bet · GQ01SFU10 · 2003-05-20 00:00:00 — Det är ju egentligen ett lagbrottatt någon bryter benet på jobbet, men inte om detsker i slalombacken. Det är svårt att tänka sig enlagstiftning där. Det skiljer alltså i åtgärderna pålång sikt. När det däremot gäller rehabilitering ochåtergång i arbetet handlar det om samma åtgärderalldeles oavsett vad som hände.Jag tror och det är en av slutsatserna fråntrepartssamtalen att en av nyckelpunkterna är attden enskilde inte skiljs från arbetsplatsen för enlängre tid. Därför är det viktigt att så många sommöjligt är kvar i arbete åtminstone till , ochdå behöver man stärka incitamenten för det. Det ärmånga gånger besvärligt för en arbetsgivare attordna ett sådant arbete, och därför behöverincitamenten för att ordna detta stärkas.Det var anledningen till att jag lade fram ettförslag som innebär att arbetsgivaren står för 25 %av sjuklönekostnaden, men enbart vidheltidssjukskrivning. Vid deltidssjukskrivning tarförsäkringen hela kostnaden. Detta skulle stärkaincitamenten för arbetsgivarna att skapa möjlighetertill deltidsarbete under en sjukskrivningsperiod.Bo Könberg (): Herr ordförande! Det var närmastmed anledning av den fråga som ställde som jag begärde ordet. Hon undradeom det fanns någon forskning eller något materialmed information om effekterna i samband medfinansiell samordning av olika slag. att utvärderingen av Socsam, som gjordes förett par år sedan, pekade på att man hade lyckatshjälpa människor att komma till ochfå kontakt. Även jag läser delar av studien ungefärså.Det finns också en utvärdering av den finansiellasamordningen mellan landsting och försäkringskassorsom och gjordevåren 1997. Den slutade på en besparing på bortemot10 % som redovisades, och tittar man någotår senare kommer man väl upp i ännu högre tal.Det är möjligt att inte betraktarutvärderingen från verkets sida som forskning, menjag skulle vilja höra hennes kommentarer tillresultatet. Om man får resultat i storleksordningen10 % av sjukskrivningskostnaderna är detnaturligtvis inte fråga om några småsummor.Anna : Det är riktigt att den utvärderingenvisade på det. Den är faktiskt inte likaforskningsmässig och det är inte så konstigt, fördet är svårt att göra den typen av utvärderingar.Det som man möjligen kan tro om den är att denspeglade ganska mycket av projekteffekt plus att denär väldigt svår att generalisera utifrån. Menutvärderingen visade att den samverkan som manbedrev i den pilotverksamheten hade effekter på deflesta av fallen.Varför är vissa i arbete och andra inte?Eva Vingård: Det är trevligt att få avsluta det här på ett litepositivt sätt. sade tidigare att vi ärlutheraner i och att det är därför som vigår till arbetet. Det låter lite negativt. Jag troratt det finns mer positiva faktorer som gör att vigår till arbetet. Min förre chef säga att det ibland är roligare att gå tillarbetet än att ha roligt. Och så är det nog förväldigt många människor.Det kommer snart en utredning från Socialstyrelsenom utmattningssyndrom. Där sätter man upp dessapunkter som visar varför vi arbetar: arbetetstrukturerar tiden, arbetet skapar mening för oss,arbetet ger oss status och identitet samt arbetetuppmuntrar till aktivitet och kreativitet. (Bild 31) För att klara detta måste man hanågonting som vi kallar för arbetshälsa. Den härbilden sammanfattar det som vi har talat om i dag.Arbetshälsa innebär att vi har en hälsa som gör attvi kan arbeta till , och vi har litekraft och ork kvar efter detta.Vi befinner oss i ett ramverk sombestår av samhällets regler och normer, sjukvård ochrehabilitering, folkhälsoarbetet sådant som ni kanpåverka genom politiska beslut.Sedan finns det en gungbräda i mitten därindividens fysiska och mentala kapacitet finns påena sidan. Den påverkas av mycket, av ålder, kön,vad vi har ärvt, livsstil, utbildning och tidigareerfarenheter. Dessa kan stärka eller minska vårfysiska och mentala förmåga. På andra sidan har vide fysiska och psykosociala kraven från arbetet. Deberor på arbetsmiljön, arbetsorganisationen och hurarbetsmarknaden ser ut. Helst ska vi väga tyngstsjälva så att vi kan stå emot krav från arbetet.Till vår hjälp eller till vår stjälp har vi detsom illustreras med dessa småbollar. Det kan varavänner och familj, dagis och skola, snälla och dummamänniskor. Dessa bollar kan rulla åt olika håll. Dekan stärka oss eller minska våra krafter.Detta är det komplicerade systemet illustrerat meden förenklad bild där man kan sätta in åtgärder påväldigt många olika ställen för att förbättraarbetshälsan och på så sätt minska till exempelsjukfrånvaron.Lösningen på sjukskrivningsgåtan, som vi hardiskuterat mycket, är komplex och mångfasetterad ochger därmed också en öppning för väldigt många olikaförebyggande strategier.Jag jobbar för tillfället på institutetmed ett projekt som heter hållbararbetshälsa i kommuner och landsting, och det ärmycket spännande att få arbeta med detta just idenna sektor.Vi har tagit fram en modell en longitudinellstudie där vi försöker att ta hänsyn till allafaktorer för det förebyggande arbetet. Jag hopparöver den första punkten som tar attdiskutera. Men under punkt 2 säger vi att man medrelevanta och anpassade instrument ska ta reda påhur det står till. Sedan ska man återföra deninformationen till de anställda och till de berörda.Då ger man möjlighet för dessa grupper att hittaförbättrings- och förändringsområden. Man tar tillvara den gemensamma kraft som finns, antingen åt ettnegativt eller ett positivt håll, och försöker attvända den åt ett positivt håll. följer manupp och utvärderar det hela.Det diskuteras mycket om goda exempel. Regeringenanordnade en konferens som visade påen massa goda exempel. Jag tror inte på det. De godaexemplen är specifika för varje arbetsplats. Varjearbetsplats eller arbetsgrupp måste själva kommafram till hur man ska göra. Det finns ingen blåkopiasom kan föras över på någon annan.I ingår sex kommuner och fyralandsting. Vi följer bland annat alla som blirsjukskrivna minst , och man har försökt attjobba enligt den här modellen. Det har handlat omolika åtgärder, från att införa friskvård påarbetstid till att förändra arbetstidsscheman. Viföljer alltså de nya 28-dagarsfallen. På det sättetkan man se tillflödet av nya personer som blirlångtidssjukskrivna, och det är tillflödet som manvill minska och komma åt. (Bild 33) Den här bilden visar olika siffror. Deröda staplarna visar siffror och de blåstaplarna visar siffror . Tillflödet av denya 28-dagarsfallen har minskat på nästan allaställen. I mina ljusa stunder hoppas jag att det harlite med projektet att göra, att man låter människorjobba på det här sättet.Eftersom vi diskuterar om friskvård har någonbetydelse kan jag berätta att man inomsocialtjänsten i diskuterade vad man skullegöra. Där införde man ett mycket intensivtfriskvårdsprogram, och det är ett av de ställen därsiffrorna har sjunkit mest. Det ska bli väldigtspännande att fortsätta med den utvärderingen.Andelen nya 28-dagarsfall har minskat med 24 %mellan 2001 och 2002. (Bild 32) När det gäller faktorer i arbetslivet,arbetsförhållanden, som grund för en god arbetshälsahar jag gjort en 10-i-topp-lista. Jag vet att jagnågon gång har träffat en del av er tidigare, och dålanserade jag en 5-i-topp-lista, men har jagblivit lite mer avancerad så nu har det blivit en10-i-topp-lista.Det är de två första sakerna som jag tror ärviktigast, bra ledning och inflytande ochdelaktighet för de anställda. Andra viktiga faktorerär goda fysiska förhållanden och bra ergonomi. Detär också viktigt med välavvägda krav, en rimligarbetsbelastning, stimulans i arbetet, möjlighetertill kompetensutveckling även efter det att man harfyllt det är väldigt ovanligt , att man kankänna arbetsglädje och att man får belöning både iform av uppmuntran och i form av lön.De flesta av dessa saker kostar inte så mycket,utan det är mer en fråga om en viljeinriktning attändra på förhållandena. Det går också åt kraft, meni reda pengar kostar det inte så hemskt mycket.Det var den förebyggande sidan för att få en godarbetshälsa. Sedan är det också intressant hur viska få personer tillbaka till jobbet. Ett av vårauppdrag i Ha kul-projektet är att hjälpa till med enförbättrad rehabilitering på det sätt som om.Vi har sett tre saker som är viktiga. Tidigupptäckt är väldigt viktigt. På arbetsplatsen vetman ju vem det är som sviktar, men man gör kanskeinte någonting åt det eftersom det inte finns någonstruktur för detta. Men det är viktigt att ta tag iproblemet, och det gör vi inom det här projektet omnågon sviktar på en arbetsplats.Sedan är det naturligtvis bra med en godrehabilitering, att man får en bra sådan, attsamverkanssamtal kommer till stånd osv. Det ska vararegel att så sker.Det allra viktigaste är att man har möjlighet attkomma tillbaka till samma eller till en annanarbetsplats. Där har vi sett att vi kunde jobba medettan och tvåan, men det gav inte riktigt den effektsom vi ville ha. Därför har vi försökt att jobbaockså med trean: att man ska ha dialogutbildning påarbetsplatserna för att se hur man gör när människorsviktar, hur man tar hand om dem och hur manförbereder sig för att de ska kunna komma tillbaka.Vi har den arbetskraft vi har. Vi kan bara tittaoss omkring i salen här. Jag roade mig med att tittapå ledamöterna i socialförsäkringsutskottet. Det äralltså 4 av 17 ledamöter som är . Niandra som är här som experter ser inte så hemsktmycket yngre ut, och jag vet ju hur gammal jag självär. Vi finns och vi kommer att finnas ett tag till,så det är kanske lika bra att ta hand om oss.Jag har tagit med mig ett citat från som jagbrukar använda:Enbent man riderDöv man går vallEnögd man duger till drabbningBlott lik gagnar föga till.Birgitta (): Dessa olika punkter bordevara självklarheter på varje arbetsplats. Hur kommerni att jobba för att nå ut till fler med detta? Harman sett någon skillnad när det gäller svenskamänniskor och invandrade människor i ? Finnsdet någon forskning om eller jämförelser mellanmänniskor som är födda i och människor somhar invandrat hit?Eva Vingård: Vi har ännu inte gjort några sådanajämförelser. Vi täcker hela från tillLund, men vi har ganska få med invandrarbakgrund ivårt material, så jag är inte säker på att vi kommeratt kunna se några skillnader, tyvärr. Det hadevarit intressant.Det sätt som vi för ut detta är genom vår hemsidawww.personskade-prevention.nu där det här projektetbeskrivs och vad vi har kommit fram till samt en delav de projekt som tog upp, dels inom privatsektor, dels inom i Västernorrland.Sedan finns också de stora AFA-programmen som byggerpå våra erfarenheter.Jag är ute och missionerarom det här budskapet. Det finns ett stort intressehos kommuner och landsting att ta till sig dennakunskap och att göra någonting. Jag är faktisktganska hoppfull i det avseendet. Det finns en kraft.Kerstin-Maria (): Jag ska ställa en kortfråga. Jag tror på goda exempel. Du sade faktisktmot dig själv när du visade på goda exempel. Godaexempel är det som är verklighet i stället för baravackra ord. Du nämnde ordetpersonalskadeprevention det är ett svårt ord. Menjag skulle vilja höra: Varför tror du inte på godaexempel?Eva Vingård: Jag tror på goda exempel, men man kanaldrig överföra en verklighet från en arbetsplatstill en annan. Jag tror på bra ledning, det tror jagbehövs överallt. Men hur man når fram till en braledning kan se olika ut på olika ställen. Det finnsnågonting lite inlåsande i att någon ställer sig uppoch berättar precis hur man gjorde. Men man kan integöra riktigt likadant på andra ställen eftersom detkanske inte ser likadant ut.Jag tror att det är viktigt att de som ärinblandade i det hela känner en delaktighet iprocessen, att man inte kommer utifrån som en expertoch lyfter in ett gott exempel som alla ska inrättasig efter. Detta måste gå med det som kallasempowerment. Personerna på de olika arbetsplatsernamåste jobba igenom detta. Annars blir det inte bra.Kenth : Synnerligen kort:Arbetsmiljöverket har en föreskrift med rubrikenSystematiskt arbetsmiljöarbete, och det innebär justatt fånga in det som pratade om. Man ska ha enprocess på den enskilda arbetsplatsen och ta tillvara den kunskap som finns där och formaarbetsförhållandena utifrån denna.Lennart Klockare (s): Det var intressant att ta delav forskning och undersökningar. Jag kommerfrån en av kommunerna så jag har fått lite kännedomockså den vägen.Du talar om att det är en viljeinriktning attåstadkomma någonting på arbetsplatsen och att det ärviktigt med en god ledning. Jag ska inte ställafrågan till dig, utan jag ska ställa den tillarbetsgivarsidan. Ledningens roll, den anställdesinflytande och möjligheten till ansvar ochbefogenheter är ju avgörande. Det ökar dessutom trivseln.Då ställer jag mig frågan: Hur ser man på detta frånarbetsgivarna? Är detta någonting som man är bereddatt släppa på, att göra rundare organisationer ochse till att de anställda trivs och får inflytande?Vad säger man från de privata arbetsgivarna? Ochkanske någon från kan säga vad man har förambitioner när det gäller att förändraledningsrollen och öka de anställdas inflytande.Boel Callermo: Vi delar uppfattningen att ledarskapoch arbetsplatsutveckling är en av nyckelfrågornaför att man ska komma till rätta med ohälsan. Detgäller både det politiska ledarskapet ochledarskapet i den operativa verksamheten. Det är ettav de områden där vi och våra medlemmar, kommuneroch landsting, lägger ned mycket utvecklingsarbete.Ett annat område som vi ser som nyckelområde ärjust en utveckling av rehabiliteringen. Det handlarom att få till stånd bättre rutiner än och omatt utveckla metoderna i synnerhet när det gäller destressrelaterade tillstånden. Man måste ocksåutveckla samspelet mellan de olikarehabiliteringsaktörerna.Ytterligare ett område har tagits upp här, och detär detta med att ha koll på läget, att ha kunskap omhälsoutvecklingen i den egna organisationen och omsjukfrånvaron, hur den utvecklas och hur den tar siguttryck. Det tror vi också är ett betydelsefulltområde.Vi lägger ned mycket arbete på dessa tre områden,och vi upplever att det finns en stor oro och ettstort engagemang ute i kommunerna . Vi tyckerinte att vi kan visa resultat från alla deutvecklingsarbeten som vi ser, men det är många somvisar att vi är på rätt väg, och vi tror att sektornarbetar på rätt områden i dag.Lena : Vi jobbar väldigt mycket medden här frågan på , ochvi ser att sjukfrånvaron är mindre i de små än i destörre företagen. I genomsnitt stiger sjukfrånvaronmed antalet anställda. Sjukfrånvaron är i genomsnitt2 % av det totala antalet anställda i de småföretagen med en till fyra anställda, jämfört med endubbelt så hög andel eller mer i större företag, ioffentlig sektor, kommuner och landsting.Detta är väldigt intressant. Vad handlar det om?Vi har tittat på goda exempel och intervjuatföretagare om hur man jobbar med det här. Allajobbar på sitt sätt, och det är förstås viktigt hittar det sätt som passar företaget.Men det är också vissa frågor som återkommer. Jagtycker att det finns en lyhördhet hos de ledare somvi har fått beskrivna som goda exempel. De har enförmåga att kommunicera. Vad är det då som påverkardetta? När man tittar på statistiken kan man se atti de små företagen har kraven på de anställda inteökat lika mycket som i de större företagen. Detfinns också andra faktorer såsom god kontakt medchefer, med arbetskamrater och så vidare. Detta kanvi se kvalitativt och tror oss också kunna se detkvantitativt så småningom.Det handlar om att bli sedd. Om det finns ettansikte bakom varje person ser man också hur mycketvarje person orkar och klarar av. Det handlar ocksåom grupptillhörighet, känslan i gruppen och såvidare. Det finns nog väldigt mycket att göra på dethär området, och det är intressant att titta på hurman jobbar med detta, men man kan säkert jobbamycket mera. Det är också uppmuntrande att se attdet finns företag som är oerhört duktiga.Alf Eckerhall: Jag kan inte annat än instämma i Evastio punkter och även i det som . Jag har ingen avvikande uppfattning där. Detär viktigt att det finns en god ledning. Det visarkanske inte minst resultatet i de mindre företagen,som säger. Där är det påfallande låga siffrorjämfört med övriga sektorer. Men jämfört med hur detvar har det ju skett en ökning därockså. Nivån är dock inte så hög som den var19881990, men det är också andra faktorer somspelar in och det är ju därför vi är här.Vi var här också och talade om dehär frågorna. Det betänkande som ni då skrev på överhundra sidor ledde tyvärr inte till någonting. Heladen katalog av förslag som räknades upp därslaktades. finns en del punkter med, och dettycker jag är bra. Fast de kunde ha tagits upp redandå.Sten Tolgfors (m): Varför är vissa i arbete ochandra inte? Det är rubriken på det sista avsnittethär.Den samlande sjukskrivningen ochförtidspensioneringen har också blivit till en arenaför utanförskap dit man externaliserar kostnader förandra problem i samhället. När vården inte fungeraroch köerna är långa blir man sjukskriven. Det finnsarbetsmarknadsproblem som också hamnar i den härdelen. Vi talade tidigare om att livet i övrigt kanta sig sådana uttryck att man inte riktigt orkar medoch så blir man sjukskriven.Här är några konkreta exempel som jag har stöttpå:Tusen ungdomar per årskull förtidspensioneras från16 års ålder och framåt. Barn med funktionshindersom saknar gymnasieskolemöjligheter blirförtidspensionärer som de avlutargrundskolan. Många funktionshindrade vuxna som villarbeta möter ibland stort motstånd inom systemet. Dehar bokstavligen gråtande berättat om sinlivssituation därför att de inte vill hamna ipermanent utanförskap och inte vill bliförtidspensionärer. De får då systemen emot sig.Konflikter på jobbet kan leda till att man löserdem genom sjukskrivning. Det finns ett sambandmellan arbetsmarknadens utveckling och hur antaletsjukskrivningar utvecklas, både regionalt och övertid. Bristande rörlighet på arbetsmarknaden kanockså vara en orsak.Många flyttas genom system. Det är säkert ingenslump att de som närmar sig slutet i a-kassan äröverrepresenterade när det gäller sjukskrivningar.Ska man ha ett perspektiv som biter påsjukskrivningar måste man se att det handlar både omohälsoproblem och de kan bero på familj, övrigtliv och arbetsplats och om att vi har allvarligasystembrister i , och därför har kostnadernahamnat här.Jag tog upp detta med anledning av frågan varförvissa är i arbete och andra inte.Ordföranden: Jag tolkar det som att detta inte varnågon fråga till någon särskild utan ett påpekande.Då är vi klara med denna utfrågning. Jag ska barakort säga att jag tackar för ert deltagande. Det harvarit komplexa frågor och svar. Det här är ettgemensamt ansvar som vi alla har både somföreträdare för verk, myndigheter och organisationeroch som individer för att kunna vända de senasteårens utveckling.Bland oss politiker i har vi iblandolika uppfattningar om vilka lösningar som skaanvändas. Men för att ändå betona att vi ibland kanvara eniga om saker vill jag ge möjligheten till attavsluta denna dag till utskottets vice ordförandeSven Brus.Sven : Vi från utskottet vill säga tack till deinbjudna inledarna. Tack också alla övriga deltagaresom har speglat frågans bredd, olika myndigheter ochorganisationer. Tack utskottets ledamöter ochdeltagare från övriga utskott. Vi tackar ocksåutskottets kansli för arrangemangen kring dennahearing och våra stenografer som till eftervärldenhar bevarat varje klokt ord som här har yttrats.Vi har ökat vår kunskap påområdet, det är jag alldeles övertygad om. Men vihar också konstaterat att vi behöver mer kunskap.För att lära oss mer och för att öka vår kunskapbehövs den här typen av mötesplatser. Många av osshar träffats i det här ärendet ett antal gånger, ochvi kommer säkerligen att mötas igen för attdiskutera dessa frågor innan vi har nått målet, attpressa tillbaka ohälsan till en nivå som liggerbetydligt under dagens nivå.Ett nyckelord den här förmiddagen har varit ordetlivspusslet. Precis som ordföranden sade kan vi halite olika uppfattningar från olika politiskautgångspunkter om hur detta pussel ska läggas och omhur vi ska komma till rätta med problemet, men jagtror att vi är helt överens om att ohälsan beror påatt människor inte får sitt livspussel att gå ihop.Nu får vi fortsätta att lägga pusslet, dels medtanke på statsbudgetens utgiftstak, dels framförallt för människornas skull. Lycka till med det!Tack för !Bild 1 och 2Bild 3 och 4Bild 5 och 6Bild 7 och 8Bild 9 och 10Bild 11 och 12Bild 13 och 14Bild 15 och 16Bild 17 och 18Bild 19 och 20Bild 21 och 22Bild 23 och 24Bild 25 och 26Bild 27 och 28Bild 29 och 30Bild 31 och 32Bild 33