi inte har överlåtit beslutskompetens.Då följer man vanliga regler om internationellaöverenskommelser, det vill säga att det ärregeringen som ingår överenskommelsen. Menregeringen måste naturligtvis ha riksdagensgodkännande om överenskommelsen innefattar ettåtagande om ändring av lag, om den berör ett annatområde som ska besluta om eller om denannars är av större vikt. Det är de vanligareglerna.Eftersom rambesluten enligt fördragen blirbindande direkt när regeringen har röstat ja i rådetlägger regeringen fram en så kalladparlamentsreservation när den politiskaöverenskommelsen är klar. Det sker alltså när allarådsmedlemmar är ense om hur rambeslutet ska se ut -när beslutet är färdigförhandlat men innan detformellt är antaget. Därefter inleds genastprocessen med att få beslutet godkänt av riksdagengenom ett formellt beslut i kammaren. Det görs i defall rambeslutet innefattar ett åtagande omlagändring etcetera, annars ligger det ju underregeringens kompetens. När har givit sittgodkännande röstar regeringen ja i rådet, ochrambeslutet antas formellt.Detta förfarande ska man skilja från det normalasamråds- och informationsförfarande som finnsföreskrivet i 10 kap. 6 § regeringsformen och iriksdagsordningen, där det stadgas att samråd ochinformation med ska ske införförhandlingar i rådet. Det här är något annat. Jagtänker i det här sammanhanget inte gå in närmare pådet vanliga samrådsförfarandet med EU-nämnden.Vi har en fast riksdagspraxis om godkännandet avrambeslut. har i ett antal fall godkäntatt regeringen inte har lagt fram något konkretlagförslag utan bara begärt ett godkännande avöverenskommelsen som sådan för att sedan kunnaåterkomma med ett lagförslag. Men ibland ärlagstiftningen av så okomplicerad karaktär att manfaktiskt kan lägga fram det genast. Så var det tillexempel när godkände beslutet om Eurojust.Ur en förhandlingssynvinkel finns det ganska godaskäl för en sådan här ordning. Man har ett mycketstort skyndsamhetskrav på sig från unionens övrigamedlemsländer att kunna fatta beslutet formellt. Densvenska parlamentsreservationen innebär i principatt man lägger ett veto mot antagande av beslutettill dess att har sagt ja. Det innebär inte kan komma i gång med genomförande i andraländer. Det är därför mycket angeläget att den härtiden blir ganska kort.Till sist vill jag komma med en reflexion i fråganom enhällighet och majoritetsomröstning. Använder vioss i det här sammanhanget av den vetorätt somSverige som medlemsstat har? Svaret är både ja ochnej. Man kan säga att vi gör det varje gång vilägger en parlamentsreservation, men då är det inteen politisk markering. Alla vet att den svenskaregeringen har gått med på beslutet politiskt ochatt man inte går till med ett beslut sominte har majoritet. Det har inte hänt i de härsammanhangen i alla fall. Frågan är så att sägaavgjord i förhållande till rådet. Man den andraformen av vetorätt, den politiska vetorätten, harformellt aldrig använts . Man har haftnytta av den i förhandlingssituationer, till exempelvad gäller skyddet av tryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagens reglering. Där vet allamedlemsstater att det blir tvärstopp om inte Sverigefår som man vill. Då har man fått gehör för detta.I de flesta andra frågor har man förhandlat sig framoch kompromissat sig fram. Det är sällsynt att någonblockerar, men kompromisserna är många, och det kanibland leda till att man klagar på att besluten bliren aning urvattnade.Ordföranden: för det, . Om du stannar kvari talarstolen finns det utrymme för ledamöter attställa frågor.Johan (): Tack så mycket. De förstafrågorna ska som jag förstår det gälla den nuvarandesituationen. Som det ser ut nu är den rådandeordningen att departementet först kommer tillriksdagen med rambeslutet för godkännande. Förstsenare kommer förslag om lagändring. Som jag ser detär det inte riktigt tillfredsställande att vi somriksdag inte vet riktigt vilka ändringar i svensklag som behövs för att rambeslutet senare ska kunnauppfyllas.Frågan är om departementet har för avsikt attfortsätta jobba så, eller om ni också skulle tyckaatt det vore bättre om man kunde lägga fram ettförslag om lagändring i samband med att rambeslutetgodkänns i riksdagen.Peter : Det var en svår fråga, och den fårsom vanligt besvaras både med ja och nej.Regeringen gör alltid en mycket noggrann beskrivningav den lagstiftning som man tänker sig behöva föratt genomföra åtagandena i det rambeslut som manvill att ska godkänna, men det är inteutmejslat i detalj, så att man har konkretabestämmelser, paragrafer och ändringsförslag.Regeringen har menat att det är viktigt attbehålla skyndsamheten i processen, så att man inteuppehåller alla andra medlemsländer. Man har enförväntan på sig att en ingången överenskommelsekommer att genomföras så snart som möjligt.Naturligtvis vore det önskvärt att få in så mycketlagstiftning som möjligt innan beslutet ska antas,och regeringen gör ju det i de fall det är möjligt.Men i vissa fall är lagstiftningsproceduren teknisktså komplicerad att regeringen inte anser att det ärrimligt att uppehålla det formella antagandet avrambeslutet som detta kan ta. Dåförsöker man beskriva det så tydligt det någonsin ärmöjligt för att ge en klar och tydlig bildav vad åtagandet innefattar och sedan kommatillbaka.Detta förfarande har godkänt vid ett antaltillfällen, så jag kan inte tänka mig att regeringenkommer att göra några stora avsteg från det. Om detfinns möjligheter lägger man framlagstiftningsförslag direkt. Det kommer sådanaexempel också.Beatrice (): Jag vill bara ställa en konkretfråga för att få detta fastlagt. Innebär det du harredovisat vad vi förmodligen redan vet, nämligen attriksdagen inte kan invända mot följdlagstiftning närrådet har fattat ett beslut? har alltsåbara en formell möjlighet att fatta beslut, men detpolitiska beslutet är redan fattat i och med attrambeslutet är antaget, eller hur?Peter : Formellt sett kan göradet. I praktiken är väl möjligheterna mindre. Mendet går också att komma med sådana invändningar sominnebär att man lagstiftar på ett annat sätt för attuppnå samma mål. Det finns inget som hindrar det.Men har politiskt bundit sig och Sverigegenom antagandet av själva rambeslutet.Alice (): Jag har en följdfråga till detta.Det talades om att det i sammanhang där det ärtekniskt komplicerat inte går att lägga fram enlagstiftning . I den normalalagstiftningsprocessen i svårare ärenden går iprincip all lagstiftning till Lagrådet förgranskning. Man granskar om förslagen står ikonflikt med våra grundlagar, andra internationellaöverenskommelser och ser på många grundläggandefrågor. Lagrådets granskning är ofta ett braunderlag för . Men när det gällerrambesluten och den beskrivande lagstiftningenkommer Lagrådets granskning aldrig med, vilket gördet mycket svårare.Hur ser man från regeringshåll på att Lagrådetsfunktion egentligen minimeras närlagstiftningsfrågorna lyfts upp till EU-nivå?Peter : Det är naturligtvis enkomplikation. Man har ett förslag om hurlagstiftningen i grova drag ska se ut men inte någotkonkret lagförslag. Det är riktigt att Lagrådet intebrukar höras inför framläggande avrambeslutspropositioner. har jag inte riktigtklart för mig i vilken mån man kan och ska göra det.Jag vet att man inte är tvungen att göra det, menhuruvida det är lämpligt kan man diskutera.Gunnar (): När det gäller denna frågatycker jag att det är anmärkningsvärt att man frånregeringens sida inte har tagit upp hur man ska göraför att undvika att ställs inför ett faitaccompli. Det här förfarandet fungerar så länge detär möjligt, men plötsligt kommer man att köra in iväggen. Med de former vi har i är kravetatt stifta lag vår viktigaste uppgift. Det harfunnits en allmän insikt om att man måste leva upptill de gemensamma mål och förutsättningar som harfunnits inom ramen för EU-arbetet.Vi kommer mer och mer att befinna oss i ennormalprocess där just det som också är föremål fördiskussion i konventet, nämligensubsidiaritetsprincipen och de nationellaparlamentens roll, sätts i förgrunden. Det är klartatt det finna andra metoder att närma sig riksdagenän att komma i efterhand. Det finns möjlighet att påolika sätt redovisa inriktningen av lagstiftningenoch att se till att diskussionen förs, så attregeringen vet vilket mandat den faktiskt har.Förs det inte någon diskussion om att man ska setill att gå till först för att få etttydligt mandat och veta vad man kan gå med på irådet, i stället för att komma tillbaka och ställariksdagen inför vad som i praktiken är ett faitaccompli och sedan hoppas att det ska fungera somdet har fungerat? Jag tror mig med visssäkerhet kunna säga att det inte alltid kommer attfungera på samma sätt som förut.Peter : Jag vill påstå att detta sker imycket stor utsträckning. Vi har ju iJustitiedepartementets förhandlingsarbete ett mycketnära samarbete och samråd med justitieutskottet.Några gånger har vi i förhandlingssituationer haftett extrainkallat möte med , där man hargett en bild av förhandlingssituationen och enganska noggrann redovisning av detlagstiftningsbehov som kan aktualiseras. Men detfinns inga formella möjligheter att med nuvarandearbetsordning inhämta något förhandsgodkännande, omdetta nu skulle vara önskvärt.Jag vill påstå att vi har gjort så gottvi kan. Vi avhjälper den här bristen genom attskriva så utförliga, tydliga och klaragodkännandepropositioner som någonsin är möjligt.Riksdagen har därmed en reell möjlighet att taställning till vad som ska komma.Så har vi gjort inte bara när det gällerrambesluten. Det var samma sak införSchengengenomförandet. Hela det jättekompliceradelagstiftningspaketet beskrevs i en så kalladgodkännandeproposition först, och sedan följde enganska omfattande lagstiftning. Metoden är inte pånågot sätt inskränkt till rambesluten.Den väg vi har framför oss att gå är nog att göragodkännandepropositionerna så utförliga och så brasom de någonsin kan bli.Lennart (): Jag tycker att det harframstått som otillfredsställande att man inte harlagen färdig i anslutning till att man presenterarrambeslutet. Den praxis som har utvecklats är alltsåolycklig.Nu sägs det att det ibland är komplicerat attåstadkomma lagförslaget . Då är min fråga:Vilka hinder föreligger för att presenteralagförslaget ? Är det personella resurserpå det handlar om, eller är detrena handläggningsrutiner som orsakar detta?Min andra fråga gäller närmast detta medinkopplandet av Lagrådet.I vilken utsträckning föreligger något hinderför att hör Lagrådet i anslutning tillberedning av ärendet? I vilken utsträckningföreligger hinder för riksdagsutskott att höraLagrådet? Jag har fått en sådan bild att det inte ärnågot hinder för att även riksdagsutskottet, omregeringen inte har kommit med lagförslaget och detdärmed har granskats av Lagrådet, hör Lagrådet.Peter : De hinder som föreligger för attredan i samband med godkännande av en propositionpresentera ett fullständigt lagförslag ligger i denberedningsmekanism, det remissförfarande, som krävsför själva lagstiftningen. Det innebär att det drarut så länge att man, med riksdagensgodkännande, har ansett att det är av intresse attfå till stånd ett snabbt antagande formellt i rådetav produkten. Vi har accepterat det skyndsamhetskravsom ligger i det. Det handlar i denprocessen. En lagstiftningsprocedur, för attgenomföra ett större lagstiftningspaket, går inte påden korta tiden. Det är den verklighet som liggerbakom.Huruvida det finns några strikt formella hinder motatt höra Lagrådet inför ett rambeslut måste jagtyvärr avstå från att besvara.Ordföranden: tackar departementsrådet för att han kom hit och startade med enlägesbeskrivning av hur det ser ut i dag.Vi går vidare till nästa del som handlar om nyabeslutformer, effektivitet och rättssäkerhet. Vi fårhöra och som bägge tvåär våra riksdagsrepresentanter i konventet.Sören Lekberg (s), riksdagsrepresentant i konventet:Jag ska vara mycket kortfattad. Jag och IngvarSvensson delar på det här ämnesområdet.Jag vill direkt anknyta till den diskussion somvar tidigare här om hur läget är på deträttsliga och inrikes området inom EU. Innan dessska jag rekapitulera vad konventet håller på med.Konventet arbetar med att försöka förenkla EU:sfördrag. En uppgift som vi har från , från både och Laeken, är att försöka fåfram ett sammanhållet fördrag. Vi ska också titta påkompetensfördelningen mellan medlemsstaterna ochunionen. Vi har kommit ganska långt på det områdetnu. Vi har framme konturerna, och mer därtill, avett sammanhållet fördrag som ska ersätta de fördragsom vi har på EU-området. Ni känner ju tillhur de ser ut , hur svåröverskådliga de är.Men är det på väg att växa fram ettkonstitutionellt fördrag som består av tre delar. Eninledande konstitutionell del som beskriver målenför EU, EU:s värderingar etc., institutionerna ochsedan en del med de olika politikområdena, där justområdet för rättsliga frågor är ett politikområde.Genomgående tema är att åstadkomma transparens ochenkelhet i beslutsförfarandet. Det ska tydligtframgå vilka kompetenser unionen har, vilkakompetenser man delar med medlemsstaterna osv.Det har varit utgångspunkten, och jag trorfaktiskt att konventet kommer att lyckas med detta.En sak som gäller lagstiftningsförfarandet överhuvud taget i unionen är att vi är inne på att bytanamn på detta med förordning och direktiv, som kanvara lite förvirrande för en svensk. Det är på vägatt få heta lag, EU-lag respektive EU-ramlag. EU-ramlag kommer att vara den dominerandelagstiftningsformen, vilket innebär att det blir ettutrymme för medlemsstaterna när de ska genomföraramlagarna att anpassa dem efter nationellaförhållanden.Vi kommer in på en annan viktig fråga, som jag troratt man ska hålla i huvudet och som jag hela tidenförsöker hålla i mitt huvud. Det är att det ärmedlemsstaterna som ger unionen befogenheter. Det ärinte tvärtom. EU ska inte självt ge sig någrabefogenheter, utan det är medlemsstaterna som gördet. Sedan har man gemensamma institutioner där mangemensamt fattar besluten. Det är ocksåmedlemsstaterna som finansierar unionen och sombestämmer nivån på medlemsavgiften.Vi har i konventsarbetet arbetat ingående med deolika delfrågorna. Vi har haft arbetsgrupper som harhandlat om att förenkla fördraget. Vi har haft enarbetsgrupp om EU som juridisk person, vi har en omstadgan om de grundläggande rättigheterna. Därdeltog , som kommer att utveckladetta . Vi har haft en särskild arbetsgrupp omde rättsliga och inrikes frågorna, där jag hadeförmånen att delta.På det rättsliga området fick vi höra av PeterStrömberg hur utvecklingen har varit, att det frånbörjan inte var något samarbete alls, sedan komMaastricht, vi fick en möjlighet att samarbetanärmare men det skedde inom konventioners ram början, de är väldigt tröga och långsamma. Manskulle förbättra det genom att initiera detta medrambeslut, som innebär att länderna förbinder sigatt göra saker och ting, men det är fortfarande intebindande på något sätt, utan det beror på farten irespektive land. Dessutom har man konstaterat attdet går alldeles för långsamt. Vi hade en erfarenhetav det när toppmötet i fram till att EU skulle ta itu medgränsöverskridande brottslighet. Det började stoltoch fint, men sedan tog det slut, det stannade upphelt och hållet. Som en följd av den 11 septembertog det fart igen. Det var alltså yttre händelsersom gjorde att processen startade igen.Vad man nu diskuterar inom ramen för konventet äratt försöka få den här processen snabbare, dvs. attfå den att likna det som är det normalalagstiftningsförfarandet, med rådet och i vissa fallmedbeslutande från parlamentet. Jag ska inte gå inpå alla detaljer i förslaget, utan jag skakoncentrera mig på det som jag tycker ärprincipiellt, och det är att i det fördrag som vihar sett utkastet till finns en lista överallvarliga gränsöverskridande brott. Man ska kunnagemensamt lagstifta emot de brotten. Det öppnas enmöjlighet för att rådet tillsammans medEuropaparlamentet och på förslag av kommissionen skafatta beslut om ramlagar på detta område. Men detfinns kvar en initiativrätt för medlemsstaterna.Det beror på att det här har varit ettmellanstatligt område, och för att acceptera att detgår över till överstatlighet måste ävenmedlemsstaterna ha kvar en initiativrätt. Det är detsom ingår i presidiets förslag.Det ska vara en lista som är klart definierad. Jaghar tillsammans med andra lagt in ändringsförslag.Vi tycker att den här listan är lite föropreciserad. Den är lite för flexibel enligt vårmening som ger utrymme för att lägga till mer sakerpå den. Det vill inte vi, utan vi vill ha den klartdefinierad. Om sedan listan ska utökas ellerrevideras är det som i enhällighetska fatta beslut om det, och sedan ska detratificeras på samma sätt som vi ratificerarfördragsändringar. Då får man helt klart för sig vadEU ska göra på det här området.De gummiskrivningar som finns dels på listan, delspå förfarandereglerna vill vi alltså ta bort.Vi är heller inte förtjusta i idén med eneuropeisk åklagare. kan man säga att det förslagsom ligger innebär inte att man ska införa en sådan,utan man öppnar den möjligheten. Om man så skulleönska skulle med enhällighet kunnabesluta om att införa en europeisk åklagare.Jag ska sluta med att nämna de nationellaparlamentens roll. Som ni har hört talas om har deti konventet diskuterats och föreslagits en möjlighetför de nationella parlamenten att på ett meraingående sätt reagera över kommissionsförslag. Detkan man i och för sig göra , och har den möjligheten. Men det här innebär attnär ett lagförslag läggs på bordet ska det gå en sexveckors period innan någonting får göras i unionenmed förslaget. Under den tiden ska nationellaparlament analysera detta förslag, och om de tyckeratt det strider mot subsidiaritetsprincipen ska dereagera och skriva till EU:s institutioner. Om merän en tredjedel av de nationella parlamenten är emotförslaget ska kommissionen på allvar överväga sittförslag. Det innehåller ingen sanktion på att omytterligare ett visst antal är emot förslaget skadet dras tillbaka, utan det ska allvarligtövervägas. Men jag kan säga att får man en reaktionfrån en tredjedel av de nationella parlamenten imedlemsstaterna måste kommissionen verkligenöverväga om den ska gå vidare med lagförslaget.På samma sätt är det med frågorna på . Deska behandlas på likartat sätt. Här har presidiet ikonventet, för att förstärka detta, sagt att detinte räcker med en tredjedel utan det ska vara 25 %av de nationella parlamenten. Man har alltså lagt inen säkerhetsventil där.Ordföranden: för det. ska vi få lyssna påIngvar , som också sitter som vårrepresentant i konventet.Ingvar (), riksdagsrepresentant ikonventet: Det har fallit på min lott att titta litepå skyddet för fri- och rättigheterna inom unionen.I det nuvarande artikel 6:2 finns enhänvisning till ochmedlemsstaternas konstitutionella regler på det härområdet. Det har förekommit en debatt om unionsmedborgarnas fri- ochrättigheter i förhållande till EU-institutionerna.Det ledde fram till att man faktiskt tillkallade ettkonvent just för att titta påfri- och rättighetsfrågorna. I det konventet varGöran och ordinarieledamöter, och där var och jagsuppleanter. Fast det arbetet höll vi på ettbetydligt större avstånd än det nuvarandekonventsarbetet. Vi hade inte samma understöd iriksdagen, och det var helt andra regelverk.Dessutom kan man säga att erfarenheten från detkonventet inte var så positiv, så jag var relativtnegativ till att skapa ett nytt konvent. Mendessbättre har mina farhågor inte besannats när detgäller det senare.I detta konvent arbetades det fram engrundläggande stadga för mänskliga rättigheter.Egentligen är det väldigt konstigt att använda ordetstadga om någonting som sedan blir en politiskdeklaration, men det är den vokabulär som vianvänder i den svenska debatten. Där hade manförebilder - och skulle kunnaberätta väldigt mycket mer om detta - och deförebilderna finns i och i andrainternationella konventioner. Det intressanta är i den här stadgan blandar substantiellarättigheter med mera allmänna principer. Vi har detockså i vår regeringsform, i första kapitlet, iandra paragrafen, där vi har den så kallademålsättningsstadgan, som man inte kan använda somutgångspunkt för rättsliga processer, åtminstoneinte direkt. Möjligtvis kan den påverka domslutenindirekt.Men principerna är blandade med rättigheter. Jagkan ta ett exempel från den stadga som antogs i Nice2000 som en pliktdeklaration, alltså inte juridisktbindande. Där står det att inga får dömas till dödeneller avrättas. Det är ju en substantiell rättighet.Sedan finns mera principiellt inriktade rättigheter,så kallade principer. Var och en har rätt tillutbildning och tillträde till yrkesutbildning ochfortbildning. Var och en har rätt att arbeta ochutöva ett fritt valt eller accepterat yrke. Detfinns fler sådana här luddigheter i denna stadga.I samband med sade man att frågan omstadgan skulle bli juridiskt bindande skulle utredastill den kommande regeringskonferensen . Närsedan konventet tillsattes fick man två uppgifter,nämligen att dels titta på om man kunde göra stadganrättsligt bindande för unionen, dels titta påmöjligheten att ansluta unionen tillEuropakonventionen. Jag hamnade i den arbetsgruppsom sysslade med dessa frågor, och jag återkommerstrax till . När vi börjadediskussionen var det en ganska negativ stämninggentemot anslutningen av unionen tillEuropakonventionen.