bet · GQ01FIU13 · 2003-03-13 00:00:00 — SammanfattningI detta betänkande behandlar utskottet dels revisorersförslag 2002/03:RR2 angående statens personalpolitik, dels tvåmotioner från den allmänna motionstiden vilka tar upp vissajämställdhetsfrågor inom den statliga arbetsgivarpolitiken.Enligt revisorerna bör den arbetsgivarpolitiska delegeringen istatsförvaltningen fortsätta att utvecklas och konkretiseras.Regeringen bör precisera och tydliggöra delegeringens räckvidd ochbegränsningar inom sin arbetsgivarpolitik, som uppföljningenoch redovisningen av den statliga personalpolitiken ska vidgas,fördjupas och verksamhetsanpassas. I detta arbete bör de småmyndigheternas situation särskilt uppmärksammas. Revisorerna anser attregeringen i sitt arbete med det statliga chefskapet behöveruppmärksamma kravet på saklighet och tydlighet.Utskottet konstaterar i betänkandet att huvuddelen av de frågor somRiksdagens revisorer tar upp i sin granskning av statenspersonalpolitik har analyserats av Arbetsgivarpolitikutredningen.Regeringen avser att behandla utredningens förslag i enarbetsgivarpolitisk proposition eller skrivelse vilken ska avlämnastill . Med hänvisning till den pågåendeberedningen av ärendet inom avstyrker utskottetrevisorernas förslag.Beträffande jämställdhetsaspekter på den statliga arbetsgivarpolitikenanför utskottet att det är angeläget att regeringens jämställdhetsmålfullföljs i den statliga arbetsgivarpolitiken. I detta arbete harregeringen initierat en rad åtgärder för att utjämna löneskillnaderinom såväl den statliga sektorn som övriga delar av arbetsmarknadensamt för att analysera, utveckla och integrera förvaltningspolitiskamål och krav på jämställdhetsarbete inom myndigheterna. Mot dennabakgrund avstyrker utskottet motionärernas förslag.I betänkandet finns fyra reservationer.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. revisorers förslag angående statenspersonalpolitik avslår förslag 2002/03:RR2 punkterna 1-3.2. Jämställdhetsaspekter på den statliga arbetsgivarpolitiken avslår motionerna 2002/03:A319 yrkande 3 och2002/03:A366 yrkande 12.Reservation 1 (v)Reservation 2 (c)Reservation 3 (m) - motiv.Reservation 4 (fp, kd) - motiv.Stockholm den 13 mars 2003På finansutskottets vägnarSven-Erik ÖsterbergFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: (),(), (), (), SoniaKarlsson (s), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), JörgenJohansson (c) och ().Redogörelse för ärendetRiksdagens revisorer har granskat genomförande och förverkligande avdet personalpolitiska beslut som fattade 1985 (rapport2001/02:12 Statens personalpolitik) och föreslår i en framställningtill (förslag 2002/03:RR2) att fattar följandebeslut.Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening att regeringenpreciserar och konkretiserar den arbetsgivarpolitiska delegeringen(avsnitt 2.3).Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen isitt arbete med det statliga chefskapet uppmärksammar kravet påsaklighet och tydlighet och att regeringen begär en redovisning avpersonalpolitiska konsekvenser i myndigheternas budgetunderlag(avsnitt 2.4).Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening att regeringenser över dagens system för uppföljning av personalpolitiken och därvidsärskilt beaktar de små myndigheternas situation, hantering avrisksituationer och överväger behovet av en särskild stabsmyndighet(avsnitt 2.5).Någon motion har inte väckts med anledning av revisorernas förslag.Under hösten 2002 hänvisades två yrkanden med anknytning till statligpersonalpolitik till finansutskottet. Dessa yrkanden ingår i tvåjämställdhetsmotioner som väcktes under den allmänna motionstiden. Deberör huvudsakligen jämställdhetsaspekter på den statligaarbetsgivarpolitiken.Utskottets övervägandenRiksdagens revisorers förslag angående statens personalpolitikUtskottets förslag i korthetHuvuddelen av de frågor som tas upp i revisorers granskninghar behandlats av . Regeringen avser attsenare avlämna en arbetsgivarpolitisk propositioneller skrivelse med anknytning till utredningens förslag. Medhänvisning till den pågående beredningen av ärendet inomRegeringskansliet avstyrker utskottet revisorernas förslag i2002/03:RR2.BakgrundÅr 1985 fattade riskdagen beslut om den statliga personalpolitiken(prop. 1984/85:219, bet. 1985/86:AU6, rskr. 1985/86:48). Enligt detpersonalpolitiska beslutet skulle personalpolitiken bli ett tydligareinstrument för att förnya den offentliga sektorn. Personalpolitikenskulle avpassas efter skilda förutsättningar och situationer för olikamyndigheter. Den reglerade befordringsgången skulle avvecklas och endecentralisering och avreglering av statliga personal- ocharbetsgivarfrågor inleddes. Personalpolitiken skulle i stället ledasdels med grundläggande principer för inriktning och utförande, delsmed uppföljning av genomförande och resultat.Revisorernas granskningRiksdagens revisorer har på eget initiativ granskat genomförande ochförverkligande av personalpolitiska beslut. Revisorernakonstaterar att det har visat sig svårt att fåkunskap om den statliga förvaltningspolitikens utfall. Svårigheternaatt koppla resultat till insatta resurser bedöms dock vara delvis avmetodisk art och man utgår ifrån att i ett längre perspektiv om 15 årbör denna förmåga ha kunnat utvecklas. En viktig fråga förrevisorernas granskning har därför varit hur metoderna för bedömningav olika personalpolitiska åtgärders eller reformers verkan harutvecklats.Granskningens utgångspunkter är dels bestämmelsen i regeringsformen omen statlig förvaltning på saklig grund, dels beslut attpersonalpolitiken ska vara ett medel för förnyelse av den statligaverksamheten. Granskningen har inriktats på genomgång av detpersonalpolitiska regelverket samt kartläggning och analys av statenspersonalpolitik med avseende på planering, kostnader och uppföljning.Personalpolitikens genomförande har därvid belysts med ett antalfallstudier inom polisväsendet, skatteförvaltningen,och socialförsäkringsadministrationen.Revisorerna konstaterar efter den genomförda granskningen att fråganom statens personalpolitik har bidragit till den offentliga sektornseffektivisering inte kan entydigt besvaras. Uppföljningar som kan gerättvisande bilder av den statliga förvaltningens resultat saknasfortfarande. De indikatorer som revisorerna studerat ger delvismotsägelsefulla intryck. Möjligheter till förenkladeförvaltningsprocesser har utnyttjats på många håll och genomloppstiderhar i många fall kortats. har genomgripande ochkostnadskrävande omorganisationer genomförts, med osäkra eller iblandnegativa resultat som emellanåt krävt nya korrigerandeomorganisationer. Nya arbetsmetoder och den tekniska utvecklingen hargett förutsättningar för effektivare arbete och ökad kvalitet i formav t.ex. ökad tillgänglighet.Uppföljningen inom personalpolitiken har enligt revisorernas meninghittills haft en schablonmässig inriktning. Den har varit inriktad påkvantitativa nyckeltal och statistik, t.ex. om personalrörlighet,produktivitet, arbetstidsplanering, där bakomliggande förklaringarvare sig fått tillräckligt utrymme eller analys. Därtill görsregeringens arbetsgivarpolitiska uppföljning i särskild ordning, skildfrån myndigheternas övriga verksamhets- och resultatredovisning.Uppföljningen har också schablonmässigt utgått från att denarbetsgivarpolitiska delegeringen inneburit att enskilda inslag imyndigheternas personalpolitik inte behöver omfattas av , iregeringsformen angivna, granskningsansvar. Vid personalpolitikenspraktiska tillämpning saknas i flera fall tydliga motiveringar förviktiga beslut.Revisorerna anser att regeringen bör förtydliga den statligapersonalpolitikens innehåll. Granskningen visar att denarbetsgivarpolitiska delegeringen har varit en viktig förutsättningför den statliga personalpolitiken och den statliga verksamhetensförnyelse. Den arbetsgivarpolitiska delegeringen bör därför enligtrevisorerna fortsätta att utvecklas men dess innebörd behöversamtidigt preciseras. Revisorerna finner att enpersonalpolitik i staten som i alltför hög grad inriktas påarbetsgivarrollen bortser från andra centrala delar avpersonalpolitiken.Slutligen konstaterar revisorerna att det finns brister i det statligachefskapet. Det är fråga om brister i tydlighet, saklighet ochlyhördhet. Revisorernas bedömning är att både personalpolitiskaprogram och existerande regelverk väl uttrycker värdet av tydlighet,saklighet eller lyhördhet. Det är vid efterlevnaden av ifrågavarandebestämmelser i regeringsformen och verksförordningen som chefskapet iflera fall brister.Efter remissbehandling av en upprättad granskningsrapport harrevisorerna tagit slutlig ställning i ärendet och redovisat sinaöverväganden och förslag i en skrivelse till - Riksdagensrevisorers förslag angående statens personalpolitik (2002/03:RR2).Revisorernas förslagRevisorernas skrivelse utmynnar i tre förslag om tillkännagivandentill regeringen. De tre förslagen berör följande frågor.Precisering av den arbetsgivarpolitiska delegeringenEnligt revisorerna bör den arbetsgivarpolitiska delegeringen fortsättaatt utvecklas. anser revisorerna att regeringen börprecisera och tydliggöra den arbetsgivarpolitiska delegeringensräckvidd och begränsningar på främst tre områden:normer för det personalpolitiska beslutsfattandet (främst avseendesaklighet och beaktande av statens gemensamma bästa - delegeringinnebär inte godtycke)utveckling av statlig arbetsledning (arbetslednings- ocharbetsgivarfrågor är inte identiska)innebörd av personalpolitiska mål (innebörden av dessa mål kan intedelegeras).Delegeringen eller ett minskat regelverk medför enligt revisorernainte att regeringen kan avstå från att ange normer till vägledning förde statliga arbetsgivarna. Uppföljningen blir därmed en viktig del iregeringens arbete med att utveckla den statliga personalpolitiken.Regeringen ska därför konkretisera viktiga begrepp som saklighet ocheffektivitet så att de blir styrande och uppföljningsbara inom denstatliga personalpolitiken. I detta arbete bör de små myndigheternassituation särskilt uppmärksammas.Tydligare chefskap och redovisningRevisorerna anser att det är viktigt att lyfta fram det statligachefskapet på alla nivåer i statsförvaltningen. Regeringen bör därför,i de redan igångsatta chefsaktiviteterna inom ramen för Statenskvalitets- och kompetensråd och , uppmärksamma kravenpå tydlighet, saklighet och lyhördhet. Detta gäller särskilt tydlighetmot medarbetare, tydliga motiveringar för olika åtgärder samttydlighet uppåt i hierarkin för att ge beslutande instanserrealistiska och rättvisande bilder av verksamheten och dess villkor.Kraven på saklighet och lyhördhet bör vara nära förknippade med kravetpå tydlighet.Vidare bör regeringen begära redovisning av personalpolitiskakonsekvenser i myndigheternas budgetunderlag. Detta gäller redovisningav personalpolitiska konsekvenser och motivering till större planeradeomställningar inom myndigheten. Revisorerna anser att det är av storvikt att regeringen bidrar med att utveckla kostnadsredovisningar somgör det möjligt att identifiera kostnader för personalpolitiska inslagi myndigheternas verksamhet som t.ex. rekryteringar ellerställkostnader vid omorganisationer eller chefsbyten. En sådanredovisning ger enligt revisorerna bättre beslutsunderlag samtmöjliggör för regeringen att uppmärksamma och systematiserapersonalpolitiska tendenser.Verksamhetsanpassning av uppföljningenRevisorerna anser att det behövs en mera samlad ochverksamhetsanpassad uppföljning och redovisning för den statligapersonalpolitiken. Uppföljningen av personalpolitiken bör vidgas,fördjupas och verksamhetsanpassas genom redovisning i myndigheternasårsredovisningar. Dagens system med uppföljning enligt särskildaårliga regeringsbeslut skilt från resultatredovisning är intetillfredsställande enligt revisorerna. Systemet skapar en vissryckighet i och osäkerhet om innehållet i redovisningen samt ledertill att viktiga frågor som t.ex. de små myndigheternas situation ochde ökande kraven på kvalitativa redovisningar delvis åsidosätts.Revisorernas bedömning är att olika nyckeltal, för bl.a. verksamhet,resultat, personal, ekonomi eller hälsa, bör redovisas och analyserassamlat myndighetsvis. Det bör ske i myndigheternasresultatredovisningar. Enligt revisorerna finns det särskildarisksituationer i personalpolitiken där regeringen dessutom böridentifiera risker för tidiga åtgärder, situationer där lösningar intefungerat som avsetts. Dessa kan variera över tiden och mellanverksamheter.Vidare anser revisorerna att det behövs mera kontinuitet iverksamhetsuppföljningarna. Ett förslag om en särskild myndighet somska ägna sig åt uppföljningen av statens personalpolitik och geregeringen erforderliga beslutsunderlag bedöms därför väl värt attöverväga. är det enligt revisorerna uppenbart att ryckighetoch hastiga omprioriteringar i medelstilldelningen gör det svårt förmyndigheterna att bedriva en långsiktig personalpolitik. En nystabsmyndighet till regeringen inom personalpolitikens område skullekunna ge regeringen bättre underlag som minskar ryckigheten ibudgetpolitiken. Dessutom skulle en sådan myndighet kunna få somuppgift att konkret och konsultativt biträda de små myndigheterna ipersonalpolitiska frågor för att säkerställa samma kvalitet ochförhållningssätt inom detta område i alla delar av statsförvaltningen.Utskottets ställningstagandeUtskottet delar revisorernas uppfattning att den arbetsgivarpolitiskadelegeringen - etablerad genom de personalpolitiska reformerna 1985och 1994 - har varit en viktig förutsättning för den statligapersonalpolitiken och den statliga verksamhetens förnyelse. Detdelegerade arbetsgivaransvaret innebär en betydelsefull frihet förmyndigheterna att självständigt utforma organisation, arbetsprocesser,lönebildning, personalförsörjning och kompetensutveckling m.m. medhänsyn till verksamhetens krav. Myndigheternas förändringsarbetegynnas enligt utskottets uppfattning av att anställda på alla nivåerfår möjligheter att delta i och påverka utvecklingen i de internaarbetsprocesserna.Utskottet vill erinra om att regeringens uppgift iarbetsgivarpolitiken är dels att - i den utsträckning det behövs -sätta övergripande strategiska mål för de statligaarbetsgivarfrågorna, dels att följa upp myndigheternasarbetsgivarpolitik. I egenskap av uppföljare beslutade regeringen 2001att, vid sidan om det löpande uppföljningssystemet förarbetsgivarpolitiken, tillsätta en utredning med uppgift att göra ensamlad utvärdering av den arbetsgivarpolitiska reformen 1994 (dir.2001:16). Uppdraget omfattade bl.a. att bedöma effekterna av denarbetsgivarpolitiska delegeringen på lönebildningen,personalförsörjningen och andra personalpolitiska frågor inomstatsförvaltningen.Arbetsgivarpolitikutredningens arbete bedrevs i stort sett samtidigtmed revisorers granskning av statens personalpolitik.Utredningens betänkande Den arbetsgivarpolitiska delegeringen i staten- en samlad utvärdering (SOU 2002:32) publicerades, såsom revisorernaspersonalpolitiska rapport, i mars 2002.Utskottet konstaterar att analysbelyser många aspekter på statens arbetsgivarpolitik vilka ocksåberörs i revisorernas rapport. Detta gäller främst denarbetsgivarpolitiska delegeringen, kompetensförsörjningen samtuppföljningssystemet i staten. Utredningen presenterar en delsynpunkter som enligt utskottets mening har särskild relevans medanknytning till revisorernas förslag:Den arbetsgivarpolitiska delegeringen är väl förankrad hos allaberörda och den stimulerar myndighetsledningarna att ta etthelhetsansvar för verksamheten. Men den har också skapat osäkerhet omregeringens roll inom arbetsgivarpolitiken. Det bör därmed varaförenligt med regeringens roll att, om det behövs, formulera konkretaförvaltningspolitiska mål för myndigheterna för att styra derasagerande som arbetsgivare.Delegeringen kräver en större arbetsgivarpolitisk kompetens hosmyndigheterna än det tidigare systemet och den fungerar för närvarandebäst på stora myndigheter med en stark arbetsgivarfunktion. Småmyndigheter bör därför i större utsträckning få hjälp med attpraktiskt utveckla den arbetsgivarpolitiska kompetensen.Ledaregenskaper har varit betydligt viktigare under de senare årenstillsättning av chefer, men det finns fortfarande många operativachefer i statsförvaltningen utan tillräckliga ledaregenskaper. Dettavisar sig skapa en del problem i hanteringen av de frågor som omfattasav den arbetsgivarpolitiska delegeringen, särskilt på regional ochlokal nivå.Höga ambitioner och tydliga mål från regeringens sida inomarbetsgivarpolitikens område bör motsvaras av en ambitiösuppföljnings- och utvärderingsverksamhet. Den övergripande principenbör vara att ett delegerat system kräver fördjupad utvärdering påmyndighetsnivå jämfört med dagens system. Det nya uppföljningssystemetska ge adekvat information till statsmakterna och bidra med underlagför en meningsfull och fördjupad dialog med myndigheterna. Det börintegreras i styrsystemet med bättre anpassning till de enskildamyndigheterna, och det bör kunna användas för benchmarking ochspridning av goda exempel.Den årliga uppföljningen bör kompletteras med en fördjupad ochkvalitativt inriktad utvärdering av myndigheternas arbetsgivarpolitikoch kompetensförsörjning. Uppföljningens och utvärderingarnas styrandeeffekt bör ökas genom att starkare knyta dessa till budgetprocessen.Enligt uppgifter som utskottet inhämtat från harArbetspolitikutredningens betänkande varit föremål för remisshanteringhos 259 instanser. Efter slutgranskningen av samtliga remissvar avserregeringen att avlämna en proposition eller en skrivelse om denarbetsgivarpolitiska delegeringen i staten. Ärendet kommer attavlämnas till , för slutbehandling eftersommaruppehållet men före utgången av 2003.Utskottet vill understryka att statens personalpolitik har enstrategiskt viktig roll i utvecklingen av en högeffektivstatsförvaltning med bibehållet högt medborgerligt förtroende för denstatliga verksamheten. För att främja denna utveckling ska denarbetsgivarpolitiska delegeringen ge myndigheterna bästa möjligaförutsättningar att använda arbetsgivarpolitiken som ett medel för attutforma organisation, arbetsprocesser och kompetensförsörjning medhänsyn till gällande verksamhetsmål. Ett tydligt och välpreciseratinnehåll i den statliga personalpolitiken samt en verksamhetsanpassadpersonalpolitisk uppföljning finns bland de viktigasteförutsättningarna för att delegeringen av befogenheterna på detarbetsgivarpolitiska området ska vara framgångsrik. Utskottet serdärför allvarligt på de problem inom statens personalpolitik sompåvisas både i revisorers rapport och iArbetsgivarpolitikutredningens betänkande.Huvuddelen av de frågor som revisorerna tar upp i sin granskning avstatens personalpolitik har, enligt vad utskottet kunnat konstatera,analyserats av . Utskottet förutsätteratt regeringen behandlar dessa frågor i denaviserade arbetsgivarpolitiska propositionen eller skrivelsen. Medhänvisning till den pågående beredningen av ärendet inomRegeringskansliet avstyrker utskottet revisorers förslag i2002/03:RR2.Jämställdhetsaspekter på den statliga arbetsgivarpolitikenUtskottets förslag i korthetUtskottet anser att det är angeläget att regeringens jämställdhetsmålfullföljs i den statliga arbetsgivarpolitiken. I detta arbete harregeringen initierat en rad åtgärder för att utjämna löneskillnaderinom såväl den statliga sektorn som övriga delar av arbetsmarknadensamt för att analysera, utveckla och integrera förvaltningspolitiskamål och krav på jämställdhetsarbete inom myndigheterna. Mot dennabakgrund avstyrker utskottet motionerna.Jämför reservationerna 1 (v), 2 (c), 3 (m) och 4 (fp, kd).MotionernaVänsterpartiet framhåller i motion A319 att man delarRiksrevisionsverkets kritik av regeringens strategi förjämställdhetsarbete. Kritiken avser bl.a. otydliga målbeskrivningaroch krav samt bristande dialog mellan myndigheterna och departementenbeträffande jämställdhetsarbete. Motionärerna anser att regeringenbehöver förtydliga sin strategi för jämställdhetspolitiken genom attur feministiskt perspektiv formulera tydliga verksamhetsmål, vilka börvara relevanta för myndigheter och ska syfta till förändring avrådande strukturer. Jämställdhetsarbetet hos myndigheterna bör enligtmotionärerna prioriteras högre vid budgetdialog och i regleringsbrev(yrkande 3).Centerpartiet förespråkar i motion A366 (yrkande 12) en lönerevisioninom statlig verksamhet i syfte att utjämna löneskillnader mellanlikvärdigt arbete. Anledningen till en sådan lönerevision är enligtmotionärerna de kraftiga löneskillnaderna mellan kvinnor och mänanställda i den statliga sektorn även på de högstabefattningsnivåerna. Motionärerna anser att hela den offentligasektorn bör åläggas att genomföra lönerevisioner och arbetamed intern arbetsvärdering för att skapa en rättvis lönesättning.Därför bör denna lönerevision enligt motionärerna göras i samarbetemed Kommun- och Landstingsförbundet.Utskottets ställningstagandeEnligt utskottets mening är jämställdhet mellan kvinnor och män enfråga med högsta prioritet i dagens moderna samhälle. Jämställdhethandlar om rättvisa och fördelning av ekonomisk och politisk makt. Denhandlar alltså om demokrati, om att värdera kvinnor och män lika. Detär därför viktigt att jämställdhetsperspektivet blir en naturlig delav verksamheten i alla samhällssektorer för att säkerställa attkvinnors rätt till arbete med rättvisa löner och med öppen tillgångtill poster på alla beslutsnivåer blir en självklarhet.Jämställdhetsmålen såväl i den statliga arbetsgivarpolitiken som iövriga delar av den offentliga sektorn måste fullföljas.Utskottet har tidigare behandlat frågor rörande jämställdhet i denstatliga arbetsgivarpolitiken i betänkande 2001/02:FiU27. I enlighetmed sitt ställningstagande i detta betänkande vill utskottet framhållaatt jämställdhet mellan könen och en arbetsmiljö där diskriminering pågrund av kön inte får förekomma måste utgöra ett av de grundläggandeförhållningssätten för den statliga förvaltningen. Det är oerhörtviktigt att alla myndigheterna följer och genomför regeringensriktlinjer för jämställdhetsarbete i statsförvaltningen.Regeringens utgångspunkt i jämställdhetsarbetet är att såväl denpolitiska som den verkställande delen av regeringsarbetet skagenomsyras av jämställdhetsperspektiv. Enligt verksförordningen(1995:1322) har regeringen också i detta avseende ett strategisktövergripande ansvar, medan myndigheterna har det operativa ansvaretför att åstadkomma de mål som statsmakterna ställer upp. I dettasammanhang vill utskottet understryka att det är angeläget attjämställdhetsarbetet hos myndigheterna prioriteras högt både inomramen för internt verksamhetsarbete och vid styrningsdialog meddepartementen. Tydliga och relevanta verksamhetsmål är också enligtutskottets mening ett viktigt verktyg för att förändra rådandekönsdiskriminerande strukturer.Enligt vad utskottet kunnat konstatera i sin tidigare genomgång avjämställdhetsarbetet inom statsförvaltningen har regeringen genomförvaltningspolitiska styrsignaler till myndigheterna samt en aktivuppföljning av de arbetsgivarpolitiska insatserna åstadkommit attmyndigheterna tar ett större ansvar för att sätta konkreta mål försitt jämställdhetsarbete med tydliga kopplingar till målen förverksamheten. Det är viktigt att regeringen löpande fortsätter attfölja upp och utvärdera sin egen och myndigheternas arbetsgivarpolitikmed hänsyn till dessa jämställdhetsmål. Formerna förjämställdhetsarbetet bör dessutom kontinuerligt utvecklas ochutvärderas så att deras effektivitet och relevans förstatsförvaltningen och för enskilda myndigheter kan säkerställas.Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att regeringen harinitierat en översyn av verksförordningen (dir. 2001:177) i syfte attskapa en större tydlighet när det gäller dels de förvaltningspolitiskakraven på myndigheterna, dels myndighetsledningens ansvar ochuppgifter också i dess roll som arbetsgivare.