bet · GQ01MJU16 · 2003-04-29 00:00:00 — Arter kanminska och öka i antal och utbredning relativtsnabbt - skarven är ett exempel - och det kanmedföra behov av att såväl flytta arter mellan olikabilagor som lägga till eller ta bort arter frånbilagorna, allt i syfte att prioritera rätt utifrånett EU-perspektiv. Det bör vara enklare att ändrainnehållet i bilagorna än att ändra artiklarna idirektivens huvudtext. Detta uttalande upprepades avutskottet (bet. 2002/03:MJU9). Motbakgrund av det anförda föreslår utskottet attmotion MJ241 (m) yrkande 3 avstyrks.Med anledning av motion MJ291 (fp) vill utskottetanföra följande. Vissa bestämmelser omansvarsfördelningen mellan och regeringenhar ansetts av så grundläggande principiell karaktäratt de fått sin plats i regeringsformen (RF). Hithör t.ex. reglerna om den institutionella ramen förregeringsarbetet och om förfarandet iregeringsärenden. Enligt 7 kap. 1 § RF fördelarregeringen ärendena mellan departementen.Detaljfördelningen anges av regeringen iinstruktionen för (1996:1515), ochav för-arbetena framgår att detta är regeringensexklusiva kompetensområde. Enligt utskottets meningär det således en självklar princip att riksdageninte skall göra uttalanden i en fråga som gällerregeringens interna arbetsfördelning; likasjälvklart som att regeringen aldrig framläggerförslag till om t.ex. ärendefördelningenmellan utskotten. Det kan tilläggas attFiskeriverkets verksamhet regleras i verketsinstruktion (1996:145) som utfärdas av regeringen.Med dessa uttalanden avstyrks motionen.UppgiftsskyldighetUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag omsådan ändring i 22 § fiskelagen (1993:787)att uppgiftsskyldigheten skall omfatta ävenden som innehar yrkesfiskelicens och den somutan stöd av sådan licens fiskar för attsälja fångsten. Med hänvisning härtillavstyrker utskottet två motioner (kd, c) omavslag på regeringens förslag. Utskottetavstyrker vidare två motioner (s, m) medsynpunkter på förslagets utformning.PropositionenEnligt propositionen skall uppgiftsskyldighetenenligt 22 § fiskelagen (1993:787) omfatta den sominnehar yrkesfiskelicens och den som utan stöd avsådan licens fiskar för att sälja fångsten.Vissa licensierade yrkesfiskare bedriver fiskeenbart i sina egna eller arrenderade vatten. Andrafiskar både i vatten med enskild fiskerätt och ivatten där fisket är fritt för var och en. Enligtregeringen utgör dessa yrkesfiskare ett problem förfiskerikontrollen genom att de ofta inte lämnarfullständiga fångstuppgifter med hänvisning till atthela eller delar av fisket bedrivs i det egnavattnet. Härigenom kan ett omfattande resursuttagundgå registrering.Regeringen anser att uppgiftsskyldigheten iprincip bör omfatta allt fiske som med stöd avenskild rätt bedrivs för försäljning. Enrapporteringsskyldighet av den omfattningen ansesnödvändig för att det skall finnas en tillförlitliggrund för beslut om fiskevården. 22 § fiskelagen bördärför ändras så att uppgiftsskyldighet kan åläggasinte bara den som innehar yrkesfiskelicens utanockså andra som fiskar för försäljning.MotionernaI två motioner yrkas avslag på regeringens förslag.Enligt motion MJ14 (kd) bör förslaget avslås, ochregeringen bör återkomma med nytt förslag därLagrådets synpunkter tillgodoses. Lagrådet harkritiserat förslaget för att inte vara tillräckligttydligt när det gäller vilka som kan komma att bliskyldiga att lämna uppgifter enligt 22 § fiskelagen.Lagrådet anser även att den utformning som förslagethar fått ger utrymme för en mer långtgåendeuppgiftsskyldighet än vad som är avsikten(yrkande 2). Grunden för avslag enligt motionMJ16 (c) är att arbetet med kontrollerna skall stå iproportion till nyttan av dem, och det skall tydligtanges vem som omfattas av kontrollerna. Motionärernaanför vidare att även samhällets kontroll måstepräglas av respekt för äganderätten, t.ex. enskildafiskevatten (yrkande 1).Enligt motion MJ13 (s) delvis böruppgiftsskyldigheten omfatta allt fiske. I motionMJ15 (m) anförs att uppgiftsskyldigheten i och försig kan fylla sitt syfte som kontrollinstrument föruttaget av fisk och är då i princip att jämställamed kontrollerad jakt av vilt från land.Motionärerna anser det emellertid orimligt attskyldigheten regleras efter licensinnehav och inteefter försålda kvantiteter. Förslaget kan i principbifallas men med förbehåll att gränsen förskyldigheten sätts vid rimliga volymer som i principinte bör understiga dem som dagens licensieradefiskare landar (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeEnligt 22 § fiskelagen (1993:787) får regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer meddelaföreskrifter om skyldighet för den som bedriveryrkesmässigt fiske att lämna uppgifter omfiskefartyg, fiskeredskap, fiskemetod, fångst, tidoch plats för fångsten, omlastning, landning,försäljning och andra förhållanden rörande fisketsom är av betydelse för tillämpningen av EG:sförordningar om den gemensamma fiskeripolitiken.Vissa licensierade yrkesfiskare bedriver fiskeenbart i sina egna eller arrenderade vatten medanandra fiskar både i vatten med enskild fiskerätt ochi vatten där fisket är fritt för var och en. Somregeringen anför utgör dessa yrkesfiskare ettproblem för fiskerikontrollen genom att de ofta intelämnar fullständiga fångstuppgifter med hänvisningtill att hela eller delar av fisket bedrivs i detegna vattnet. Härigenom kan ett omfattanderesursuttag undgå registrering. Det är normalt intemöjligt för en yrkesutövare att undanta en viss delav sitt arbete från redovisning med hänvisning tillatt detta utgör en från näringsverksamheten skildverksamhet. På samma sätt bör det inte vara tillåtetför en licensierad fiskare att undanta fiske förförsäljning som sker på egna vatten frånuppgiftsskyldighet. Uppgifter frånförstahandsmottagare av fisk visar dessutom att detfinns ett antal olicensierade fiskare somregelbundet lämnar fisk från egna vatten tillförsäljning.I likhet med regeringen anser utskottet attuppgiftsskyldigheten i princip bör omfatta alltfiske som med stöd av enskild rätt bedrivs förförsäljning. En rapportskyldighet av denomfattningen är enligt utskottets mening nödvändigför att det skall finnas en tillförlitlig grund förbeslut inom fiskevården. Det skulle däremot föra förlångt att låta uppgiftsskyldigheten omfatta ocksåandra företagare än sådana som bedriver eget fiske,t.ex. företagare som ägnar sig åt fisketurism. Avpropositionen framgår att Lagrådet har anmärkt attden utformning av bemyndigandet som regeringenföreslår kommer att ge utrymme för enuppgiftsskyldighet som sträcker sig längre än attbara omfatta yrkesfiske. Som alternativ förordarLagrådet en ändring av lagens definition avyrkesmässigt fiske. Lagrådet har också ifrågasatt omden föreslagna ändringen är nödvändig med hänsyntill det bemyndigande att meddela föreskrifter omuppgiftsskyldighet som finns i lagen om EG:sförordningar om den gemensamma fiskeripolitiken.Utskottet delar regeringens uppfattning att enlösning som innebär att yrkesmässigt fiskedefinieras på ett annat sätt vore att föredra av deskäl som Lagrådet pekar på. Det saknas emellertidtillräckligt underlag för en sådan ändring inomramen för det aktuella lagstiftningsärendet. Medhänsyn till den systematik som valts, nämligen attreglera frågor om själva fisket genom bestämmelser ifiskelagen och övriga delar av EG:s fiskepolitik,bl.a. marknadsregleringen av fiskeprodukter, i lagenom EG:s förordningar om den gemensammafiskepolitiken, framstår det enligt utskottet sommindre lämpligt att grunda föreskrifter omskyldighet att lämna uppgifter om fisket på densistnämnda lagen. Utskottet, som anser detangeläget att erhålla bättre kunskap omresursuttagen, ansluter sig därmed till regeringensförslag. Som påpekats i remissen bör den närmareavgränsningen av uppgiftsskyldigheten göras iföreskrifter meddelade med stöd av paragrafen.Avsikten är att i föreskrifterna preciseraskyldigheten till att avse det fiske som har sådanomfattning och varaktighet att det kan betecknas somnäringsverksamhet.Det ovan anförda innebär att utskottet tillstyrkerregeringens förslag att 22 § fiskelagen ändras såatt uppgiftsskyldighet kan åläggas inte bara den sominnehar yrkesfiskelicens utan också andra som fiskarför försäljning. Därmed avstyrker utskottetmotionerna MJ13 (s) delvis, MJ14 (kd) yrkande 2,MJ15 (m) yrkande 2 och MJ16 (c) yrkande 1.YrkesfiskelicensUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag omändring i fiskelagen (1993:787) så attyrkesfiskelicenser får utfärdas även förvisst fiske. Därmed avstyrker utskottet enmotion (m) om licensens omfattning och omvikten av konkurrens mellan fiskare.PropositionenEnligt regeringens förslag bör fiskelagen (1993:787)ändras så att yrkesfiskelicenser får utfärdas förvisst fiske.Det är enligt regeringens bedömning angeläget attfrämja etablering av småskalig verksamhet, inteminst inom fiskesektorn. Regeringen anser sig hatillräckliga skäl att frångå den bedömning somgjordes när fiskelagen infördes , nämligenatt en licens är giltig i alla svenska vatten ochför allt fiske. Denna uppfattning har legat tillgrund för den praxis i fråga om yrkesfiskelicensensomfattning, vilket innebär att det inte funnitsutrymme att begränsa en licens till att omfatta detfiske som sökanden avser att bedriva.MotionenI motion MJ15 (m) framförs synpunkter på förslagetom ändring i 30 § fiskelagen. Motionärerna anser attlicensgivningen inte får medverka till attkonkurrensen mellan fiskare begränsas. Vidlicensgivning bör kunna övervägas att vid bedömningav fiskets storlek även ta hänsyn till omsättningenfrån vidareförädling av fisket, t.ex. fiskrökningoch försäljning vid egen servering och tillkonsument (yrkande 3).Utskottets ställningstagandeGenom fiskelagen (1993:787) infördes krav på licensför att få bedriva yrkesmässigt fiske. Syftet varatt åstadkomma en bättre hushållning medfiskbestånden och att stärka det fiske som bedrivsav den som är beroende av fisket för sinförsörjning. Härigenom skulle även antaletyrkesfiskare balanseras mot tillgängliga resurser.Enligt 6 § fiskelagen avses med yrkesmässigt fiskesådant fiske som bedrivs med stöd avyrkesfiskelicens. I 30 § samma lag anges attyrkesfiskelicens får beviljas den för varsförsörjning fisket är av väsentlig betydelse, omfisket har anknytning till svensk fiskerinäring.Vidare anges att licens får beviljas för viss tid.Vissa uttalanden i propositionen om fiskelag m.m.(prop. 1992/93:232) har legat till grund för enpraxis, enligt vilken det inte finns utrymme för attbegränsa en licens till att omfatta det fiske somsökanden avser att bedriva. Enligt den nu aktuellapropositionen har anfört att enändring av praxis skulle kunna bidra till att geökade möjligheter att bedriva ett småskaligt fiskeoch föryngra fiskarkåren. Verket, som önskar ensådan ändring, anser att det inom ramen för dennuvarande lagstiftningen finns möjlighet attåstadkomma detta.Som regeringen anför är det angeläget att främjaetablering av småskalig verksamhet, inte minst inomfiskesektorn. Enligt utskottets mening fårtillräckliga skäl anses finnas att i vissutsträckning frångå den bedömning som gjordes närfiskelagen infördes. Licensprövningen bör såledeskunna avse det fiske som den som sökt licensen avseratt bedriva. Utskottet tillstyrker därmedregeringens förslag om ändring i 30 § fiskelagen såatt yrkesfiskelicens får utfärdas för visst fiske.De farhågor för begränsning av konkurrensen mellanfiskare som kommer till uttryck i motion MJ15 (m)delas inte av utskottet, som med det anfördaavstyrker motionens yrkande 3 i den månmotionsyrkandet inte kan anses tillgodosett.Fiskeriverkets och länsstyrelsenstillsynsansvar m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag omutvidgat tillsynsansvar. Med hänvisninghärtill avstyrker utskottet två motioner (kd,mp) om utvärdering avFiskeriverkets och kontrollrespektive förbättring av övervakningen ochkontrollen.PropositionenFiskelagens (1993:787) bestämmelser om tillsynföreslås ändras så att det av lagen framgår att ävenbefattningshavare vid ochlänsstyrelsen har rätt att vid tillsynen fåtillträde till bl.a. fartyg, fordon och byggnader,tillgång till upplysningar och handlingar samt hjälpav den som är föremål för tillsynen. Vidare skallpolisen på begäran lämna den hjälp som behövs.MotionernaI motion MJ14 (kd) begärs en utvärdering efter tvåår av och utökadetillsyn och kontroll. Motionärerna framhåller somviktigt att tillsynen fungerar på ett så enkelt ocheffektivt sätt som möjligt, att inte fler kontrollerän nödvändigt genomförs, att rollfördelningen mellanmyndigheterna är tydlig och att dubbelarbete undviks(yrkande 3). Enligt motion MJ489 (mp) måsteövervakningen och kontrollen av fisket förbättras(yrkande 2 delvis).Utskottets ställningstagandeFiskelagens bestämmelser om tillsyn är utformade medutgångspunkt att kontrollverksamheten på fältethuvudsakligen utförs av fisketillsynsmän,befattningshavare vid och polisen.Viss tillsyn utförs även av befattningshavare vidFiskeriverket och , t.ex.Fiskeriverkets kontroll av den utrustning som behövsför satellitövervakningssystemet och länsstyrelsenskontroll av fiskodlingar. I likhet med regeringenanser utskottet det lämpligt att komplettera dennuvarande tillsynsparagrafen så att det framgår attbefogenheten att bereda sig tillträde och fåupplysningar också kan gälla befattningshavare vidFiskeriverket och . Utskottet finnerdet också lämpligt att, iverkställighetsföreskrifterna till lagen, ettförordnande att vara fisketillsynsman utformas såatt det framgår vilken inriktning tillsynen skall haoch vilka befogenheter som följer med uppdraget. Ifiskelagen bör på samma sätt som i motsvarandelagstiftning finnas en bestämmelse om att polisen påbegäran skall lämna den hjälp som behövs vidtillsynen.Det ovan anförda innebär att utskottet tillstyrkerregeringens förslag i denna del. Därmed finnerutskottet motion MJ489 (mp) yrkande 2 tillgodosedd idenna del. Motionsyrkandet bör inte medföra någonåtgärd från sida.Det är givetvis av största vikt att tillsynen överlagar och regler fungerar på ett för medborgarna såenkelt och effektivt sätt som möjligt. För attundvika parallella tillsynsorganisationer bör det avlagstiftningen klart framgå vilken eller vilkamyndigheter som utför kontrollen. Ingen skall hellerbehöva utsättas för fler kontroller än vad som krävsför bestämmelsernas efterlevnad eller för kontrollerav fler myndigheter än nödvändigt. Av propositionenframgår att och underår 2002 träffade en formaliserad överenskommelse omden svenska fiskerikontrollen. Syftet medöverenskommelsen är att utveckla kontrollen genomfördjupad samverkan mellan myndigheterna, utveckladsamsyn om kontrollens inriktning och genomförande,långsiktigt gemensamt kvalitetsarbete och ökadeffektivitet i kontrollverksamheten.Som anförs i propositionen kan det finnas godaskäl att redan i fiskelagen klargöra Fiskeriverketsansvar för fisketillsynen. Hur detta lämpligen skallgöras bör, med hänsyn till övriga myndigheterstillsynsansvar, bli föremål för närmareöverväganden. Utskottet förutsätter att regeringenåterkommer till i denna fråga.Utskottet, som givetvis delar synpunkterna imotion MJ14 (kd) om vikten av enkelhet ocheffektivitet i tillsynen och tydlig rollfördelningmellan berörda myndigheter är emellertid inte berettatt tillmötesgå motionens yrkande 3 om utvärderingav den utökade tillsynen och kontrollen. Medhänvisning härtill avstyrks motionsyrkandet i denmån det inte kan anses tillgodosett.Skärpta straffUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag omskärpta straff för överträdelser påfiskeområdet och avstyrker två motioner (m,s) om avslag på propositionen i denna del ochom ytterligare skärpning av påföljderna.PropositionenStraffen för överträdelser på fiskeområdet föreslåsskärpas i flera avseenden. Straffmaximum förnormalbrott höjs från fängelse tillfängelse . För grovt brott skall dömas tillfängelse i högst . Beräkningsgrunden förnormerade böter ändras från hästkrafter (DIN) tillkilowatt. Normerade böter skall bestämmas till lägsttio gånger och högst 500 gånger fartygsmotorernaskilowattal och skall tillämpas också vid annat fiskemed motordrivet fartyg än trålfiske.MotionernaI motion MJ12 (m) yrkas avslag på regeringensförslag såvitt avser höjning av straffet för brottmot fiskelagen. Motionärerna anför att det hittillsi stort sett inte hänt att brott mot fiskelagenansetts så grovt att fängelse har utdömts(yrkande 1). Även förslaget om höjning av de s.k.normerade böterna bör avslås. Denna form av böterförekommer endast i ett par specialförfattningar,och avskaffande av denna påföljdsform hardiskuterats tidigare (yrkande 2). Enligt motion MJ13(s) delvis bör påföljderna skärpas ytterligare ochjämställas med påföljderna i jaktlagen.Utskottets ställningstagandeStraffmaximumStraffskalan för brott mot fiskelagen (1993:787) och motbestämmelser som har utfärdats med stöd av lagen hari huvudsak varit oförändrad , och ijämförelse med andra EU-länders lagstiftningframstår nivån på de svenska sanktionerna som låg. Idomstolarnas praxis utdöms endast förhållandevislåga bötesstraff, och skillnaden mellan värdet avden fisk som varit föremål för brottet och deutdömda bötesbeloppen är påtaglig. Härtill kommeratt polisens handläggningstider för denna typ avbrott tenderar att vara långa, vilket medför riskför att brottet hinner preskriberas innan lagföringkan ske. Även då fiskelagstiftningen jämförs medannan lagstiftning med liknande syfte ter sig enligtutskottets mening straffskalan i underkant.De bestämmelser det är fråga om har till syfte attskydda fiskbestånden, och bestämmelserna har därmedockså effekt som skydd för miljön. Det ligger därförenligt utskottet nära till hands att jämföra brottmot fiskelagstiftningen med brott mot miljölagen ochjaktbrott. Maximistraffen för brott mot miljö- ochjaktlagstiftningen är emellertid avsevärt strängareän motsvarigheterna på fiskeområdet. De storalikheterna i syftet med lagstiftningen liksomskillnaden mellan värdet på de olovligt landadefångsterna och de i praxis utdömda bötesbeloppentalar enligt utskottets mening för att straffskalanför fiskebrott bör skärpas.Som framhålls i propositionen är höjningen avseddatt spegla en strängare syn på de aktuella brottenäven vid brott där straffet stannar vid böter. Undersenare år har förhållandena i våra vatten utvecklatspå ett sätt som innebär att fisktillgångarna hotasav olika orsaker, bl.a. ett alltför omfattandefiske. Fisket kringgärdas av ett omfattanderegelverk för att trygga beståndens fortlevnad ochden biologiska mångfalden i förening med ettlångsiktigt hållbart fiske. Det är mot dennabakgrund nödvändigt med ett sanktionssystem somskapar respekt för reglerna. Som regeringen anförframstår det som uppenbart att den nuvarandestraffskalan, som överensstämmer med den som gällerför gärningar som bl.a. snatteri, egenmäktigtförfarande och skadegörelse, inte speglar detförhållandet att vissa överträdelser avfiskelagstiftningen måste betraktas som allvarligabrott med hänsyn till de värden de kan inbringa ochinte minst genom den stora skada de kan förorsakafiskbestånden.De brott som ändringen tar sikte på är överträdelsersom begås i den yrkesmässiga verksamheten, dvs.olika former av otillåtet fiske och felaktig ellerbristfällig rapportering av fisket. Av avgörandebetydelse för att bestämma brottets svårighetsgradär naturligen vilka värden som satts på spel genomöverträdelsen. Omständigheter som kan föranleda attett brott är att betrakta som grovt kan t.ex. varaen verksamhet av särskilt stor omfattning eller attfångstvärden varit betydande eller riktat sig motsärskilt skyddsvärda bestånd. Det anförda innebäratt utskottet tillstyrker regeringens förslag idenna del och avstyrker motion MJ12 (m) yrkande 1.Även motion MJ13 (s) delvis avstyrks i den mån deninte kan anses tillgodosedd.Normerade böter m.m.Enligt fiskelagen (1993:787) skall bötesstraff för vissa brottsom begåtts genom otillåtet fiske bestämmas som s.k.normerade böter. Bötesformen infördes ilagen (1950:596) om rätt till fiske i syfte attskärpa påföljden för otillåtet fiske. Som skäl föratt införa böterna anfördes i propositionen (prop.1983/84:159) bl.a. att det bör beaktas atttrålfisket är mycket effektivt som fiskemetod ochkan utgöra ett hot om utfiskning ellerbeståndshotande överfiskning om det inte hålls underkontroll. Vidare påpekades att trålfiske påförbjudet område kan innebära en fara för skador påredskap som används av andra fiskare.Utskottet delar regeringens uppfattning om attbötesformen normerade böter är väl lämpad föröverträdelser av fiskebestämmelser, eftersomstraffet genom att det anknyts till en fysiskegenskap hos det fartyg som används kommer att stå irelation till den faktiska eller potentiella skadasom uppstår. Även om bötesformen förekommer sparsamti påföljdssystemet har den således ännu sittberättigande och bör behållas i fiskelagen. Sedanlagändringen har effektiviteten hosfiskefartygen ökat, vilket givetvis har betydelseför den skada som det olovliga trålfisket medför.Eftersom bötesskalan inte ändrats sedan den infördeshar de normerade böterna inte följt penningvärdetsförändring på samma sätt som fiskarnas inkomster,vilket har medfört att utdömda straff numera ärmindre kännbara . Synen på olovligtyrkesfiske har också förändrats genom de senasteårens allt sämre beståndssituation. mening finns därför skäl att ändrabötesskalan till en nivå som bättre motsvarar dagensförhållanden. Utskottet tillstyrker därmedregeringens förslag i denna del och avstyrker motionMJ12 (m) yrkande 2.Administrativa sanktionerUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag attden straffrättsliga påföljden vidöverträdelser av fiskebestämmelserna i sambandmed yrkesfiske skall kunna förenas medåterkallelse av yrkesfiskelicensoch fartygstillstånd. Med hänvisning härtillavstyrker utskottet två motioner (m, c) omtillämpningen av bestämmelserna.PropositionenEnligt regeringens förslag skall den straffrättsligapåföljden vid överträdelser av fiskebestämmelserna isamband med yrkesfiske kunna förenas medåterkallelse av yrkesfiskelicens ochfartygstillstånd.Administrativa påföljder är inte främmande försvensk rätt. Som exempel på lagstiftning som gör detmöjligt att kombinera straffpåföljder och avgifternämns i propositionen och lagen(1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg.Regeringen finner emellertid anledning att ipropositionen närmare beröra frågan om deadministrativa påföljdernas förenlighet medgrundlagen och Europakonventionen.Enligt 2 kap. 20 § regeringsformen fårbegränsningar i rätten att driva näring eller utövayrke införas endast för att skydda angelägnaallmänna intressen och aldrig i syfte att enbartekonomiskt gynna vissa personer eller företag.Bestämmelsen infördes i samband med attEuropakonventionen inkorporerades i svensk rätt. Iförarbetena (prop. 1993/94:117) nämns som exempel påsådana angelägna allmänna intressen säkerhets-,hälsovårds- och arbetarskyddsintressen samtbestämmelser om kompetens eller krav för att enperson skall få utöva ett visst yrke. Vidare angesatt det slutliga ställningstagandet till vad som ärett angeläget allmänt intresse får göras från falltill fall i enlighet med vad som kan anses varaacceptabelt i ett demokratiskt samhälle.Regeringen bedömer det som uppenbart att åtgärdermåste vidtas om havsmiljön och fiskerinäringen skallkunna bevaras. förmåga att värna om dessaintressen är nära förknippad med de verktyg somtillhandahålls myndigheterna för ingripande motbrott mot fiskebestämmelserna. Den begränsning avyrkes- och näringsfriheten som uppställs genomkravet på yrkesfiskelicenser och fartygstillståndfinner regeringen mot denna bakgrund motiverad medhänsyn till det allmänna intresset av att skyddamiljön och fiskeresurserna.