bet · GR01SOU1 · 2003-11-25 00:00:00 — Dessa människor måste bli identifierade,sedda och stöttas av psykiatrin och sjukvården påett mycket bättre och flexiblare sätt än i dag.Flera undersökningar visar att primärvården harsvårt att upptäcka patienter med depressionsproblem.Vi vill därför erinra om att vår politik skullestärka psykiatrins roll inom primärvården genom enökad specialistmedverkan.Föreningen hjälplinjens verksamhetbestår i att anonymt på jourtelefon ge stödsamtaloch rådgivning till människor i akut psykisk krisoch deras närstående. Nationella hjälplinjensverksamhet bedrivs nu i projektform med ekonomisktstöd från Allmänna arvsfonden t.o.m. augusti 2004.Innan projekttiden löper ut måstefinansieringsfrågan lösas. Enligt vår mening börHjälplinjen ses som en del av det förebyggandearbetet inom psykiatrin som regeringen nu avser attsatsa på.Vad vi nu anfört bör som sin mening geregeringen till känna.4. Psykiatri (punkt 12)av och (bådafp).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 12 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservation 4. bifallerdärmed motionerna 2003/04:So370, 2003/04: So502yrkandena 3, 4, 6-9, 11-14 och 17 och 2003/04:Ub398yrkande 11 samt avslår motionerna 2002/03:So322,2002/03:So342, 2002/03:So483, 2002/03:So507 yrkande3, 2003/04:Ju292 yrkande 3, 2003/04:Ju449 yrkande 3,2003/04:So211 yrkandena 1-3, 2003/04:So226,2003/04:So262, 2003/04: So307 yrkandena 2 och 3,2003/04:So312 yrkande 2, 2003/04:So325,2003/04:So335, 2003/04:So342 yrkandena 2-4 och 6-9,2003/04:So356, 2003/04:So394 yrkandena 6 och 7,2003/04:So395 yrkande 9, 2003/04:So407 yrkande 2,2003/04:So412 yrkande 1, 2003/04:So415 yrkandena 1,3, 4, 6-9, 11, 13 och 14, 2003/04:So434,2003/04:So438 yrkandena 1 och 2, 2003/04: So517,2003/04:So527, 2003/04:So528, 2003/04:So542,2003/04:So547, 2003/04:So551, 2003/04:So555,2003/04:So558, 2003/04:So560, 2003/04: So570 yrkande1, 2003/04:So574 yrkandena 1-14, 16 och 17,2003/04:So592 yrkandena 1, 2, 4, 5, 7-10 och 12,2003/04:So594, 2003/04:So601, 2003/04: So637yrkandena 6, 7, 9, 10 och 12-16, 2003/04:So643yrkande 1 och 2003/04:Ub271 yrkande 2.StällningstagandeSåsom nämnts ovan vill vi anvisa 500 miljoner kronorunder ett nytt anslag (13:12) för att möjliggöra enkvalitetshöjning inom den psykiatriska vården, bl.a.genom att bygga ut antalet vårdplatser. Den andrastora förändring vi förespråkar handlar om att ökamöjligheterna att använda tvångsmedel inom denpsykiatriska vården. Möjligheterna till tvångsmomenti den öppna vården bör bli större än i den nugällande lagen (1991:1128) om psykiatrisktvångsvård. En patient som bedöms lida av enallvarlig psykisk störning, men som kan få sittvårdbehov tillgodosett utan att vara inlagd påvårdinrättning, skall kunna vårdas i öppen vård medvissa förhållningsorder. Dessa kan gälla vård ochbehandling, boende, sysselsättning, förbud mot attanvända berusningsmedel m.m. Beslut om öppen vårdmed särskilda villkor skall fattas av domstol. Omdomstolen bedömer att den öppna vården inte fyllersin funktion, antingen för att villkoren inteuppfylls eller för att sluten vård är nödvändig avandra skäl, skall patienten överföras till slutentvångsvård. Vi anser att regeringen bör återkommamed förslag till sådan lagändring. Vid tvångsvård ärdet för övrigt viktigt att patienten snabbt ochoavsett sin egen vilja får tillgång till enstödperson, som i samråd med anhöriga kan förapatientens talan.Ansvaret för tillsynen över vårdhemmen är delatmellan länsstyrelserna och Socialstyrelsensregionala tillsynsenheter. Enligt vår mening behövsen översyn av hur tillsynen över enskilda vårdhemkan samordnas och skärpas.Reformen med personliga ombud har visat sig fåmycket positivt resultat för den enskilde. Vi anserdock att det är viktigt att även utredamöjligheterna att garantera de personliga ombudensfristående ställning.När det gäller den rättspsykiatriska vården krävsorganisatoriska och ekonomiska förändringar sominnebär att staten tar ett större ansvar för vårdenoch att resurserna för denna fördelas annorlunda äni dag. tränger den rättspsykiatriska vården utannan sluten psykiatrisk vård i landstingen. Avbesparingsskäl kan också rättspsykiatrins patienterblandas med övriga på avdelningarna, något som kanvara farligt och uppfattas som obehagligt av bådepatienter och anhöriga. Vi anser därför att statenbör ta på sig ansvaret för finansieringen av denrättspsykiatriska vården.Vi vill också särskilt framhålla vikten av attuppmärksamma problemen inom barn- ochungdomspsykiatrin. har antalethjälpsökande till landets barn- ochungdomspsykiatriska mottagningar fördubblats. Delånga väntetiderna, ibland upp till , innebäratt bl.a. inte lever upp tillbarnkonventionens krav på nödvändig sjuk- ochhälsovård för alla barn. Att behöva vänta upp för att få stöd och hjälp vid psykisk ohälsaär ohållbart. Vi anser det nödvändigt att vidtaåtgärder för att minska patientköerna till barn- ochungdomspsykiatrin.Enligt vår mening bör få i uppdragatt möjligt utarbeta nationella riktlinjerför de områden inom psykiatrin som är i mest akutbehov av översyn, förslagsvis psykoser, alkohol- ochnarkotikamissbruk samt kriterier för utskrivningfrån tvångsvård. bör också få iuppdrag att följa upp riktlinjerna med systematiskaoch övergripande tillsynsprojekt där samtligatillsynsenheter besöker ett stort antal vårdenheteroch kan driva på att riktlinjerna används iverksamheterna.Det finns nu en möjlighet för kommuner ochlandsting att bilda gemensamma nämnder med gemensamfinansiering. Vi vill påpeka att samarbete i dennaform kan vara till stor nytta, särskilt vad gällerpsykiskt sjuka med både sociala, somatiska ochfysiska problem.Patienter med kombinerade problem med bådemissbruk och psykisk störning faller mycket oftamellan stolarna. Vi anser därför att varjesjukvårdshuvudman i samarbete med berörda kommunerbör se till att det finns specialiserad vård ochomsorg för patienter med dessa kombinerade problem.Samarbetet kan med fördel organiseras med gemensammanämnder. Detta bör särskilt beaktas vidförhandlingar med om särskildastöd.Vi anser det betydelsefullt att kontinuerligtutveckla nya, öppna och samhällsnära vårdformer.Boendestödjare, eller ambulerande team, är viktigaför att människor med psykiska problem skall klaraav sitt boende och känna trygghet. Teamet ger vidhembesök olika former av stöd och hjälp samt kanhjälpa till att kontakta den psykiatriska vården.Denna service måste finnas dygnet runt.När en patient skrivs ut från en sluten avdelningmåste sjukvårdshuvudmannen säkerställa att kommunenär redo att ta hand om de uppgifter som den ansvararför, t.ex. boende, försörjning och sysselsättning.Vi förordar ett system där patienten får etttrygghetskvitto, som fungerar som ett bevis på attkommunen har åtagit sig att övergången från slutentill öppen vård skall fungera så smidigt sommöjligt.Vi anser det också viktigt att en fastläkarkontakt, företrädesvis en husläkare, samordnarde medicinska insatser som görs. Husläkaren kan geden funktionshindrade en helhetsbild när flera olikavårdgivare är inblandade och kan se till att denfunktionshindrade är överens med vårdgivarna omvilka vårdinsatser som skall användas.Dödligheten i självmord är större bland människorsom slutenvårdats för psykiatrisk sjukdom än ibefolkningen i övrigt. Risken för att begå självmordär störst direkt efter en utskrivning. Landstingenmåste därför utarbeta rutiner för en tät kontaktmellan sjukvård och patient tiden närmast efterutskrivning. Vi vill också betona vikten avinformation och fortbildning när det gäller denationella riktlinjerna för självmordsprevention.Även i detta sammanhang bör på ettmer kraftfullt sätt använda sig av sinatillsynsbefogenheter.Mot bakgrund av de positiva erfarenheter somhittills gjorts av att i primärvården inrymmapsykosocial kompetens anser vi att dehusläkarmottagningar som ännu inte har dennakompetens måste tillföras sådan. Det är ocksåviktigt att primärvården har ett gott samarbete medpsykiatrin, som kan bistå med konsultation ochutbildning. Vi vill också påtala vikten av attvårdpersonal i öppenvården, inklusive MVC och BVC,har den kunskap som krävs för att känna igen ochbehandla depression. Det är också angeläget attvårdpersonalen inom psykiatrin och primärvården ärväl förtrogen med de psykiska problem som kan varasärskilt förekommande i en del invandrargrupper.Kunskap om följdverkningar av tortyr är särskiltviktig.Sjukvårdsupplysningen saknar ofta kompetens ochmöjlighet att svara på frågor kring t.ex.antidepressiva mediciner eller att ge akuta råd tillanhöriga som inte vet hur de skall hantera en svårsituation. Vi anser det därför viktigt att arbetafram förslag till åtgärder i syfte att görarådgivning kring psykiatri mer lättillgänglig.Vad vi nu anfört bör som sin mening geregeringen till känna.5. Psykiatri (punkt 12)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 12borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservation 5. bifallerdärmed motionerna 2002/03:So507 yrkande 3,2003/04:So335, 2003/04:So370, 2003/04:So407 yrkande2, 2003/04:So574 yrkande 2, 2003/04:So592 yrkandena1, 2, 4, 5, 7-10 och 12 och 2003/04: So643 yrkande 1samt avslår motionerna 2002/03:So322, 2002/03:So342,2002/03:So483, 2003/04:Ju292 yrkande 3,2003/04:Ju449 yrkande 3, 2003/04:So211 yrkandena1-3, 2003/04:So226, 2003/04:So262, 2003/04: So307yrkandena 2 och 3, 2003/04:So312 yrkande 2,2003/04:So325, 2003/04:So342 yrkandena 2-4 och 6-9,2003/04:So356, 2003/04:So394 yrkandena 6 och 7,2003/04:So395 yrkande 9, 2003/04:So412 yrkande 1,2003/04:So415 yrkandena 1, 3, 4, 6-9, 11, 13 och 14,2003/04:So434, 2003/04:So438 yrkandena 1 och 2,2003/04: So502 yrkandena 3, 4, 6-9, 11-14 och 17,2003/04:So517, 2003/04:So527, 2003/04:So528,2003/04:So542, 2003/04:So547, 2003/04:So551,2003/04:So555, 2003/04:So558, 2003/04: So560,2003/04:So570 yrkande 1, 2003/04:So574 yrkandena 1,3-14, 16 och 17, 2003/04:So594, 2003/04:So601,2003/04:So637 yrkandena 6, 7, 9, 10 och 12-16,2003/04:Ub271 yrkande 2 och 2003/04:Ub398 yrkande11.StällningstagandeRegeringen har tillsatt en nationellpsykiatrisamordnare. anser dockinte att en till knutensamordnare kommer att lösa regeringenshandlingsförlamning på området. Det krävs en meroberoende granskare som vågar föreslå nödvändigaförändringar. Vi anser att tiden nu är mogen för enöversyn av hela den psykiatriska vårdensgrundläggande organisation. Det dubblahuvudmannaskapet för den psykiatriska vården harinte fungerat. En centralisering av hela psykiatrineller delar av psykiatrin bör därför övervägas.Utredningen bör även överväga hur individuellasamverkansformer kan se ut för socialtjänst,missbruksvård och psykiatrisk vård. Samverkan vidpsykiskt sjukas och funktionshindrades vård ochomsorg styrs av komplicerad lagstiftning.Oklarheterna består bl.a. i att det är svårt attavgöra vad som är psykiatrisk behandling och vad somär social omsorg när det gäller insatser tillpersoner med psykiskt funktionshinder. Även dennafråga bör därför bli föremål för översyn.Det finns vidare skäl att se över hur slutenvårdenorganiseras. Mycket talar för att slutenvård bästbedrivs i lokala kris- och behandlingscentrum.Mindre enheter som behandlar patienter med liknandebehov kan utveckla en bättre kompetens.Enligt min mening bör det övervägas någon form avtvång i öppenvården. Jag anser vidare att reglernaför vårdintyg bör ses över. En rimlig ordning börvara att om vårdintyg utfärdas ska patientenobserveras under innaninstitutionsvården kan avslutas. ignorerarslutenvården ibland vårdintyget och patienten blirutan nödvändig hjälp, främst beroende på bristen påvårdplatser.När det gäller situationen för barn och ungdomarmed psykiska problem bör ett folkhälsoperspektivanläggas och de förebyggande insatserna ges en högprioritet. Generella insatser som når alla barn ochungdomar är ur ett folkhälsoperspektiv mer effektivaän riktade insatser till små specifika grupper. har antalet hjälpsökande till landets barn-och ungdomspsykiatriska mottagningar fördubblats. Delånga väntetiderna, ibland upp till , innebäratt bl.a. inte lever upp tillbarnkonventionens krav på nödvändig sjuk- ochhälsovård för alla barn. Att behöva vänta upp för att få stöd och hjälp vid psykisk ohälsaär ohållbart. Jag anser det nödvändigt att vidtaåtgärder för att minska patientköerna till barn- ochungdomspsykiatrin. Vidare måste enligt min meningåldersgränsen för förflyttning till vuxenpsykiatrinvara flexibel, förslagsvis mellan 18 och 25 år.Enligt min mening måste politiska beslutsfattarebörja kräva behandlingsresultat inom psykiatrin.Evidensbaserade behandlingar krävs inom densomatiska vården. Det finns ingen anledning attställa lägre krav på psykiatrin, vare sig det gällermedicinsk behandling eller psykologiska metoder. Jagvill också betona att uppföljningen ochutvärderingen av den psykiatriska vården måste blibetydligt bättre. Bland annat finns det på ansvarigamyndigheter stora brister när det gäller att följaoch rapportera om brottsrelevant individorienteradforskning. Tillgänglig statistik är bristfällig bådevad gäller kvalitet och innehåll.Bristen på psykiatriker och annan vårdpersonal ärstor. Jag vill därför betona vikten av att särskildautbildningssatsningar görs för att locka flernyutexaminerade läkare att välja psykiatri somspecialitet. Utbildningssatsningar behövs även inomgrundutbildningen så att kompetent hjälp kanerbjudas i närsjukvården.Personer med s.k. dubbeldiagnos hamnar ofta mellantvå stolar. Jag anser det viktigt att psykiskohälsa och missbruksproblem behandlas ochatt vård och behandling blir mer lättillgänglig förpersoner med dubbeldiagnos. Dessutom krävs en bättreresurssamordning för att den hjälp som finns skallbli mer effektiv. Det bör klargöras vem som bäransvaret eller tydliggöras att det finns ettgemensamt ansvar mellan huvudmännen.Vad jag nu anfört bör som sin mening geregeringen till känna.6. Psykiatri (punkt 12)av och (båda v).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 12 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservation 6. bifallerdärmed motion 2003/04:So394 yrkande 7 samt avslårmotionerna 2002/03:So322, 2002/03:So342,2002/03:So483, 2002/03:So507 yrkande 3,2003/04:Ju292 yrkande 3, 2003/04:Ju449 yrkande 3,2003/04:So211 yrkandena 1-3, 2003/04:So226,2003/04:So262, 2003/04: So307 yrkandena 2 och 3,2003/04:So312 yrkande 2, 2003/04:So325,2003/04:So335, 2003/04:So342 yrkandena 2-4 och 6-9,2003/04:So356, 2003/04:So370, 2003/04:So394 yrkande6, 2003/04:So395 yrkande 9, 2003/04:So407 yrkande 2,2003/04:So412 yrkande 1, 2003/04:So415 yrkandena 1,3, 4, 6-9, 11, 13 och 14, 2003/04:So434,2003/04:So438 yrkandena 1 och 2, 2003/04:So502yrkandena 3, 4, 6-9, 11-14 och 17, 2003/04:So517,2003/04:So527, 2003/04:So528, 2003/04:So542,2003/04: So547, 2003/04: So551, 2003/04:So555,2003/04:So558, 2003/04:So560, 2003/04:So570 yrkande1, 2003/04:So574 yrkandena 1-14, 16 och 17,2003/04:So592 yrkandena 1, 2, 4, 5, 7-10 och 12,2003/04:So594, 2003/04:So601, 2003/04:So637yrkandena 6, 7, 9, 10 och 12-16, 2003/04:So643yrkande 1, 2003/04:Ub271 yrkande 2 och 2003/04:Ub398yrkande 11.StällningstagandeVi ser positivt på den nationellapsykiatrisamordnaren och dennes mycket omfattandeoch breda direktiv. Vi anser dock att det även ärnödvändigt att utarbeta en nationell handlingsplanför psykiatrin. Regeringen bör återkommatill med förslag till en sådanhandlingsplan. Vad vi nu anfört bör somsin mening ge regeringen till känna.7. Psykiatri (punkt 12)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 12borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservation 7. bifallerdärmed motionerna 2003/04:So370 och 2003/04:So637yrkandena 6, 7, 9, 10 och 12-16 samt avslårmotionerna 2002/03:So322, 2002/03:So342,2002/03:So483, 2002/03:So507 yrkande 3,2003/04:Ju292 yrkande 3, 2003/04:Ju449 yrkande 3,2003/04:So211 yrkandena 1-3, 2003/04:So226,2003/04:So262, 2003/04:So307 yrkandena 2 och 3,2003/04:So312 yrkande 2, 2003/04:So325,2003/04:So335, 2003/04:So342 yrkandena 2-4 och 6-9,2003/04:So356, 2003/04:So394 yrkandena 6 och 7,2003/04:So395 yrkande 9, 2003/04:So407 yrkande 2,2003/04:So412 yrkande 1, 2003/04:So415 yrkandena 1,3, 4, 6-9, 11, 13 och 14, 2003/04:So434,2003/04:So438 yrkandena 1 och 2, 2003/04:So502yrkandena 3, 4, 6-9, 11-14 och 17, 2003/04:So517,2003/04:So527, 2003/04:So528, 2003/04:So542,2003/04:So547, 2003/04:So551, 2003/04:So555,2003/04:So558, 2003/04: So560, 2003/04:So570 yrkande1, 2003/04:So574 yrkandena 1-14, 16 och 17,2003/04:So592 yrkandena 1, 2, 4, 5, 7-10 och 12,2003/04:So594, 2003/04:So601, 2003/04:So643 yrkande1, 2003/04:Ub271 yrkande 2 och 2003/04:Ub398 yrkande11.StällningstagandeRegeringens beslut att utse en särskildpsykiatrisamordnare är inte tillräckligt för attåstadkomma nödvändiga förändringar inom vården avoch omsorgen om personer med psykiska sjukdomareller psykiska funktionshinder.Försvarsuppgörelsen 1998 mellan ochregeringen möjliggjorde en resursförstärkning avvården och omsorgen i kommuner och landsting.Villkoren för denna förstärkning preciserades isamarbetsavtal med ochLandstingsförbundet på grundval av den nationellahandlingsplan för utveckling av hälso- ochsjukvården som antogs 2000. I handlingsplanen lyftespsykiatrin upp som ett av fyra prioriterade områden.Kommuner och landsting lever emellertid ofta inteupp till sin del av avtalet, delvis därför attregeringen omöjliggjort en långsiktig ekonomiskplanering genom ofinansierade reformer. Avtalet harsåledes inte fullföljts fullt ut. Enligt min meningmåste regeringen ta sitt ansvar för att dettaåtgärdas.Enligt min mening bör ge regeringen iuppdrag att återkomma med förslag om förbättrademöjligheter till s.k. mellantvång. Mellantvånginnebär att en patient efter utskrivning fråntvångsvård kan åläggas villkor, t.ex. om behandlingoch medicinering, och att om villkoren inte följskan han eller hon tvångsomhändertas på nytt.Det är viktigt att psykiatrins förmåga att bedömarisken för utåtriktat våld förstärks ochsystematiseras så att det i högre utsträckning kanligga till grund för tvångsomhändertagande avpotentiellt farliga personer. Riktlinjer börutvecklas för hur en sådan bedömning skall gå tilloch vilka kriterier som skall uppfyllas för att etttvångsomhändertagande skall vara motiverat. Förövrigt anser jag att anhörigas situation ochskyddsbehov måste ges större uppmärksamhet både iform av stöd och vid bedömningen av omtvångsomhändertagande bör ske.Ny lagstiftning ger kommuner och landstingförbättrade möjligheter att bilda gemensamma nämnderför att skapa sammanhängande vårdkedjor inom framförallt vården av äldre. Jag vill betona att dennamöjlighet också bör utnyttjas för att förstärkasamordningen kring psykiskt sjuka så attutskrivningsklara patienter möts av adekvatainsatser från t.ex. sida.I arbetet med att förebygga våldsbrott ochrehabilitera unga personer med allvarliga psykiskaoch sociala problem anser jag att det vore önskvärtmed en bredare modell för samverkan. I samarbetetskulle förutom även barn- ochungdomspsykiatrin, beroendevården, allmänpsykiatrin,rättspsykiatrin och frivilligorganisationer kunnaingå. Enligt min mening bör lagstiftningen ses överså att såväl de gemensamma nämnderna som finansiellsamordning skall kunna genomföras medrättspsykiatrin som en deltagare.Jag anser vidare att regeringen bör återkomma tillriksdagen med förslag till ett statligt program föratt stimulera kommuners och landstingsverksamhetsutveckling när det gäller rehabiliteringav och omsorg om socialt utslagna. Olika modellerför vårdkedjor vid behandling av psykiskt sjuka ochdrog- och alkoholberoende bör prövas. Det är ocksåönskvärt med fler försök med s.k. trappstegsboendeoch liknande modeller.Sparkrav och platsbrist kan ha bidragit till attpsykiatrin i alltför hög grad dragits med i strävanatt förkorta vårdtiderna. Det förefaller som attpatienter skrivs ut för . Jag anser atten tydligare definition av begreppetutskrivningsklar bör göras för psykiatrin.När det gäller rättspsykiatrisk vård vill jagframhålla vikten av att permissionsförfaranden,behandlingstider och utskrivningar avpassas med denförsiktighet som allmänhetens säkerhetsbehov kräver.Slutligen vill jag framföra att det är nödvändigtatt vidta åtgärder för att minska patientköerna tillbarn- och ungdomspsykiatrin. har antalethjälpsökande till landets barn- ochungdomspsykiatriska mottagningar fördubblats. Delånga väntetiderna, ibland upp till , innebäratt bl.a. inte lever upp tillbarnkonventionens krav på nödvändig sjuk- ochhälsovård för alla barn. Att behöva vänta upp för att få stöd och hjälp vid psykisk ohälsaär ohållbart.Vad jag nu anfört bör som sin mening geregeringen till känna.8. Psykiatri (punkt 12)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 12borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som anförs i reservation 8. bifallerdärmed motionerna 2003/04:So394 yrkande 7,2003/04:So412 yrkande 1, 2003/04:So574 yrkandena1-14, 16 och 17 och 2003/04:Ub271 yrkande 2 samtavslår motionerna 2002/03:So322, 2002/03:So342,2002/03:So483, 2002/03:So507 yrkande 3,2003/04:Ju292 yrkande 3, 2003/04:Ju449 yrkande 3,2003/04:So211 yrkandena 1-3, 2003/04:So226,2003/04:So262, 2003/04:So307 yrkandena 2 och 3,2003/04: So312 yrkande 2, 2003/04:So325,2003/04:So335, 2003/04:So342 yrkandena 2-4 och 6-9,2003/04:So356, 2003/04:So370, 2003/04:So394 yrkande6, 2003/04:So395 yrkande 9, 2003/04:So407 yrkande 2,2003/04:So415 yrkandena 1, 3, 4, 6-9, 11, 13 och 14,2003/04:So434, 2003/04:So438 yrkandena 1 och 2,2003/04:So502 yrkandena 3, 4, 6-9, 11-14 och 17,2003/04:So517, 2003/04:So527, 2003/04:So528,2003/04:So542, 2003/04:So547, 2003/04: So551,2003/04:So555, 2003/04:So558, 2003/04:So560,2003/04:So570 yrkande 1, 2003/04:So592 yrkandena 1,2, 4, 5, 7-10 och 12, 2003/04:So594, 2003/04:So601,2003/04:So637 yrkandena 6, 7, 9, 10 och 12-16,2003/04: So643 yrkande 1 och 2003/04:Ub398 yrkande11.StällningstagandeRegeringens beslut att utse en nationellpsykiatrisamordnare är ett välbehövligt initiativ.Nedan framförs några infallsvinklar och förslag somjag tror är nödvändiga för en förändring i rättriktning.För det första anser jag att det bör utarbetas ennationell handlingsplan för psykiatrin och attregeringen bör återkomma med ett sådant förslag tillriksdagen.Det är svårt att få akut psykisk hjälp. Pågrund av platsbrist och en allmänt restriktivhållning försöker man till varje pris undvika eninskrivning. Jag anser att vi måste ha ett systemdär man i princip inte säger nej alls och att enplan bör göras för ett mer konsumenttillväntförhållningssätt. En annan viktig princip är att denenskilde inte får drabbas när olika huvudmän äroense om vem som är ansvarig. Personen i fråga måstefå hjälp vid den enhet där hon eller han själv villinleda sin vård och så får fördelningen av kostnaderske mellan huvudmännen i efterhand. Ett sådantsystem bör utredas.När det gäller barn- och ungdomspsykiatrin måstedet finnas tillräckligt med platser inom både öppenoch sluten vård så att långa köer kan undvikas. Jutidigare barn kan få hjälp med psykisk problematik,desto bättre. Vidare måste enligt min meningåldersgränsen för förflyttning till vuxenpsykiatrinvara flexibel, förslagsvis , föratt förhindra onödiga avbrott och förflyttningar ikänsliga perioder.Vuxenpsykiatrin anmäler sällan till socialtjänstenvid misstanke om att barn riskerar att fara illa.För att finna vägar förbi de samarbetssvårighetersom verkar råda mellan vuxenpsykiatrin,barnpsykiatrin och börSocialstyrelsen få i uppdrag att utveckla metoderför samarbetsformer.Utvecklingen har gått mot att det är svårare ochsvårare att få terapi eller stödsamtal när man mårpsykiskt dåligt. Vi i vill haett system där det inte skall kosta mer att gå tillläkaren för en psykisk åkomma än en fysisk.