bet · GR01AU1 · 2003-11-20 00:00:00 — Friståendeaktivitetscentrum, produktions- ochdistributionsagenter, förmedlare avkunskapstjänster samt stödgrupper förforskare och akademiker, mediefolk ochkonstnärer har vuxit fram. Dessafristående organisationer har bidragittill att flytta initiativ och ansvar frånstora offentliga system till människorna.Denna mångfald gynnar alla påarbetsmarknaden.Uthyrningsföretagen har bidragit tillatt minska arbetslösheten ochsegregationen samt att höja lågakvinnolöner, bl.a. i vården. I ettinternationellt perspektiv äruthyrningsföretagens andel av den svenskaarbetsmarknaden ännu låg. Fortfarandearbetar av arbetskraften iett uthyrningsföretag, även om andelen ärhögre i storstäderna. Ytterst har detoffentliga ansvaret förförmedlingsverksamheten.Detta bör ges regeringen till känna.Jag tillstyrker därför motion A310yrkande 5 (fp) och avslår motion A305yrkande 10 (m).34. Arbetsmarknadsnämnder(punkt 23) (c)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag underpunkt 23 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som framförs underStällningstagande i reservation 34.Riksdagen bifaller därmed motion2003/04:A263 yrkandena 3 och 10 ochavslår motion 2003/04:A221.StällningstagandeFör att arbetsmarknadspolitiken skall blimer dynamisk behövs lokal förankring ochidéer från alla parter. finnslokala arbetsförmedlingsnämnder därkommunerna nominerat representanter, somutgör majoriteten i nämnderna. Övrigarepresentanter utgörs av företrädare förnäringslivet, fackföreningsrörelsen,arbetsförmedlingarna ochlänsarbetsnämnderna. Genom denna ordningbli fler delaktiga och engagerade i denlokala arbetsmarknadspolitiken. De nyaarbetsförmedlingsnämnderna har dock intehaft makten över resurserna, vilket gjortatt nämnderna till stor del inneburit ettspel för gallerierna.Eftersom arbetsmarknadspolitikenbehöver förankras lokalt hos de människorsom arbetar och berörs av den lokalaarbetsmarknaden bör regelverk ochorganisationen förarbetsförmedlingsnämnderna utvärderas.Anställningsstöd såsom offentligtskyddat arbete (OSA) och offentligttillfälligt arbete (OTA) kan vara ensista utväg för personer som inte kommerin på den reguljära arbetsmarknaden ochdär aktivitetsgarantin upplevs sommeningslös. Därför bör det införas enlagstadgad möjlighet förarbetsmarknadsnämnderna att, i samråd medkommuner och landsting, införa liknandeåtgärder.Vad jag anfört här bör ges regeringentill känna. Det anförda innebär att jaganser att motion A263 yrkandena 3 och 10(c) bör bifallas medan motion A221 (fp)bör avslås.35. Arbetskraftens rörlighet övergränserna (punkt 25) (m)av (m), PatrikNorinder (m) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag underpunkt 25 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som framförs underStällningstagande i reservation 35.Riksdagen bifaller därmed motion2003/04:Sf324 yrkandena 3 och 4 ochavslår motionerna 2003/04:A240 yrkande 3,2003/04:A259 samt 2003/04:N225 yrkande 4.StällningstagandeVi anser att nuvarande utformning avsystemen för arbetslöshetsersättning samtarbetsförmedling ocharbetsmarknadspolitiska åtgärder sätterhinder i vägen för arbetskraftensrörlighet i . Dessahinder måste undanröjas.Om man exempelvis arbetar deltid ellerhar timvikariat i både ochSverige men inte arbetar i båda ländernasamma vecka stöter man på problem. Dettaberor på att man enligt AMS måste pendlamellan de båda ländernas system förarbetslöshetsersättning.Arbejdsdirektoratet i anserdäremot att det är i det land där manunder haft sinhuvudsakliga sysselsättning som man ocksåskall vara arbetslöshetsförsäkrad. Fleraandra exempel kan lämnas på hinder motarbetskraftens rörlighet som uppstår tillföljd av bristande överensstämmelsemellan de svenska och danska a-kassesystemen.Vi anser att AMS borde vidta åtgärderför att undanröja de problem som densvenska regeltolkningen medför. Detgäller också de svårigheter som kanuppstå i samband med att personer sökerarbete eller deltar iarbetsmarknadspolitiska program. Det gårexempelvis inte att få ersättning försökanderesor i grannlandet. Inte hellerär det möjligt för en person medutbildningsbidrag från attpraktisera i Danmark.Vad som anförts här bör ges regeringentill känna, vilket innebär att motionSf324 yrkandena 3 och 4 (m) tillstyrks.Övriga i sammanhanget behandlade motioneravstyrks.36. Arbetskraftens rörlighet övergränserna (punkt 25) (v)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag underpunkt 25 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som framförs underStällningstagande i reservation 36.Riksdagen bifaller därmed motion2003/04:A259 och avslår motionerna2003/04:A240 yrkande 3, 2003/04:Sf324yrkandena 3 och 4 samt 2003/04:N225yrkande 4.StällningstagandeFrån sida anser vi attdet i samband med intebör införas några övergångsregleravseende arbetskraftens fria rörlighet.Vi anser att sådana övergångsreglerskulle vara diskriminerande och kanmedföra risk för att EU indelas i A- ochB-lag. Utgångspunkten måste vara att denya medlemsländerna omfattas av sammarättigheter och skyldigheter som övrigaEU-länder. Övergångsregler är ingenlösning vare sig på kort eller lång sikt.Redan nu finns det exempel på attarbetskraft från andra länder utsätts förlönedumpning och social dumpning och fårsämre villkor än inhemsk arbetskraft.Detta måste undvikas, och regeringenmåste noga följa upp att kollektivavtaloch rättigheter för löntagarna inteurholkas som en följd av den friarörligheten.De fackliga organisationerna bör t.ex.få ökade möjligheter att motverka socialdumpning och att förhindra diskrimineringav utländsk arbetskraft.En särskild översyn bör göras bl.a. avbemanningsföretag som i vissa fallförefaller ha som målsättning att dumpalöner, av oklara ansvarsförhållanden vidsystem med underentreprenörer och avoseriös användning av F-skattsedlar.Fri rörlighet ocharbetskraftsinvandring får inte leda tillarbetslöshetsinvandring, utnyttjande ochsocial dumpning. Regler måste utformasfrån ett tydligt klass- ochkönsperspektiv för att skyddaarbetskraften mot detta. Därvid skallerfarenheter från det arbete som redanpågår, till exempel inom LO och dessmedlemsförbund, tas till vara. Regeringenbör återkomma till med förslagtill samlat program för insatser somsyftar till att säkerställa trygghetenför alla grupper på arbetsmarknaden vidfri rörlighet.Det anförda bör ges regeringen tillkänna, vilket innebär att motion A259 (v)tillstyrks medan övriga i sammanhangetbehandlade förslag avstyrks.37. System för individuellkompetensutveckling (punkt 27)(m, fp, kd, c)av (m), (), (), HenrikWestman (m), (),() och DésiréePethrus ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag underpunkt 27 borde ha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen somsin mening vad som framförs underStällningstagande i reservation 37.Riksdagen bifaller därmed motion2003/04:A227 yrkandena 1-4 och avslårmotionerna 2003/04:A232, 2003/04:A263yrkande 12, 2003/04:A305 yrkande 14,2003/04:A307 yrkande 6, 2003/04:A308yrkande 6, 2003/04:A309 yrkande 3,2003/04:A329 yrkande 15 och 2003/04:Ub396yrkande 11.StällningstagandeInledningKompetensutveckling är en fråga som harstrategisk betydelse. Trots detta harregeringen misskött frågan . Nödvändiga reformer har gångpå gång skjutits . Redan år2000 var en utredning om individuelltkompetenssparande klar (SOU 2000:119).Länge var det oklart om regeringen överhuvud taget skulle orka med attåstadkomma den aviserade propositionen.Till sist kom en proposition. Deninnehöll dock inga lagförslag utan endastknapphändiga riktlinjer. Därmed har denviktiga reform som införandet avkompetenssparande innebär ännu en gångskjutits på en osäker framtid. Omregeringen hade agerat så att ett systemmed individuellt kompetenssparande hadekunnat införas hadeförutsättningar funnits för att enväsentlig del av de 36 miljarder kronorsom återbetalas från SPP tillsvenska företag hade kunnat avsättas tillkompetenssparande via lokalaöverenskommelser. Vi anser därför attregeringen förtjänar stark kritik förhela sin handläggning av frågan omindividuell kompetensutveckling. I motionA227 lägger vi fram ett gemensamt förslagtill riktlinjer för ett system förindividuell kompetensutveckling.Systemets utgångspunkter och syfteEnligt vår uppfattning är det viktigt attSverige återfår sin forna ställning itoppen av den s.k. välståndsligan. Det ärnödvändigt om vi skall kunna skapa detgoda samhället där alla har ett arbeteoch där sjuka, gamla och behövande fården vård och omsorg som de behöver.I många kommuner är en tredjedel av denarbetsföra befolkningen arbetslös,deltagande i någon arbetsmarknadspolitiskinsats eller förtidspensionerad. Särskiltprekär är situationen i de delar avlandet som traditionellt styrts avSocialdemokraterna . Därhar enskilda initiativ, konkurrens medden offentliga sektorn ochentreprenörsanda sällan eller aldriguppmuntrats.Arbetslivet genomgår en snabbförändring. Globalisering ochteknikintensifiering leder till ökadrörlighet på arbetsmarknaden. Inom detprivata näringslivet omsätts avalla arbetstillfällen . Det blirallt vanligare att personer är anställdahos flera olika arbetsgivare och attpersoner växlar mellan utbildning ocharbete.Utbildning blir alltmer en färskvara,och många gamla yrken är på tillbakagångsamtidigt som nya tillkommer. Länder somvill hävda sig i den internationellakonkurrensen måste anpassa sinautbildningssystem till denna utveckling.Enligt vår uppfattning är det viktigtatt man understöder det livslångalärandet och ökar människors möjligheteratt förkovra sig och utvecklas.Utbildning och kompetens är nyckelord förframtidens arbetsmarknad. Därför anser viatt det skall införas ett system försparande till kompetensutveckling.Systemet skall vara individuellt ochfrivilligt.Individuellt kompetenssparande främjarmöjligheterna för individen att utbildasig vidare. När kompetensen stärks ökarden enskildes trygghet på arbetsmarknadenliksom benägenheten att pröva utmaningari arbetslivet. Ökade möjligheter tillkompetenssparande är därför en viktigkomponent i en strategi för långsiktigtillväxt.Kompetenssparande är inte bara positivtur ett individperspektiv. Sådant sparandebidrar till kompetenshöjning och därmedtill att begränsa arbetslösheten. Landetsförmåga att stå emot ekonomiska kriserstärks.Val av sparmodellVi anser att systemet skall bygga på enmöjlighet för fysiska personer att medskattemässig verkan göra insättningar påindividuella kompetenssparkonton. Detskall inte bara gälla för anställda, utandet är också viktigt att egenföretagareges möjlighet att kompetensspara.Avkastningen på sparandet skall intebeskattas som kapitalinkomst. I ställetbör den skattemässiga behandlingenlikställas med vad som gäller för detindividuella pensionssparandet (IPS). Detinnebär att avkastningenbeskattas avkastningsskatt istället för kapitalinkomstskatt.Medlen på kompetenssparkontot ärindividens egna och skall kunna användastill sådan kompetensutveckling som denenskilde själv bestämmer.Kompetensutveckling bör ges en viddefinition. Om sparmedlen inte kommertill användning för kompetensutvecklingbör de kunna användas för att förstärkapensionen.Avsättningsmöjligheter m.m.Vi föreslår en ordning där varje individges möjlighet att göra avdrag vidinkomstbeskattningen för insättningar påett individuellt kompetenssparkonto.Avdragsrätten bör gälla för insättningarupp till ett prisbasbelopp per år.Enligt det beslut som fattadevåren 2002 (bet. 2001/02:AU10, rskr. 322)skall en maximal årlig avsättning påendast en fjärdedels prisbasbelopptillåtas. Det är helt otillräckligt föratt nå reformens syfte. I propositionenmotiveras detta med att personer med högainkomster har möjlighet att spara istörre utsträckning. Enligt vår meningbör dock inte låginkomsttagarnas merbegränsade handlingsutrymme föranledabeloppsgränser som gör hela reformenmeningslös. I stället förordar vi någonform av extra skattekredit eller bidragtill låginkomsttagare som börjarkompetensspara. Sänkta skatter för iförsta hand låg- och medelinkomsttagareskulle också öka deras självbestämmande.Det ökade ekonomiska utrymmet skulleexempelvis kunna användas till ett riktatsparande såsom kompetenssparande.Enligt vår uppfattning ärarbetsgivarnas medverkan viktig för attstödja och utveckla individernaskontinuerliga vidareutbildning. För detenskilda företaget är det av avgörandebetydelse för dess överlevnad att geanställda kontinuerlig utbildning. Dennatyp av mer verksamhetsrelateradkompetensutveckling är ett naturligt ledi företagens vardag.Det är angeläget att få deras medverkanbl.a. därför att kapitalet i systemet dåkan byggas upp i en snabbare takt. Redani dag tar företagen ett betydande ansvarför de anställdas kompetensutveckling.Här är det emellertid ofta fråga om enmer direkt verksamhetsrelateradpersonalutbildning där företaget ocksåhar ett avgörande inflytande. Det är intelika självklart med en aktivarbetsgivarmedverkan i ettkompetenssparande där medlen heltdisponeras av den enskilde.För att stimulera arbetsgivare attbidra till den anställdes egetutbildningssparande anser vi att det börinföras en rätt till avdrag för socialaavgifter vid avsättningar till denanställdes kompetenssparkonto. Detta kanjämföras med de villkor som gäller förarbetsgivares avsättningar tillpensionssparande för anställda.Förvaltning av medel påkompetenssparkonto m.m.Enligt de riktlinjer för ett individuelltkompetenssparande som fastlogs avriksdagen skall sparandet skehos en statlig myndighet i stället för -såsom föreslogs i IKS-utredningensbetänkande - hos banker och andrafinansiella institut. Vi motsatte ossdetta i samband med beslutet ochvidhåller denna inställning. Enligt vårmening bör medlen förvaltas av banker ochandra finansiella institut.I samband med beslutet anfördes somskäl för den valda lösningen dels att detfinns problem i förhållande till EG-rätten, dels att det går fortare om manväljer en myndighetslösning i stället fören marknadslösning.Den begränsade EG-rättsliga analys somregeringen presenterade i propositionenvisar att det finns osäkerhet omförenligheten med EG-rätten både vadbeträffar en marknadslösning och vadbeträffar en myndighetslösning. Fråganmåste analyseras vidare, men det finnsnaturligtvis inget skäl att välja denmodell som långsiktigt blir sämst förspararna genom att ingen konkurrens överhuvud taget tillåts förekomma.Det är vidare helt orimligt att tro attutnyttjandet av en myndighet skulleinnebära en snabbare introduktion av detindividuella kompetenssparandet än om manutnyttjar den befintliga infrastrukturenhos banker och andra finansiellainstitut. Erfarenheterna frånPremiepensionsmyndigheten talar sitttydliga språk och illustrerar hur långtid det kan ta och hur kostsamt det kanbli att etablera en myndighetslösning.Kostnaderna för att bygga upp ensparandeförvaltning inom ramen för enstatlig myndighet är mycket stora ijämförelse med kostnaderna för attanvända dagens infrastruktur, somförsäkringsbolag, banker,värdepappersbolag etc. Genom att nyttjaredan befintliga strukturer stimulerasockså marknadsföringen avkompetenssparandet i och med att de olikaaktörerna har ett företagsekonomisktintresse av att göra systemet känt blandlöntagare och arbetsgivare. Statenskostnader kan därmed hållas nere. Ävenden effekten går förlorad när sparandetsker inom ramen för en statlig myndighet.Det är viktigt att det individuellakompetenssparandet blir attraktivt iförhållande till andra sparformer. Därförär det viktigt att det råder storvalfrihet för spararna både vad avserolika typer av sparande och vad avserolika sparinstitut. Konkurrens ochvalfrihet måste vara vägledande även fördenna sparform.Sammanfattande bedömningMed hänsyn till det ovan anförda anservi att bör bifalla motion A227yrkandena 1-4 (m, fp, kd, c) och godkännamotionens förslag till riktlinjer för ettsystem för individuellkompetensutveckling såvitt avsersystemets utgångspunkter och syfte, valav sparmodell, avsättningsmöjligheterm.m. och förvaltning av medel påkompetenssparkonto m.m. Övriga motioneravstyrks i den mån de inte kan ansestillgodosedda genom vad som anförts.Särskilda yttrandenUtskottets beredning av ärendet harföranlett följande särskilda yttranden. Irubriken anges inom parentes vilken punkti utskottets förslag till riksdagsbeslutsom behandlas i avsnittet.Friåret (punkt 15) (m, fp, c)av (m), PatrikNorinder (m), (), ErikUllenhag (fp) och ().Vi anser att politiken måste varakonsekvent i att arbete och företagandeskall löna sig. Förmåner som innebärbetalning vid frånvaro från arbetet skallha hållbar social grund, t.ex.föräldrapenning och sjukpenning. Förmånersom inte fyller dessa krav sändersignaler som står i strid med strävan attbevara och stärka den ekonomiska grundenför välfärden. Friårsreformen går ut påatt friska, arbetsföra och annarsarbetande människor får betalt av statenför en lång tjänstledighet. Att bidragettill att inte vara yrkesaktiv kallasaktivitetsstöd är dessutom stötande.Friårsverksamheten är ett missbruk avarbetsmarknadspolitiken som undergräverarbetslinjen. Försöksverksamheten böravbrytas omgående.Friåret (punkt 15 ) (kd)av () och DésiréePethrus ().Kristdemokraterna menar att a-kassemedelskall kunna användas till arbetstagaresom ersätts av en arbetslösperson. Ett friår kan användas tillmycket, till exempel till att bygga påsin kompetens eller till att starta egetföretag. Det har visat sig att många avdem som utnyttjar möjligheten att ta ettfriår är kvinnor mellan iden offentliga sektorn, en grupp medmycket höga ohälsotal. Ännu är det förtidigt att säga om friåret också kanminska ohälsan bland arbetslösa. Men ommånga arbetslösa får arbete under ett årborde det få effekt på hälsan, även omdet inte omgående leder till att denarbetslöse får ett fast jobb. Dengemenskap man får på arbetsplatsen, eneventuellt förbättrad ekonomi ochbrytande av invanda mönster kan vara enoerhört positiv effekt för denarbetslöse. Friåret innebär också att denarbetstagare som utnyttjar friåretåterkommer mer stimulerad till sin gamlaarbetsplats och många kan därmed undvikautbrändhet. Vi förordar attfriårsförsöket fortsätter, gärna iutvidgad form, för att sedan grundligtutvärderas.Moderaternas anslagsförslag förutgiftsområdena 13 och 14 (punkterna29 och 30) (m)av (m), PatrikNorinder (m), och ().InledningModerata samlingspartiet har i parti- ochkommittémotioner förordat en annaninriktning av den ekonomiska politikenoch budgetpolitiken. Ett övergripande målför den ekonomiska politiken skall varaatt möjliggöra ökad tillväxt, att kunnaleva på sin lön och stärkt trygghet.Antalet sjukskrivna ochförtidspensionerade måste minskas genomatt sjukvård och rehabiliteringförbättras. Detta kräver bl.a. enmålmedveten politik för ett ökatarbetsutbud, rejäla satsningar på kunskapoch forskning samt påtagligaförbättringar för klimatet förföretagande. För att möjliggöra alltdetta krävs en politik som innehållerlägre skatter för både löntagare ochföretagare, en skärpning avbidragssystemen, avreglering och ökadkonkurrens och en ökad trygghet för attstärka självkänslan hos medborgarna.Våra förslag skall vara trygga, välsammanhållna och syfta till att skapa debästa förutsättningarna för ettekonomiskt, kulturellt och socialtväxande . Vi vill satsa på enutbildning som ger alla störremöjligheter till ett rikare liv. Genom enstörre enskild sektor och ett starkarecivilt samhälle kan både företag ochmänniskor växa. Vi vill att fler, intefärre, skall komma in på den ordinariearbetsmarknaden. Den sociala trygghetenoch självkänslan ökar också genom atthushållen får en större ekonomisksjälvständighet. Friheten och rättighetenatt välja bidrar både till mångfald, enbättre kvalitet och en större trygghet.De enskilda människorna får ett störreinflytande över sina liv.Vi har föreslagit en växling frånsubventioner och bidrag till omfattandeskattesänkningar för alla, främst låg-och medelinkomsttagare. värnarvi de människor som är i störst behov avgemensamma insatser och som har små elleringa möjligheter att påverka sin egensituation. Vi slår också fast att detallmänna skall tillföras resurser för attpå ett tryggt sätt kunna genomföra deuppgifter som skall vara gemensamma.Exempelvis tillförs betydande resurserför att bryta den ökade sjukfrånvaron ochde ökande förtidspensioneringarna.Vårt budgetalternativ - med våraförslag till utgiftstak,anslagsfördelning, skatteändringar samtfinanspolitiska ramverk - präglas avordning och reda och skall ses som enhelhet där inte någon eller några delarkan brytas ut och behandlas isolerat frånde andra. Eftersom majoritetden har beslutat omramar för de olika utgiftsområdena ienlighet med finansutskottets förslag ochdärmed valt en annan inriktning avpolitiken, deltar vi inte i det nuaktuella beslutet om anslagsfördelninginom utgiftsområdena 13 och 14.Som framgår av utskottetssammanställning av partiernas förslag ochfördelning av anslag på utgiftsområdena13 och 14 är noga med attgenomföra möjliga besparingar stegvis ochi rimlig takt som politikenläggs om i mer offensiv riktning. Denstora skillnaden gentemot regeringenutgörs dels av attarbetsmarknadspolitiken ges en annan merindividuell inriktning, dels genom attett tydligare försäkringsmässigt sambandinförs i arbetslöshetsförsäkringen.I det följande redovisar vi i korthetdet moderata alternativet till politikinom utgiftsområdena 13 och 14.Utgiftsområde 13 ArbetsmarknadAnslag 22:1 ArbetsmarknadsverketsförvaltningskostnaderEn ny effektiv arbetsmarknadsmyndighetskall inrättas som ersätter AMS. Den nyamyndigheten skall ansvara för attgodtagbara förmedlingstjänster erbjudsöver hela landet, administrera dearbetsmarknadspolitiska stöden ochbedriva den myndighetsutövning som ärnödvändig. Den nya myndigheten föreslåsbli verksam helt och fullt 2006. En merindividuell och effektiv arbetsförmedlingskall införas. Arbetsförmedling skallvara kostnadsfri för den som ärarbetslös. Arbetsförmedling som kanskötas bättre eller lika bra av andraaktörer än staten skall ges möjlighet atti fri konkurrens göra detta.Rekryteringsföretag kan hjälpa nyagrupper av arbetssökande,specialistförmedlingar kan växa fram ochbemanningsföretag vidga sinaverksamhetsfält. Vi beräknar anslagettill 4 , vilket innebär enminskning med iförhållande till regeringens förslag.Anslag 22:2 Bidrag tillarbetslöshetsersättning ochaktivitetsstödEn allmän arbetslöshetsförsäkring införssom är utformad som enomställningsförsäkring. Försäkringenskall administreras av staten och skallha ett bättre försäkringsmässigt sambandän vad dagens försäkring har.Ersättningsnivån skall vara ochersättningsperioden begränsas till 300dagar. Det skall inte vara möjligt attkvalificera sig till en nyersättningsperiod annat än med arbete.Försäkringen skall vara egenfinansierad.Premien skall relateras till lönen ochutgöra på sådana inkomster som ärersättningsberättigade. Någon premie påden del av lönen som överstigerersättningsnivån på upp tillnuvarande tak skall alltså inte tas ut.Premien skall vara avdragsgill vidinkomstbeskattning. Vi beräknar anslagettill 36 , vilket är ett lägre belopp änregeringens förslag.Anslag 22:3 Köp avarbetsmarknadsutbildning och övrigakostnaderFlera av de traditionellaarbetsmarknadspolitiska åtgärderna,exempelvis aktivitetsgarantin, bör slopastill förmån för mer individuelltinriktade insatser. Insatserna måste fåvariera beroende på individens bakgrund,behov och motivation. Utbildning måsteutgöra ett grundläggande inslag för attkunna ge alla arbetslösa som vill arbetabra förutsättningar att finna ett nyttarbete. Ansvar och valmöjligheter måsteflyttas till den arbetslöse så att dennefår ett eget inflytande. Vi beräknaranslaget till 3 , vilketinnebär en minskning med iförhållande till regeringens förslag.Anslag 22:4 Särskilda insatser förarbetshandikappadeArbetshandikappade personer har rätt tillett aktivt arbetsliv och de skall gesökade möjligheter till valfrihet. Detkrävs tydligare föreskrifter ochregelverk för stöden tillarbetshandikappade. Som ett första stegföreslår vi att ytterligare 100 miljonerkronor tillförs anslaget.