bet · GQ01BoU1 · 2003-01-01 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2002/03:Bo290 yrkande 1, 2002/03:N266 yrkande 1 och 2002/03:N397 yrkande 1 samt avslår motionerna 2002/03:Bo235 yrkande 1, 2002/03:Bo236 yrkande 1, 2002/03:Bo238 yrkandena 1----4, 2002/03:Bo267 yrkandena 1-5, 19 och 31, 2002/03:Bo300 och 2002/03:N305 yrkande 2. Den svenska bostadspolitiken fungerar inte. Exemplen på detta är många. Det råder stor bostadsbrist i storstäderna och på andra tillväxtorter. finns det i andra delar av landet ett bostadsöverskott som man försöker åtgärda genom att riva bostäder. Även om ordet kris är starkt finns det inget annat sätt att beskriva situationen på. Det är inte heller en kris som beror på enstaka oförklarliga misstag eller yttre händelser, utan den är resultatet av en socialistisk bostadspolitik som grundlagts . Bostadspolitiken har under en rad av år varit spelplatsen för särintressen och missriktade politiska ambitioner. Det har lett till en bostadsmarknad som präglas av centralplanering, förmynderi och subventioner. Bostadssektorn har i den svenska marknadsekonomin blivit en planekonomisk frizon som utmärks av köer, krångel, svarta affärer, en bostadsproduktion som inte svarar mot efterfrågan, ineffektivitet, höga kostnader och missnöjda konsumenter. Det är mot den beskrivna bakgrunden nu hög tid att lägga om bostadspolitiken i liberal riktning. Ett reformprogram för en ny bostadspolitik som sätter den enskilda människan i centrum måste därför genomföras. Det innebär en politik som ger den enskilda människan makt över sin egen situation och som låter den enskildes önskemål och förutsättningar vara styrande för boendet. De grundläggande inslagen i detta reformprogram för en liberal bostadspolitik skall vara större utrymme för privat ägande, färre krångliga regleringar, ökad konkurrens, tydligare marknadsmekanismer och lägre beskattning. Det mest framträdande problemet på dagens bostadsmarknad är att det byggs för lite och att omflyttningen är för låg. För att få till stånd ett ökat bostadsbyggande och därmed också en ökad rörlighet måste det skapas långsiktigt goda och förutsägbara spelregler. De mer eller mindre kortsiktiga bidrag som införts måste därför avvecklas. Vi har också i vårt budgetförslag fört fram förslag om att de senaste bidragen i denna flora, investeringsbidragen för studentbostäder, s.k. ekologiskt byggande respektive till hyresbostäder, skall avvecklas. Det är inte snedvridande subventioner som skapar en bostadsmarknad i balans utan hållbara regelverk och inte minst ett rättvist skattesystem. Sammanfattningsvis bör enligt vår mening insatser göras för att sänka beskattningen på byggande och boende bl.a. genom en successiv avveckling av fastighetsskatten, få till stånd ett ökat ny- och ombyggande genom avreglering och förenklingar i regelsystemen, förbättra konkurrensen i byggsektorn genom att underlätta för fler företag att etablera sig inom bygg- och byggmaterialsektorn, bryta de kommunala bostadsföretagens dominans och skapa nya former för ägande och förvaltning av dessa företag samt erbjuda de boende i kommunala företag att friköpa sina lägenheter, motverka segregationen genom att ett varierande utbud av upplåtelseformer kan erbjudas i alla bostadsområden, införa ägarlägenheter i enlighet med den beställning som gjort hos regeringen, öka konsumtionsutrymmet för barnfamiljer och studenter så att färre blir beroende av bostadsbidrag och hamnar i fattigdomsfällan, införa en friare hyressättning i nyproduktionen, öka de boendes inflytande över såväl bostaden som det egna bostadsområdet, reformera skatteutjämningssystemet så att det inte missgynnar tillväxtorter. De genomgripande reformer vi nu förordar löser en rad av dagens bostadspolitiska problem. Rörlighet på bostadsmarknaden skulle öka, med ett bättre utnyttjande av det befintliga bostadsbeståndet som följd. Byggande, ägande och förvaltning av bostäder skulle underlättas, vilket självfallet leder till ett större utbud av bostäder av olika storlek och i olika upplåtelseformer. Pålagorna på boendet skulle minska och konsumtionsutrymmet för hushållen skulle öka, vilket i sin tur skulle ge möjlighet för de allra flesta att efterfråga en bostad som svarar mot deras behov. Vad vi nu med anslutning till partimotion Bo290 yrkande 1 samt motionerna N266 (fp) yrkande 1 och N397 (fp) yrkande 1 anfört om utformningen av bostadspolitiken bör som sin mening tillkännage för regeringen. Övriga motionsyrkanden avstyrks. Bostadspolitikens utformning (punkt 4, motiveringen) (kd) av (). Regeringens bostadspolitik har misslyckats. Bevisen för detta är otaliga. som det råder bostadsbrist i 116 kommuner rivs det bostäder i andra kommuner. Bostadsbyggandet ligger fortfarande på en historiskt sett mycket låg nivå. Trots detta fortsätter regeringen sin politik med högt skattetryck, detaljregleringar och andra snedvridande ingrepp på bostadsmarknaden. Det är mot den nu skisserade bakgrunden hög tid att lägga grunden för en bostadspolitik med långsiktigt stabila spelregler som ger förutsättningar för ökat byggande och ett billigare boende. Utgångspunkten för denna politik skall vara allas rätt till en ändamålsenlig bostad till rimlig kostnad. måste bostadspolitiken formas utifrån den enskildes ansvar, möjligheter och skyldigheter. Det innebär att den enskildes rätt till ägande måste tillgodoses parallellt med att samhället garanterar en solidarisk bostadspolitik där även den som inte är köpstark har rätt till ett gott och tryggt boende. Den politik som formar detta goda boende kan sammanfattas enligt följande: Nyproducerade lägenheter undantas från bruksvärdesreglerna under en karenstid under vilken hyran inte kan höjas eller prövas. Bruksvärdessystemets ursprungliga principer återupprättas. Kommunernas självbestämmande över bostadspolitiken stärks. Möjligheten till tredimensionell fastighetsbildning och ägarlägenheter införs. Barnfamiljernas bostadsbidrag förstärks. Planprocessen förenklas bl.a. genom att antalet överklagandeinstanser minskas. får bättre medel att bekämpa oetiskt agerande i byggsektorn. Möjlighet införs att ställa enskilda personer till ansvar vid kartellsamarbete. Kommunerna får möjlighet att införa en avgift baserad på kommunens självkostnader om maximalt för småhus och maximalt per lägenhet och år. Skatten sänks på byggande av flerbostadshus motsvarande halva momskostnaden. Skatten sänks vid uthyrning av del av bostad. Genom de insatser som jag nu föreslår skapas förutsättningar för en bostadsproduktion som bättre svarar mot de verkliga behov som finns. Detta bör också komma till uttryck i den kvantitativa målsättningen för bostadsbyggandets omfattning. Den målsättning som regeringen för fram bör därför revideras. I stället för regeringens mål att bygga 30 000 lägenheter bör ambitionen vara att det skall byggas 40 000-50 000 nya lägenheter . Den nu förordade inriktningen av bostadspolitiken låter sig i väsentliga delar inte förenas med förslagen i de nu behandlade motionerna, varför de avstyrks. Bostadspolitikens utformning (punkt 4) (v) av () och (). Vi anser att utskottets förslag under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2002/03:Bo236 yrkande 1 samt avslår motionerna 2002/03:Bo235 yrkande 1, 2002/03:Bo238 yrkandena 1----4, 2002/03:Bo267 yrkandena 1-5, 19 och 31, 2002/03:Bo290 yrkande 1, 2002/03:Bo300, 2002/03:N266 yrkande 1, 2002/03:N305 yrkande 2 och 2002/03:N397 yrkande 1. Det finns ett stort behov av en samlad syn på bostadspolitiken för att skapa en ekologisk och socialt hållbar utveckling. Bostäder måste därför ses som viktiga ur två aspekter dels som en del i vår infrastruktur, jämställd med järnvägar och vägar, dels som en rättighet för alla till ett eget hem. För att våra bostäder skall kunna fylla dessa två funktioner fordras en rad åtgärder som inte bara är av bostadspolitisk natur utan som också avser flera andra politikområden. Det finns en tendens att betrakta bostadsfrågorna som isolerade från andra samhällsområden. Så är naturligtvis inte fallet. För att bostaden skall bli en social rättighet måste alla samhällssektorer involveras i arbetet för att nå dit. Den allt större bostadsbristen i våra storstadsområden och i andra expansiva orter hämmar tillväxten. Bristen på bostäder leder till svårigheter för den som får ett arbete på någon av dessa orter och därför vill flytta dit. I de flesta fall är bristorterna också universitets- och högskoleorter, vilket gör det svårt för studerande att kunna genomföra sin utbildning. En oundviklig följd blir också att antalet personer utan egen bostad ökar. Alltfler tvingas till andrahandsboende och andra tillfälliga lösningar. Till en del kan dagens problem enligt vår mening lösas genom bättre kommunikationer, bättre planering och en genomtänkt lokalisering av utbildningsplatser för högre studier. För att dessa åtgärder skall få avsedd effekt fordras att de ingår i en samlad strategi. Det kräver i sin tur en samplanering som omfattar alla berörda politikområden och en nationell plan för hur bostadsbyggandet bör utvecklas på regional och nationell nivå. Ansvaret för bostadsförsörjningen på lokal nivå skall dock fortfarande ligga på kommunerna. Det är alltså inte fråga om att på något sätt minska det kommunala ansvaret. Samplaneringen och de nationella målen syftar i stället till att ge kommunerna en vidare ram för sitt agerande. Målet med den samplanering vi nu förordar är att öka tillgången på goda bostäder. Ett nytillskott av ny- och ombyggda bostäder är dock inte tillräckligt i sig. Det fordras också att det är fråga om bostäder med boendekostnader som de boende kan betala. Boendekostnaderna påverkas av en rad faktorer med många intressenter inblandade: stat och kommun, fastighetsägare och boendeorganisationer, byggherrar och byggentreprenörer samt byggbranschens olika sektorsorgan. Alla påverkar boendekostnaderna genom sitt agerande och agerar utifrån sina egna förutsättningar. Den uttalade målsättningen, inte minst från ansvarig ministers sida, är att boendekostnaden som andel av disponibel inkomst skall pressas ned. Staten har från sin sida medverkat till att fastighetsbeskattningen och förmögenhetsbeskattningen minskar. Detta leder förhoppningsvis till minskade boendekostnader. De vidtagna åtgärderna för att minska boendekostnaderna är dock inte tillräckliga. Regeringen bör därför tillsätta en boendekostnadskommission där alla berörda parter ingår. Kommissionen skall ha till uppgift dels att enas om åtgärder som leder till sänkta boendekostnader, dels att granska de olika intressenternas påverkan på utvecklingen av boendekostnaderna. Vad vi nu med anslutning till förslagen i partimotion Bo236 yrkande 1 anfört om utformningen av bostadspolitiken bör tillkännage för regeringen som sin mening. Övriga motionsyrkanden avstyrks. Bostadspolitikens utformning (punkt 4) (c) av (). Jag anser att utskottets förslag under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2002/03:Bo267 yrkandena 1-5, 19 och 31 samt avslår motionerna 2002/03:Bo235 yrkande 1, 2002/03: Bo236 yrkande 1, 2002/03:Bo238 yrkandena 1----4, 2002/03: Bo290 yrkande 1, 2002/03:Bo300, 2002/03:N266 yrkande 1, 2002/03: N305 yrkande 2 och 2002/03:N397 yrkande 1. Bostadspolitik och samhällsplanering har sin grund direkt i människors vardag. Det är fråga om sådant som möjligheten att hitta en bostad då man skall flytta hemifrån eller arbeta på annan ort, upplevelsen av segregation och utanförskap eller känslan av trygghet eller otrygghet i bostadsområdet. Bostadsfrågorna är helt enkelt så viktiga att medborgarnas trygghet och tillit till samhället äventyras om politikerna inte tar sin del av ansvaret. Det är dagens bostadssituation ett tydligt exempel på. Regeringens bostadspolitik har lett till både bostadsbrist och bostadsöverskott beroende på var man befinner sig i landet. Orsakerna till detta är främst den obalans som råder mellan vilka beslut som fattas på nationell nivå och vilka beslut som fattas på lokal nivå. Vad som fordras är en hållbar bostadspolitik som kan möta människors behov och de skilda förutsättningar som råder i olika delar av landet. Det som skall genomsyra bostadspolitiken är en decentralisering av ansvaret för bostadspolitik och samhällsplanering. De principer som bör vägleda denna politik är följande: Människan och miljön skall stå i centrum. Boendepolitiken skall vara lokalt utformad. Demokrati skall vara utgångspunkten i boende och planering. Valfrihet och mångfald skall prägla politiken. Neutralitet skall råda mellan olika boendeformer. Insatserna skall inte leda till en ny subventionspolitik. Tillgängligheten skall öka i hela samhället. Trygga boendemiljöer skall skapas. En bra boendemiljö skall vara målet för planering och byggande. Reglerna för planering och byggande skall förenklas. De främsta problemen som måste lösas är bostadsbristen och bostadsöverskottet. Åtgärder som då måste till är bl.a. slopad skatt på hyreshus, bättre konkurrens på byggmarknaden, ett reformerat bruksvärdessystem och ett permanentat investeringsbidrag för byggande av studentbostäder. måste kommunikationerna i storstadsområdena förbättras och den akuta situationen för bostadslösa lösas. Vidare måste svarthandeln med lägenhetskontrakt stoppas samt ockerpriser vid andrahandsuthyrning motverkas. Bostadsöverskottet kan tas till vara genom att tillväxten och livskraften i hela landet stimuleras. Det leder till minskad utflyttning och därmed minskat bostadsöverskott. måste kommunerna själva ges frihet att hantera obeståndet, utan hindrande regler från staten. Om statligt stöd behöver utgå till kommuner med bostadsöverskott måste därför utgångspunkten vara att besluten om användningen av stödet fattas på lokal nivå. Vid sidan av bostadsbyggandet måste befintliga bostadsområden utvecklas och förändras. Det måste även till en genomtänkt samhällsplanering så att nya bostadsområden ger den mångfald i boendeformer och ägarformer som ett livskraftigt samhälle behöver. I planeringen måste brukarna leda besluten och brottsförebyggande aspekter beaktas. Kvinnors, barns och ungdomars erfarenheter måste tas till vara på ett helt annat sätt än . Grupper som funktionshindrade och äldre måste kunna påverka planeringen. Det måste slutligen tydliggöras att god planering är en del i strävandena att motverka segregation och underlätta integration. För att minska boendekostnaderna och göra det möjligt för fler att bo kvar i eller att köpa ett småhus är det viktigt att sänka fastighetsskatten. måste taxeringssystemet reformeras. Genom att minska beskattningen av boendet åstadkoms lägre boendekostnader liksom neutralitet mellan olika boendeformer. Slutligen måste kretsloppsanpassning och miljö ges ett större utrymme i planeringen av vårt boende. Ett nationellt handlingsprogram för kretsloppsanpassat byggande måste upprättas och det nationella miljöarbete utifrån intensifieras. För att motverka de ökande allergierna måste även ett nationellt handlingsprogram som avser boende och hälsa arbetas fram. Vad jag nu med anslutning till partimotion Bo267 yrkandena 1-5, 19 och 31 anfört om bostadspoltikens utformning bör tillkännage för regeringen som sin mening. Övriga motionsyrkanden avstyrks. Bostadsbyggandets omfattning (punkt 6) (v) av () och (). Vi anser att utskottets förslag under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2002/03:Bo236 yrkande 5. Det står klart att bostadsbyggandet måste öka. En stor del av de problem som finns på bostadsmarknaden har sin grund i bristen på bostäder till överkomliga hyror som också vanliga hushåll har råd med. Inte minst har detta drabbat dem som är nytillkomna på bostadsmarknaden. Det som byggs är i betydande omfattning nyproducerade bostadsrätter och villor, dvs. bostäder som bara kan efterfrågas av ett fåtal. En effekt av detta blir att räntebidragen till största delen går till de redan välbeställda. I budgetpropositionen redovisar regeringen sin målsättning för bostadsbyggandet för . Som vi framhåller i vår partimotion Bo236 (v) ligger regeringens ambitioner på en alldeles för låg nivå. Bostadsbyggandet måste enligt vår mening få minst den omfattning som vi redovisar i motionen, dvs. minst 120 000 lägenheter under den närmaste mandatperioden och minst 40 000 lägenheter . Av dessa skall hälften vara hyresrätter. Dessutom bör minst 30 000 större ombyggnader göras . Först med ett bostadsbyggande av denna omfattning skulle vi nå upp till vad som motsvarar en genomsnittlig nivå historiskt sett. Vad vi nu med anslutning till partimotion Bo236 yrkande 5 anfört om bostadsbyggandets omfattning bör tillkännage för regeringen som sin mening. Bygg- och boendekostnaderna (punkt 7) (fp, kd) av (), () och (). Vi anser att utskottets förslag under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2002/03:Bo216 yrkande 7 och 2002/03:Bo291 yrkande 11 samt avslår motionerna 2002/03:Bo236 yrkande 3, 2002/03:Bo267 yrkandena 7, 10 och 11 samt 2002/03:Bo269 yrkandena 1 och 3. Ett av de största hindren mot ett ökat bostadsbyggande är de höga byggkostnaderna. Ända har byggkostnaderna stigit snabbare än konsumentprisindex. Det är en utveckling som enligt vår mening inte kan fortgå. Den uppåtgående prisspiralen måste nu brytas och vändas i kostnadsminskningar. Det bör ske bl.a. genom följande åtgärder. Den förhärskande oligopolstrukturen inom byggsektorn måste stävjas. Det bör bl.a. ske genom att får en tydligare uppgift än i att ägna kostnaderna i byggandet extra uppmärksamhet. För att verket skall kunna fullgöra denna uppgift på bästa sätt måste det tillföras ytterligare resurser. Det kan ske genom att det till knutna Byggkostnadsforum, med delvis motsvarande uppgifter, avvecklas och resurserna tillförs . Andra viktiga inslag i strävandena att minska byggkostnaderna är att stärka konkurrensen. Det bör därför bli lättare för utländska företag att verka på den svenska marknaden. måste hinder mot produktivitetsutveckling i form av ålderdomliga, detaljreglerande kollektivavtal ersättas av mera tidsenliga avtal. Även det omfattande bruket av svart arbetskraft måste stävjas. Bättre och hårdare kontroller måste därför till. Möjligheterna att ingripa mot prisdrivande karteller måste förbättras genom en kriminalisering av karteller. Målet med de nu skisserade åtgärderna för en förbättrad konkurrens är naturligtvis att i slutändan också sänka boendekostnaderna. Dessa kostnader är dock inte enbart avhängiga byggkostnaderna, utan även tillgången på mark till rimliga priser är en viktig faktor. Det måste därför vara ett kommunalt ansvar att med god framförhållning tillhandhålla mark till marknadsmässigt rimligt pris för bostadsbyggande. Vad vi nu med anslutning till motionerna Bo291 (kd) yrkande 11 och B216 (kd) yrkande 7 anfört om åtgärder för att sänka bygg- och boendekostnaderna bör som sin mening tillkännage för regeringen. I den mån övriga motionsyrkanden inte kan anses tillgodosedda med det anförda avstyrks de. Bygg- och boendekostnaderna (punkt 7, motiveringen) (m) av de (), () och (). Det finns enligt vår mening anledning att på alla sätt verka för att byggkostnaderna och därmed också boendekostnaderna kan sänkas. Vad som erfordras är dock inte i första hand åtgärder av det slag som föreslås i de nu aktuella motionerna. Grundläggande är i stället utformningen av bostadspolitiken. Ett genomförande av det bostadspolitiska program som vi lagt fram i motion Bo238 (m) ger förutsättningar för ett byggande och boende som svarar mot de behov och önskemål som finns hos hushållen. Förutom bostadspolitiken måste även skattepolitiken reformeras. Ett totalt sett kraftigt sänkt skattetryck på byggande och boende är därför en ofrånkomlig åtgärd för minskade kostnader. Avgörande är vidare att bygg- och bostadsmarknaden ges möjlighet att utvecklas genom en friare konkurrens. Det är alltså inte fråga om att genom statliga insatser skapa någon ny myndighet eller tillsätta en utredning eller att inrätta en kommission. Det handlar inte heller om att genom olika former av investeringsbidrag och subventioner söka styra förutsättningarna på byggmarknaden. Vad som krävs är i stället en avreglering och förenkling så att inte konkurrensen sätts ur spel av de statliga regelverken. Det är givetvis angeläget att med stöd av en effektiv konkurrenslagstiftning bevaka att marknadens regler inte sätts ur spel. Med det nu anförda avstyrks samtliga nu aktuella motionsyrkanden. Bygg- och boendekostnaderna (punkt 7) (v) av () och (). Vi anser att utskottets förslag under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2002/03:Bo236 yrkande 3 samt avslår motionerna 2002/03:Bo216 yrkande 7, 2002/03:Bo267 yrkandena 7, 10 och 11, 2002/03:Bo269 yrkandena 1 och 3 samt 2002/03:Bo291 yrkande 11. Boendekostnaderna påverkas av en rad faktorer, som i sin tur är avhängiga ett flertal intressenter. De intressenter det är fråga om är stat, kommun, fastighetsägare, boendeorganisationer, byggherrar, byggentreprenörer och byggbranschens sektorsorgan. De medverkar alla i olika grad och på olika sätt till det som blir den slutliga boendekostnaden. För att råda bot på dagens alltför höga boendekostnader måste de alla bidra till att pressa ned kostnaderna. Målet måste vara att få till stånd en real kostnadssänkning. Boendekostnadernas andel av den disponibla inkomsten måste därför minska. Staten har för sin del medverkat till att fastighetsskatten och förmögenhetsbeskattningen har minskat. Även om detta kan förväntas leda till minskade boendekostnader är det inte tillräckligt. I syfte att granska orsakerna till dagens kostnadsläge och för att enas om åtgärder bör därför en särskild boendekostnadskommission tillsättas. I kommissionen skall ingå representanter för samtliga intressenter. Utgångspunkten för arbetet skall vara dels att granska de olika intressenternas påverkan på utvecklingen av boendekostnaderna, dels att enas om vilka åtgärder som bör vidtas. Eftersom det brådskar med att komma till rätta med de höga boendekostnaderna bör regeringen skyndsamt se till att den av oss föreslagna boendekostnadskommissionen tillsätts så att överenskomna åtgärder kan sättas in . Vad vi nu med anslutning till motion Bo236 (v) yrkande 3 förordat om att inrätta en boendekostnadskommission för att komma till rätta med bygg- och boendekostnaderna bör tillkännage för regeringen som sin mening. Övriga motionsyrkanden avstyrks. Bygg- och boendekostnaderna (punkt 7) (c) av (). Jag anser att utskottets förslag under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2002/03:Bo267 yrkandena 7, 10 och 11 samt avslår motionerna 2002/03:Bo216 yrkande 7, 2002/03:Bo236 yrkande 3, 2002/03:Bo269 yrkandena 1 och 3 samt 2002/03:Bo291 yrkande 11. Kostnaderna för byggande och boende har ökat kraftigt under en lång rad av år. Som en följd av detta har också bostadsbyggandet minskat. De bakomliggande orsakerna till detta är flera. En viktig anledning till de höga kostnaderna och till att det byggs för lite är att bostadssektorn är hårt beskattad. subventionerades boendet; nu fungerar boendet i praktiken som en källa för skatteintäkter. Genom skattereform finansierades sänkta inkomstskatter till stor del genom höjda indirekta skatter och avgifter som på olika sätt kommit att påverka boendekostnaderna. med den ökade beskattningen har stödet till byggande och boende trappats ned. Den dramatiska ökning av boendekostnaderna som detta i slutändan lett till måste nu vändas i sin motsats.