bet · GQ01AU3 · 2003-02-06 00:00:00 — mot kvinnodiskriminering,jämställdhetsfrågor och andra diskrimineringsfrågorm.m. SammanfattningI detta betänkande behandlas regeringens proposition2002/03:19 Konventionen mot kvinnodiskriminering ochfrågan om ett individuellt klagomålsförfarande.Utskottet föreslår att godkänner 1999 årsfakultativa protokoll till FN:s konvention omavskaffande av all slags diskriminering av kvinnor.Genom protokollet ges enskilda individer ellergrupper av individer som anser sig ha utsatts förkränkning möjlighet att göra en framställan till densärskilda kommitté som har till uppgift att övervakaefterlevnaden av konventionen.I betänkandet behandlas också ca 70 motionsförslagfrån den allmänna motionstiden som rörjämställdhetsfrågor och andra diskrimineringsfrågorm.m. I motionerna finns en rad olika förslag som rörjämställdheten på arbetsmarknaden och inäringslivet, jämställdhetsaspekter vid offentligtutredningsarbete, mansrollen och familjen,lönediskriminering, s.k. jämställdhetsmärkning,frågor om mångfald och etnisk diskriminering ochfrågor som rör diskriminering på grund av ålder ochpå grund av funktionshinder. Även frågor som rörhomo-, bi- och transsexuella behandlas. Motionernaavser även antidiskrimineringslagstiftningen pådessa områden och förslag förs fram om lagstiftningtill skydd för ytterligare grupper. Det finns ävenmotioner som efterlyser en sammanhållen lagstiftningmot diskriminering.Utskottet, som konstaterar dels att regeringen haraviserat en proposition med lagförslag som ersätterdelar av den nuvarande lagstiftningen, dels att enutredning har i uppdrag att bland många andra frågoröverväga en sammanhållen lagstiftning motdiskriminering, avstyrker motionerna.När det gäller frågan om forum i processer omdiskriminering i arbetslivet föreslår utskottet etttillkännagivande till regeringen av innebörd att dennyssnämnda utredningen noga bör överväga de olikaförslag som har förts fram i denna fråga. Regeringenbör tillse att så sker.I ärendet finns 26 reservationer som avgivits avföreträdarna för Moderata samlingspartiet,liberalerna, ,degröna.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. motkvinnodiskrimineringRiksdagen godkänner fakultativaprotokoll till ()konvention om avskaffande av all slagsdiskriminering av kvinnor. Därmed bifallerriksdagen proposition 2002/03:19.2. Allmänna frågor om jämställdhetRiksdagen avslår motionerna 2002/03:A215yrkandena 1 och 2 (s), 2002/03:A241 yrkande 11(fp), 2002/03:A242 yrkande 2 (kd) samt2002/03:A315 yrkande 13 (m).Reservation 1 (m)Reservation 2 (fp)Reservation 3 (kd)3. Forskningen på jämställdhetsområdetRiksdagen avslår motion 2002/03:A365 yrkande 1i denna del (v).4. Jämställdhetsaspekter vid offentligtutredningsarbete m.m.Riksdagen avslår motion 2002/03:A319 yrkandena1 och 2 (v).5. Analys av skillnader i uttag avföräldraledighetRiksdagen avslår motion 2002/03:A242 yrkandena14 och 26 (kd).Reservation 4 (kd)6. Männens roll i jämställdhetsarbetetRiksdagen avslår motion 2002/03:A322 yrkandena1, 3 och 8 (mp).7. Allmänt om jämställda löner ochlönediskrimineringRiksdagen avslår motionerna 2002/03:A215yrkande 3 (s), 2002/03:A241 yrkande 9 (fp),2002/03:A242 yrkande 20 (kd), 2002/03:A275 (s),2002/03:A365 yrkande 1 i denna del (v) samt2002/03:A366 yrkandena 10 och 11 (c).Reservation 5 (kd, c)Reservation 6 (fp)8. Jämställdhetslagen m.m.Riksdagen avslår motion 2002/03:A242 yrkandena13 och 15 (kd).Reservation 7 (kd)9. Utvärdering av ändringarna ijämställdhetslagenRiksdagen avslår motion 2002/03:A300 yrkande 2(v).10. Skadestånd i jämställdhetsmålRiksdagen avslår motion 2002/03:A366 yrkande 9(c).Reservation 8 (fp, c)11. Frågor om planerade graviditeterRiksdagen avslår motion 2002/03:A360 (s).12. JämställdhetsmärkningRiksdagen avslår motionerna 2002/03:A237 (mp),2002/03:A241 yrkande 13 (fp) och 2002/03:A242yrkande 22 (kd).Reservation 9 (fp)Reservation 10 (mp)13. Allmänna frågor om mångfald och etniskdiskrimineringRiksdagen avslår motionerna 2002/03:A203yrkandena 1-3 (fp), 2002/03:A354 (s),2002/03:Ju249 yrkande 22 (c), 2002/03:Sf289yrkandena 23 och 24 (mp), 2002/03:Sf332 yrkande25 (m) samt 2002/03:Sf334 yrkande 42 (kd).Reservation 11 (fp, kd, c)Reservation 12 (m)14. Tvärkulturell kompetensRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Sf289yrkande 25 (mp) och 2002/03:Sf336 yrkande 14 (v).Reservation 13 (v)15. Allmänna frågor om lagen om åtgärdermot etnisk diskriminering i arbetslivetRiksdagen avslår motion 2002/03:Sf226 yrkande27 i denna del (fp).Reservation 14 (fp)16. Lagreglerat aktivt arbete förmångfaldRiksdagen avslår motionerna 2002/03:K433yrkande 5 (s), 2002/03:Sf289 yrkande 21 (mp) och2002/03:Sf336 yrkande 13 (v).Reservation 15 (mp)17. MångfaldsplanerRiksdagen avslår motion 2002/03:Sf334 yrkande44 (kd).Reservation 16 (kd)18. Positiv särbehandlingRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Sf226yrkande 28 (fp), 2002/03:Sf289 yrkande 22 (mp),2002/03:Sf332 yrkande 26 (m) och 2002/03:Sf336yrkande 15 (v).Reservation 17 (m)Reservation 18 (fp)19. Talerätt i avslår motion 2002/03:Sf336 yrkande12 (v).20. Sammanhållen lagstiftning motdiskrimineringRiksdagen avslår motionerna 2002/03:A241yrkande 14 (fp), 2002/03:L249 yrkande 12 (fp) och2002/03:Sf226 yrkande 27 i denna del (fp).Reservation 19 (fp, c)21. Diskriminering på grund av ålderRiksdagen avslår motionerna 2002/03:A213yrkande 1 (kd), 2002/03:A224 yrkande 1 (kd),2002/03:A239 yrkande 34 (c), 2002/03:A337 yrkande3 (mp) samt 2002/03:So358 yrkandena 1 och 2 (fp).Reservation 20 (fp, kd, c)22. Diskriminering på grund avfunktionshinderRiksdagen avslår motion 2002/03:So457 yrkande 2(kd).Reservation 21 (kd)23. Kunskaper om HBT-personerslivsvillkorRiksdagen avslår motion 2002/03:L249 yrkande 19(fp).Reservation 22 (fp)24. Diskrimineringslagstiftning beträffandetranssexuella m.m.Riksdagen avslår motion 2002/03:A317 yrkandena4 och 5 (fp, s, v, c, mp).Reservation 23 (fp, c, mp)25. Övriga frågor om diskrimineringRiksdagen avslår motion 2002/03:A328 (s).26. Forum i diskrimineringstvisterRiksdagen tillkännager för regeringen som sinmening vad som anförts om en belysning av deolika förslag som förts fram i frågan om forum idiskrimineringstvister. avslårmotionerna 2002/03:A241 yrkande 10 (fp),2002/03:A366 yrkande 7 (c) och 2002/03:Sf289yrkande 7 (mp).27. Underlag vid överväganden omforumfråganRiksdagen avslår motion 2002/03:A300 yrkande 1(v).28. Rättegångskostnaderna idiskrimineringsmålRiksdagen avslår motion 2002/03:Sf336 yrkande16 (v).Reservation 24 (v)29. Grupptalan på jämställdhetsområdetRiksdagen avslår motionerna 2002/03:A300yrkande 3 (v) och 2002/03:A366 yrkande 8 (c).Reservation 25 (c)30. Sekretess i samband med anmälningar omdiskrimineringRiksdagen avslår motion 2002/03:A317 yrkande 3(fp, s, v, c, mp).Reservation 26 (fp, mp)den 6 februari 2003På arbetsmarknadsutskottets vägnarAnders KarlssonFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: AndersKarlsson (s), (), (), (), (),(), (),(), (), (), (), (), BrittaLejon (s), (), (),() och ().2002/03AU3Redogörelse för ärendetI detta ärende behandlas regeringens proposition2002/03:19 Konventionen mot kvinnodiskriminering ochfrågan om ett individuellt klagomålsförfarande.I ärendet behandlas också de motioner som väcktsunder den allmänna motionstiden som rörjämställdhet, diskriminering och mångfaldsfrågor.Motionerna avser såväl mer allmänt hållna förslagoch synpunkter som frågor som rör lagstiftningen påområdet.Motionerna anges i den löpande framställningenutan angivande av årtal, 2002/03.Utskottets övervägandenFN:s konvention om avskaffande avall slags diskriminering av kvinnorUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att godkänner1999 års fakultativa protokoll till FN:skonvention om avskaffande av all slagsdiskriminering av kvinnor, vilket innebär enmöjlighet till ett individuelltklagomålsförfarande. Därmed tillstyrksproposition 2002/03:19.PropositionenFN har sedan organisationen grundades arbetat medatt förbättra kvinnors ställning och bekämpadiskriminering. Detta arbete resulterade i december1979 i att antog konventionenom avskaffande av all slags diskriminering avkvinnor (konventionen mot kvinnodiskriminering).Efter godkännande av konventionenratificerades den av 1980. Konventionenträdde i kraft den 3 september 1981.Konventionen mot kvinnodiskriminering skapades somett komplement till de redan existerandegrundläggande . Den syftar till attsäkerställa att kvinnors rättigheter respekterasgenom att förbudet mot diskriminering av kvinnorförtydligas och förstärks.Ett grundläggande krav på de stater som anslutitsig till konventionen är att införa principen omjämställdhet mellan kvinnor och män i sinarättssystem, bl.a. genom att upphäva allaförfattningar som kan innebära diskriminering avkvinnor och att införa lagstiftning som förbjudersådan diskriminering. Konventionsstaterna skall ävenvidta lämpliga åtgärder på bl.a. de politiska,sociala, ekonomiska och kulturella områdena för attsäkerställa jämställdheten mellan könen.Konventionsstaterna skall vart fjärde årrapportera till FN om vad som gjorts för attgenomföra konventionens bestämmelser. En beskrivningskall lämnas av lagstiftning och andra rättsliga,administrativa eller övriga åtgärder som vidtagitsoch av de framsteg som har gjorts. Rapporternagranskas av en särskild kommitté som årligenrapporterar till om sinverksamhet.I flera internationella konventioner såsom om medborgerliga och politiskarättigheter finns förfaranden som ger individerklagorätt. Efter initiativ vid världskonferensen förmänskliga rättigheter 1993 antog FN:sgeneralförsamling 1999 ett fakultativt protokoll(tilläggsprotokoll) till konventionen motkvinnodiskriminering. Genom protokollet får enskildaindivider eller grupper av individer möjlighet attgöra en framställan till kommittén med anledning aven kränkning av de rättigheter som nämns ikonventionen. Kommittén får också möjlighet att göraundersökningar på eget initiativ.Sverige och flertalet EU-länder undertecknadeprotokollet i december 1999.I sina överväganden konstaterar regeringen att detfinns flera olika internationella system dit denenskilde kan vända sig, vilket kan skapa problemgenom att olika rättspraxis kan uppkomma i fråga omkränkning av samma rättighet. Detta problem är dockrelativt litet och bör inte hindra ett godkännandeav protokollet.Regeringen konstaterar att det inte kan uteslutasatt antalet klagomål blir relativt stort. Eventuellaökade kostnader bedöms dock vara begränsade och börenligt regeringen kunna hanteras inom befintligaanslag.Regeringen anser att tilläggsprotokollet har enutformning som kan godtas. Även om överenskommelseninte förutsätter några ändringar av svensk lag ärden enligt regeringens bedömning av större vikt.Tilläggsprotokollet skall därför enligt 10 kap. 2 §regeringsformen godkännas av riksdagen.Regeringen föreslår att godkänner 1999års fakultativa protokoll till FN:s konvention omavskaffande av all slags diskriminering av kvinnor.Utskottets ställningstagandeInga motioner har väckts med anledning avpropositionen.Utskottet tillstyrker propositionen och föreslåratt godkänner fakultativaprotokoll till () konventionom avskaffande av all slags diskriminering avkvinnor.Allmänna frågor om jämställdhetUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlas motioner medallmänt hållna förslag och synpunkter påjämställdhetsfrågorna. Utskottet konstateraratt det är nödvändigt att integrera ettjämställdhetsperspektiv i allapolitikområden. Arbete pågår på bred front,och olika förslag är att vänta. Motionernaavstyrks med hänvisning till detta. Jämförreservationerna 1 (m), 2 (fp) och 3 (kd).Vissa bakgrundsuppgifterSedan 1988 har könsfördelningen i statligamyndighetsstyrelser på central och regional nivåredovisats för att ge möjlighetatt följa utvecklingen. Bakgrunden är de mål förkvinnorepresentationen i statliga organ somriksdagen beslutade om med anledning avpropositionen Jämställdhetspolitiken inför 90-talet(prop. 1987/88:105, bet. 1987/88:AU17). I detsammanhanget beslutades om etappmål för andelenkvinnliga ledamöter i de statligalekmannastyrelserna - 1992, 1995 - och somslutmål 1998. Slutmålet uppnåddes inte.Regeringen angav i stället att slutmålet skulleligga fast och vara uppnått (skr.1999/2000:24, bet. 1999/2000:AU6). Enligt denredovisning som lämnats i budgetpropositionen för2003 (prop. 2002/03:1 utg. omr. 14, bil. 2) och somavser förhållandena per uppgickandelen kvinnor i de statliga lekmannastyrelsernatill , vilket innebär att målet inte uppnåtts. Ibudgetpropositionen redovisas också att degenomsnittligt mest jämställda styrelserna finnsunder Utbildnings- och Kulturdepartementen med 49 %kvinnor. Högst andel kvinnliga ledamöter finns underSocialdepartementet, , och högst andel män underFörsvarsdepartementet, . Totalt sett är knappt16 % av de 230 nämnderna och styrelserna jämntkönsfördelade. Andelen styrelser med kvinnor somordförande uppgår till strax , vilket ären ökning med sedanföregående år. Styrelserna underUtrikesdepartementet har lägst andel kvinnligaordförande, . Slutligen visar redovisningen attkvinnorna utgör av de ordinarie ledamöterna ide regionala myndigheternas styrelser. Andelen ärhögst inom försäkringskassorna ochlänsarbetsnämnderna.Motsvarande redovisning finns inte beträffandemyndighetscheferna, men enligt tillgängligauppgifter är av dem kvinnor. Av demyndighetschefer som utnämndes var 22,5 %kvinnor. Motsvarande siffra 2002 var 44,8 %.När det gäller kvinnliga chefer i näringslivet kanföljande redovisas.Enligt en rapport (SOU 1997:135) till regeringenvar andelen kvinnor bland de ordinariestyrelseledamöterna i börsnoterade företag 1996, enökning från 1993.I mars 2002 gav regeringen i uppdrag till docentenAnna att som särskild utredare kartläggakvinnors deltagande på lednings- och styrelsenivå isvenskt näringsliv (dir. 2002:19). Utredaren skallfölja upp en tidigare utredning, Mänsföreställningar om kvinnor och chefskap (SOU1994:3), som visade att av de privataföretagens styrelser bestod avenbart män och att av företagen hadeledningsgrupper bestående av enbart män. Dentidigare utredningen visade också att avföretagen inte bedrev något organiseratjämställdhetsarbete. I den nya utredningen skall ensammanfattning göras av kunskapsläget i fråga om dehinder och strukturer som styr utvecklingen motbakgrund av befintlig forskning på området.Utredaren skall göra en samlad analys och föreslååtgärder för att öka kvinnors representation påledande poster i svenskt näringsliv. I november 2002knöts en referensgrupp med företrädare förnäringslivet till utredningen. Uppdraget skall varaslutfört i år.Frågor som gäller de associationsrättsligaaspekterna på kvinnorepresentation i bolagsstyrelserbereds i lagutskottet. Med anledning av motioner medförslag om lagreglering på området har lagutskottetunder inhämtat yttanden från ett antalorganisationer, däribland och decentrala arbetstagarorganisationerna. I dettasammanhang kan också hänvisas till en PM somupprättats inom och som avserfrågan om ett krav på att i bolagens årsredovisningange fördelningen mellan män och kvinnor i ledandebefattningar (Ju2002/4635/L1). En proposition,Redovisning av könsfördelningen i företagsledningar,är aviserad till i år.MotionerModeraternas utgångspunkt är enligt motion A315 attvarje människa har lika värde och därför skall hasamma rättigheter, skyldigheter och möjligheter.Denna utgångspunkt har betydelse för partiets syn påjämställdhet. I motionen vänder sig partiet motsocialdemokrater och vänsterpartister som har somhuvudtes att jämställdhet är en fråga om fördelningav resurser och makt och att kvinnan är underordnadmannen. Det är uttryck för en cynisk människosyn attkonsekvent utgå från att kvinnan är ett offer sombehöver staten som beskyddare. Att kvotera in enkvinna bara för att hon är kvinna är lika fel somatt ge en man ett arbete enbart därför att han ärman. Matematisk omfördelning är inte rättvisa ochleder inte till verklig jämställdhet. Om attityderskall förändras måste kvinnor och goda exempelsynliggöras. påpekar att FN riktatkritik mot den ojämna könsfördelningen inom statligförvaltning i som det kommerrapporter om att löneskillnaderna mellan män ochkvinnor ökat inom delar av Regeringskansliet.Moderaterna begär att regeringen tillsätter enutredning om effekterna av den egna arbetsplanen förjämställdhet inom den offentliga förvaltningen (yrk.13).Folkpartiet tar upp den bristande jämställdheten inäringslivet i motion A241. Enligt EU-statistik ärbara av toppcheferna i kvinnor, vilketär betydligt mindre än i t.ex. ochFrankrike. Få kvinnor i näringslivets maktpositionerinnebär sämre villkor för kvinnor och är också etthot mot svensk konkurrenskraft. Eftersomnäringslivet och fackförbunden inte lyckats lösadetta dilemma är det att använda politiken. Nyastrukturer behövs för att utveckla det svenskanäringslivet. Det krävs en aktiv opinionsbildningkring vikten av mångfald inom ledarskapskulturen.Partiet vill ha ett utökat samarbete med börsbolagenoch andra berörda för att finna lösningar påproblemet men också för att öka medvetenheten hosallmänheten om situationen (yrk. 11).Jämställdhet är en fråga om demokrati, sägerKristdemokraterna i motion A242. Kvinnor och mänskall ha samma rättigheter och möjligheter attpåverka och delta i samhällsutvecklingen. Därför ärdet viktigt att män och kvinnor finns representeradei någorlunda lika delar i alla beslutandeförsamlingar. Även om har världens mestjämställda parlament är männen fortfarande i klarmajoritet i många beslutande församlingar. Denpolitiska ledningen måste vara ett föredöme, vilketgör det extra viktigt att regeringen själv uppfyllermålen. Enligt brister det bl.a. ifråga om utnämningen av myndighetschefer ochambassadörer. Även hänvisar tillden nyssnämnda . Regeringen bör få iuppdrag att kartlägga vilka faktorer som hämmarkvinnor att ta på sig ledningsansvar (yrk. 2).I motion A365 Kvinnors arbetsmarknad hänvisarVänsterpartiet till från 1998som beskrivs som en enorm kunskapskälla. För attjämställdhetsarbetet skall gå framåt är detavgörande att de berörda utgår från denna kunskap.Regeringen bör med den samlade kunskapen iutredningen som bakgrund skapa en kommunikationsplanför spridning av kunskap om kvinnors och mänstillgång till ekonomisk makt och resurser (yrk. 1delvis).I en enskild motion, A215 av ochAnn-Kristine (båda s), betonas vikten avatt det finns en stark arbetsrättslagstiftning somslår fast kvinnors och mäns lika värde och rätt tilllika villkor och behandling på arbetsmarknaden (yrk.1). Eftersom den könsuppdelade arbetsmarknaden är anledning till löneskillnaderna mellan kvinnoroch män är det angeläget att bryta denkönssegregerade arbetsmarknaden (yrk. 2).Utskottets ställningstagandeDet övergripande målet för jämställdhetspolitiken äratt kvinnor och män skall ha samma möjligheter,rättigheter och skyldigheter inom livets allaområden. Det förutsätter en jämn fördelning av maktoch inflytande, samma möjligheter till ekonomisktoberoende, lika villkor i fråga om företagande,arbete, arbetsvillkor och utvecklingsmöjligheter iarbetet. En stark arbetsrättslig lagstiftning ärnödvändig. Målet innebär också tillgång tillutbildning och möjligheter till utveckling avpersonliga ambitioner, intressen och talanger, ettdelat ansvar för hem och barn och frihet frånkönsrelaterat våld. Ett jämställdhetsperspektivskall genomsyra alla delar av politiken. Insatserkan krävas på en rad samhällsområden.Sverige har nått långt på jämställdhetsområdetjämfört med många andra länder. Kvinnorna har en godrepresentation i politiska beslutande organ.Kvinnornas andel i arbetskraften är nästan lika storsom männens. Arbetslösheten är lägre bland kvinnorän bland män. Kvinnor har i genomsnitt längreutbildning. Men trots många framsteg återstår mycketatt göra inom alla politikområden innan de uppsattamålen har nåtts.Utskottet utgår från att det finns en bredpolitisk samstämmighet om målet att kvinnor och mänskall ha samma möjligheter, rättigheter ochskyldigheter. Utskottet utgår också från att detfinns en bred enighet om att bådeattitydförändringar och goda exempel behövs för attåstadkomma full jämställdhet.Det vänder sig mot är att jämställdhetenbart skulle vara en fråga om fördelning av maktoch resurser och att kvinnan skulle vara underordnadmannen. Kvinnan får enligt inte ses somett offer som behöver statens beskydd.Utskottet anser inte heller att kvinnan skallbeskrivas som ett offer, men en korrektverklighetsbeskrivning som stöds av forskningenvisar att det fortfarande finns strukturer isamhället och i arbetslivet som ger kvinnor sämrebetalt, sämre utvecklingsmöjligheter och mindre maktatt påverka i jämförelse med män. Man kan intebetrakta könsdiskriminering som ett problem somenbart drabbar individer. För att finna effektivametoder att undanröja hindren för jämställdhet måsteman ha kunskap om att sambandet mellan kön ochundervärdering ibland medför att grupper snarare änindivider är drabbade. Jämställdhetspolitikenhandlar i stor utsträckning om att finna verktygenoch metoderna för att ändra på dessa strukturer.Moderaterna vänder sig också mot kvotering sommetod i jämställdhetsarbetet och mot det sombeskrivs som matematisk omfördelning. Om dennainställning skall förstås så att partiet generelltär emot möjligheten att i jämställdhetssyfte geföreträde till en person av underrepresenterat könkan utskottet bara konstatera att man därmed integodkänner de principer som både den svenskagrundlagen och jämställdhetslagstiftningen bygger påoch som också under vissa förutsättningar ärgodtagna i EG-rätten. Man kan också fråga sig omModeraterna är emot att det uppställs mål ipolitiken t.ex. om andelen kvinnliga ledamöter istatliga myndighetsstyrelser och emot de metoder somtillämpas för att nå dessa mål. - Utskottetåterkommer till frågan om s.k. positiv särbehandlingi avsnittet Lagen om åtgärder mot etniskdiskriminering i arbetslivet.Utskottet håller med motionärerna om att det krävsytterligare ansträngningar för att förbättrajämställdheten i statsförvaltningen. Detsamma gällerkvinnors inflytande i näringslivet. De synpunkterfrån FN som nämns i några av motionerna har lämnatsav den kommitté som verkar enligt konventionen motkvinnodiskriminering (CEDAW, Convention on theElimination of All forms of Discrimination AgainstWomen) som berörs i inledningsavsnittet. Enligtkonventionen skall medlemsstaterna vart fjärde årrapportera om vilka nationella åtgärder som görs föratt främja jämställdhet och förhindra diskrimineringav kvinnor. Sedan presenterat de fjärde ochfemte rapporterna inför kommittén utfärdadekommittén ett antal skriftligakommentarer med rekommendationer om vilka insatseroch åtgärder som behövde göras. fick berömför de framsteg som gjorts och görs för att främjajämställdheten. På en del punkter var kommittén dockbekymrad, och dit hörde den lågakvinnorepresentationen framför allt i den privatasektorn och särskilt i beslutsfattande positioner.Kommittén påpekade också att kvinnorepresentationenfortsätter att vara låg i de centrala statligastyrelserna och i de statligt ägda bolagen. Detsammagällde representationen i vissa andra typer avbeslutsorgan.Utskottet kan också hålla med motionärerna om attregeringen och statsförvaltningen måste vara godaföredömen i jämställdhetsarbetet. Det är självklartatt regeringen har en viktig roll somopinionsbildare. Med anledning av det som sägs om enalltför låg representation i de statliga styrelsernafinns det dock skäl att hänvisa till de siffror somredovisats ovan. Som framgår av redovisningen ärregeringen på väg att nå det uppsatta målet om 50 %.Vid utgången av 2001 var andelen kvinnor i destatliga lekmannastyrelserna 47 %.En bakgrund till den allt högre andelen kvinnor ärde rutiner som tillämpas vid utnämningar. Kravställs på att två namnförslag ges vid allanomineringar, en kvinna och en man. Statistikenvisar också att en allt större del avmyndighetscheferna är kvinnor.