bet · GQ01KRU2 · 2003-02-06 00:00:00 — SammanfattningI betänkandet behandlas motioner om kulturmiljövårdm.m. som väcktes under allmänna motionstiden hösten2002. Motionsyrkandena rör skydd för och bidrag tillfornminnen, vissa byggnader och kulturmiljöer,placering av fornfynd, skydd mot utförsel av vissaäldre kulturföremål, nya objekt på Unescosvärldsarvslista samt frågor om internationellakonventioner.Samtliga motionsyrkanden avstyrks av utskottet.I betänkandet finns fem reservationer och tvåsärskilda yttranden.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. Kostnadsansvaret vid arkeologiskaundersökningarRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Kr246 och2002/03:Kr247.Reservation 1 (c)2. Historiska lämningar på kyrkans markRiksdagen avslår motion 2002/03:Kr312.3. Utbildning om kulturhistoriska lämningari skogenRiksdagen avslår motion 2002/03:Kr208 yrkande2.Reservation 2 (kd, c)4. Översyn av kulturminnneslagenRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Kr208yrkande 1 och 2002/03:MJ425 yrkande 7.Reservation 3 (kd, c)5. Skydd för skeppsvrakRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Kr310 och2002/03:Kr311 yrkandena 1 och 2.6. Placering av fornfyndRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Kr336yrkande 21, 2002/03:Kr357 yrkande 1 och2002/03:N266 yrkande 11.Reservation 4 (c)7. Byggnadsminnesförklaring av sjömärketValenRiksdagen avslår motion 2002/03:Kr289.8. Bidrag till kulturmiljövårdRiksdagen avslår motion 2002/03:Kr283.9. Förvaltningen av kulturhistoriskt unikaanläggningarRiksdagen avslår motion 2002/03:Kr220.Reservation 5 (m)10. Utvecklingen inom kulturmiljöområdetRiksdagen avslår motion 2002/03:Kr231.11. Skydd för allmogeföremålRiksdagen avslår motion 2002/03:Kr221.12. Nya objekt på världsarvslistaRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Kr232,2002/03:Kr313 och 2002/03:Kr354.13. Andra länders tillträde till 1970 årsUnescokonventionRiksdagen avslår motion 2002/03:Kr238 yrkande7.14. Ändring av nuvarande lagstiftningRiksdagen avslår motion 2002/03:Kr238 yrkande8.15. UnidroitkonventionenRiksdagen avslår motion 2002/03:Kr238 yrkandena3 och 4.16. HaagkonventionenRiksdagen avslår motion 2002/03:Kr238 yrkandena5 och 6.17. konvention om skydd av detmarina kulturarvetRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Kr238yrkandena 1 och 2 samt 2002/03:Kr311 yrkande 3.Stockholm den 6 februari 2003På kulturutskottets vägnarLennart KollmatsFöljande ledamöter har deltagit i beslutet:Lennart Kollmats (fp), (), LarsWegendal (s), (), (),(), (), LenaAdelsohn (), (), CeciliaWikström (fp), (), iSimrishamn (s), (), (s), (), MatildaErnkrans (s) och ().2002/03KrU2Utskottets övervägandenInledningSom ett led i arbetet med att följa upp riksdagenstidigare beslut har utskottet låtitsig informeras av () underett studiebesök hos myndigheten. Bland annatberördes frågor om kulturmiljövårdens mål, sombeslutats av (prop.1998/99:114, bet. 1999/2000:KrU7, rskr.1999/2000:196). Utskottet erhöll även information omkulturmiljövårdens organisation och omuppdragsarkeologins förutsättningar samt om RAÄ:suppgifter att dels vara central myndighet medtillsynsansvar, dels utföra egna arkeologiskaundersökningar. Bland övriga frågor som berördes kannämnas ämbetets uppgift att överlåta statens rätttill fornfynd på ett museum (s.k. fyndfördelning)samt RAÄ:s samverkan med Svenska kyrkan.Skydd för och bidrag till fornminnenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen om- kostnadsansvaret vid arkeologiskaundersökningar, jämför reservation 1 (c),- historiska lämningar på kyrkans mark,- utbildning om kulturhistoriska lämningar iskogen, jämför reservation 2 (kd, c)- översyn av kulturminneslagen, jämförreservation 3 (kd, c) och- skydd för skeppsvrak.BakgrundLagen (1988:950) om kulturminnen m.m., KML,innehåller definitioner av begreppen fastafornlämningar och fornfynd samt bestämmelser omskydd, vård och undersökning av fornlämning ochplats, där fornfynd påträffats (2 kap. KML). Fastafornlämningar är lämningar efter människorsverksamhet under forna tider som är varaktigtövergivna, t.ex.- gravar, gravbyggnader och gravfält, samtkyrkogårdar och andra begravningsplatser,-- lämningar av bostäder, boplatser och arbetsplatsersamt kulturlager som uppkommit vid bruket av sådanabostäder eller platser, liksom lämningar efterarbetsliv och näringsfång,-- färdvägar och broar, hamnanläggningar, vårdkasar,vägmärken, sjömärken och likartade anläggningar församfärdsel samt gränsmärken och labyrinter,-- skeppsvrak, om kan antas hagått sedan skeppet blev vrak.-I 2 kap. KML regleras också skydd, vård och undersökning av fornlämning ochplats där fornfynd påträffats, ingrepp i fast fornlämning (inkl. frågan omkostnadsansvar i 14 §), inlösen och hittelön vid fornfynd samt fyndfördelning.Av KML framgår vidare att den som avser att uppföraen byggnad, en anläggning eller genomföra ett annatarbetsföretag bör ta reda på om någon fastfornlämning kan beröras av företaget och i så fallsnarast samråda med (2 kap. 10 §). Ettkostnadsansvar för arkeologiska undersökningaråvilar den som svarar för arbetsföretaget (2 kap. 14§).RAÄ har i sin publikation Beslut om ingrepp m.m. ifornlämning och fornlämningsområde lämnatrekommendationer för tillämpning av bestämmelserna i2 kap. 10-14 §§ KML. I publikationen sägs bl.a.följande om kostnadsansvar (s. 26 f.).Enligt KML är det ett nationellt intresse attbevara fornlämningar. Varje tillstånd innebär attett undantag görs från denna grundinställning.Det är därför ett samhällsintresse att resultatenfrån uppdragsarkeologin tas till vara och kantillgodogöras forskningen och allmänheten.Resultaten kan användas för att förklarafornlämningarnas art och betydelse och derassamband med topografin och landskapet.Undersökningarna kan på så sätt motivera skyddoch bevarande av andra fornlämningsmiljöer.Företagens kostnadsansvar vilar bl.a. på dennagrund. Reglerna för kostnadsansvar anges i 2:14KML. Enligt huvudregeln ska kostnaderna för för-och slutundersökningar m.m. enligt 2:13 § KMLbetalas av arbetsföretaget.Priset är den avgift företagaren betalar enundersökare för att denna ska genomföraundersökningen i överensstämmelse med denomfattning som bestämt. Beloppetsstorlek beror bl.a. på den timkostnadundersökaren debiterar och på de kostnadsslag somingår i taxan. Kostnader som inte väsentligtöverskrider det beslutade beloppet kan dockåläggas företaget efter förnyad prövning avlänsstyrelsen. Detta motiveras av svårigheten attexakt beräkna omfattningen och kostnaderna för enundersökning.Enligt förordningen (1993:379) om bidrag tillkulturmiljövård prövas frågor om bidrag av RAÄeller, efter RAÄ:s bemyndigande, av länsstyrelsen.Bidragsmedlen anvisas under anslaget 28:26 Bidragtill kulturmiljövård (utgiftsområde 17).En utförlig redogörelse för aktuella bestämmelserm.m. som rör fornlämningar i skogen återfinns ikulturutskottets betänkande /02:KrU19 s. 24 f. Där beskrivs bl.a. detnationella miljökvalitetsmålet Levande skogar samtSkogsstyrelsens och RAÄ:s projekt och historia.MotionernaFörslagen i två av de nu aktuella motionerna, Kr246(fp) och Kr247 (s), berör kostnadsansvaret vidarkeologiska undersökningar och syftar till enförbättrad ersättning till den företagare, somplanerat ett arbetsföretag som innebär ingrepp i enfornlämning. I båda motionerna sägs det attutgrävningar av arkeologiska fynd kan bli mycketdyra och därmed riskerar att äventyra helabyggprojektet. I motion Kr246 (fp) hävdas att detfinns risk för att exploatören frestas att förstörafornfynd för att slippa undersökningskostnaderna.Kostnadsansvaret borde därför kunna delas mellanexploatören, staten och kommunen, menar motionären.Motionären kan även tänka sig att en fond skullekunna inrättas ur vilken exploatörer skulle kunnaansöka om bidrag för att möta kostnaderna i sambandmed arkeologiska fynd.I motion Kr312 (c) yrkas att historiska lämningar påkyrkans mark skall jämställas med andra historiskalämningar när det gäller rätten att sökakostnadsbidrag.I motion Kr208 (kd) föreslås att utbildningen ifråga om kulturhistoriska lämningar i skogen skallöka och erbjudas skogsägare och företag som erbjuderskogsbrukstjänster (yrkande 2).Frågor om kulturmiljövården i skogen behandlas i tvåmotioner, motion Kr208 (kd) yrkande 1 och MJ425 (kd)yrkande 7. I båda motionerna begärs en översyn avkulturminneslagen i syfte att införa en regel omersättning till markägare för inskränkning ibrukandet av marken inom fornlämningsområden.I två motioner, Kr310 (s) och Kr311 (mp) yrkande 1,påtalas att skeppsvrak som förlist för mindre än 100år sedan saknar skydd enligt kulturminneslagen ochdärför är utsatta för "plundring". Skyddet förskeppsvrak bör därför stärkas. I motion Kr311 (mp)föreslås att kriteriet för förlisningstidpunkt börändras till att gälla vrak förlista för 50 år sedaneller mer. Vidare föreslår motionären bakom Kr311(mp) att skall verka internationellt och EU för att fartyg som förlist för50 år sedan eller mer skall erhålla skyddlagstiftningsvägen (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeDe förslag om kostnadsansvaret vid arkeologiskaundersökningar som framförts i motionerna Kr246 (fp)och Kr247 (s) och som syftar till attersättningsmöjligheterna för exploatörer skallförbättras föranleder utskottet till följandeöverväganden.Utskottet konstaterar att det inte är förvånandeatt olika intressen kan stå i strid med varandra. Åena sidan är det en nationell angelägenhet attskydda och vårda kulturmiljön, vilket tydligtuttrycks i KML. Å andra sidan kan det finnas ettintresse, som på en och samma gång är samhälleligtoch finns hos entreprenörer, nämligen att bebyggaeller på annat sätt exploatera mark, där det finnsfornlämningar. Då det gäller frågan omkostnadsansvaret för arkeologiska undersökningarvidhåller utskottet sin tidigare inställning.Således bör den som utför ett arbetsföretag också -med de undantag som anges i 2 kap. 14 § KML - svaraför kostnader för åtgärder i form av undersökningarm.m. (Jfr bl.a. bet. 2001/02:KrU19 s. 16 och 18-19. )Syftet med nu aktuella motioner är att denstatliga ersättningen som enligt KML ochförordningen (1993:379) om bidrag tillkulturmiljövård utgår till den s.k. exploatörenskall förbättras, vilket ytterst är en budgetfråga.Utskottet utgår från att regeringen i den sedvanligabudgetprövningen beaktar de behov som kan finnasinom kulturmiljövårdsområdet och väger dessa behovmot andra angelägna bidragsändamål i statsbudgeten.Vidare påtalas i motion Kr246 (fp) att det finnsrisk för att den som utför ett arbetsföretag(exploatören) frestas att förstöra fornfynd för attslippa undersökningskostnaderna. Utskottetförutsätter att de kulturmiljövårdande myndigheternanoga följer exploateringsärenden i områden där detkan finnas fornlämningar. Till sin hjälp harsamtliga inblandade bl.a. RAÄ:s fornminnesregister,ett nationellt register med uppgifter omfornlämningar och andra kulturhistoriska lämningar ihela landet. innehåller registret informationom närmare en miljon fasta fornlämningar och övrigakulturhistoriska lämningar.Slutligen vill utskottet i sammanhanget erinra omatt revisorer i rapporten påuppdrag har framfört att det finns brister ikostnadskontrollen av arkeologiska undersökningaroch att exploatören, som skall betala för dearkeologiska tjänsterna, har små möjligheter attpåverka och kontrollera de kostnader somlänsstyrelserna beslutar om (rapport /03:3).Revisorernas rapport har remitterats och avsessenare att resultera i förslag till riksdagen.Med hänvisning till det anförda avstyrkerutskottet motionerna Kr246 (fp) och Kr247 (s).Förslaget i motion Kr312 (c) syftar till atthistoriska lämningar på kyrkans mark skalljämställas med andra historiska lämningar när detgäller rätten att söka kostnadsbidrag.Utskottet konstaterar att en fornlämning, somåterfinns t.ex. i skog ägd av kyrkan, skall skyddasenligt bestämmelserna i 2 kap. KML och attstatsbidrag får lämnas för bl.a. vård avfornlämningar enligt förordningen (1993:379) ombidrag till kulturminnen. Särskilda bidragsmedelanvisas över statsbudgeten under anslaget Bidragtill kulturmiljövård (28:26).I den mån motionen skulle avse kyrkligakulturminnen, dvs. kyrkobyggnader, kyrkotomter,kyrkliga inventarier och begravningsplatser, kannämnas att det finns ett särskiltanslag i statsbudgeten för kyrkoantikvariskersättning som disponeras av (sebestämmelserna i 4 kap. KML).Motion Kr312 (c) synes vara tillgodosedd ochavstyrks därför av utskottet.I tre motionsyrkanden behandlas frågor som rörfornlämningar i skogsmark. I motion Kr208 (kd)yrkande 2 behandlas frågan om utbildning omkulturhistoriska lämningar i skogen.En utförlig redovisning av bl.a. det nationellamiljökvalitetsmålet Levande skogar återfinns ikulturutskottets betänkande 2001/02:KrU19 s. 23 f.Målet, som bl.a. innebär att kulturminnen ochkulturmiljöer skall värnas, skall följas upp avlänsstyrelserna.Även projektet och historia redovisades isamma betänkande (bet. s. 25). Projektet ärrikstäckande och drivs gemensamt av Skogsstyrelsenoch RAÄ. Inventering, utbildning och kommunikationär projektets tre grundpelare. Myndigheternas roll iprojektet är att samordna och ha ett övergripandeansvar för centrala frågor kring inventering,utbildning och information för de regionala projektsom pågår i landet. På regional nivådrivs projekten av skogsvårdsstyrelserna,länsstyrelserna och länsmuseerna under medverkan avlänsarbetsnämnderna.Utskottet konstaterar - liksom vid föregåenderiksmöte - att myndigheterna inom ramen förprojektet och historia har i uppgift attsamordna och ta ett övergripande ansvar för centralafrågor kring bl.a. utbildning och information för deregionala projekt som pågår i landet. Vidare erinrarutskottet om att länsstyrelserna, de regionalamuseerna och skogsvårdsstyrelserna gemensamt ochtillsammans med görutbildningsinsatser då det gäller kulturmiljövård iskogen.Med hänvisning till det anförda avstyrkerutskottet motion Kr208 (kd) yrkande 2.Den begäran om en översyn av kulturminneslagen somframställts i två motioner, Kr208 (kd) yrkande 1 ochMJ425 (kd) yrkande 7, grundar sig bl.a. påuppfattningen att skogsbruket tvingas bliorationellt genom att hänsyn måste tas tillfornminnen och att skogsägarna bör erhållaersättning för inskränkning i brukandet av skogen.Utskottet som avstyrkte motioner med samma syftesom de nu aktuella under föregående ,uttalade då bl.a. följande.Av 2 kap. 15 § KML framgår vilka bestämmelser somgäller för att en markägare skall erhållaersättning om han ej får tillstånd avlänsstyrelsen att rubba, ändra eller ta bort enfast fornlämning. Den grundläggandeförutsättningen för att erhålla ersättning är attfornlämningen är helt okänd och utan synligtmärke ovan jord. En ytterligare förutsättning äratt det vägrade tillståndet vållar sökandenbetydande hinder eller olägenhet.Enligt utskottets uppfattning är det beklagligtom brukarintresset ställs mot bevarandeintresset.Det är utskottets förhoppning att markägare,brukare och entreprenörer genom ökad kunskap omde kulturhistoriskt intressanta och värdefullalämningar som finns i skogsmarken också får ökadförståelse för behovet av skydd för dekulturarvsvärden och kulturhistoriska spår somfinns kvar från forna tider i skogen i form avodlingsrösen, husgrunder, fångstgropar m.m. Deinformations- och utbildningsinsatser som redangörs och som kommer att fortsätta inom ramen förprojektet och historia kan komma att få storbetydelse för markägarnas och brukarnasinställning i dessa frågor. Inom ramen förprojektet bör också erfarenheter kunna samlas omi hur stor omfattning markägarna i realitetentvingas till inskränkning i markanvändningen ochdärigenom anser sig gå miste om intäkter.Det ankommer på de kulturmiljövårdandemyndigheterna att kontinuerligt följa uppeffekterna av gällande bestämmelser, att hållasig underrättade om eventuella problem som följerav dessa och att till regeringen rapportera omproblemen och föreslå de ändringar av gällandebestämmelser som bedöms vara nödvändiga. uppfattning finns det inte anledningatt från sida nu göra ett uttalande omen översyn av KML eller en översyn av hurröjningsrösen hanteras enligt kulturminneslagen.Utskottet intar alltjämt samma inställning i fråganoch avstyrker därför motionerna Kr208 (kd) yrkande 1och MJ425 (kd) yrkande 7.Förslag om att stärka skyddet för skeppsvrak harframförts motionsvägen i motionerna Kr310 (s) ochKr311 (mp).Skyddet för skeppsvrak infördes ifornminneslagstiftningen . Av proposition 19år 1967 med förslag till lag angående ändring ilagen (nr 350) om fornminnen, m.m.framgår att föredragande statsrådet kommit fram tillatt åtskilliga äldre skeppsvrak otvivelaktigt hadeett betydande kulturhistorisk intresse och att detdärför förelåg ett behov av lagstiftningsåtgärder påområdet. Den tidsgräns som statsrådet ansåg varalämplig sattes till . I dendepartementspromemoria som låg till grund förregeringens förslag hade förordats somtidsgräns. Några mer ingående resonemang omtidsgränsen fördes inte proposition ochinte heller i tredje lagutskottets utlåtande (3LU s.14 f.) med anledning av propositionen (s. 21 f.).Tidsgränsen behandlades kortfattat i prop.1987/88:104 Kulturmiljövård. I propositionenföreslogs att det i en ny lag, kulturminneslagen,skulle tas in bestämmelser om fornminnesvården,vilka skulle ersätta fornminneslagen. uttalade då att det kan "ifrågasättas omhundraårsgränsen bör bibehållas för skeppsvrak. Jagföreslår dock inte någon ändring på denna punkt. Detfår ankomma på RAÄ att göra den samlade värderingenom behovet av vidgat lagskydd för skeppsvrak och iså fall återkomma till regeringen med förslag därom"(prop. s. 35). och därefterriksdagen anslöt sig till förslaget i propositionen(bet. KrU 1987/88:21 s. 10, rskr. 1987/88:390).Utskottet som under föregående behandlademotioner liknande de nu aktuella ansåg att det medbibehållen tidsgräns kunde finnas en risk att en delav vårt kulturarv går förlorat. Utskottet fannemellertid att RAÄ såsom ansvarig myndighet förfrågor om kulturarvet borde bedöma omhundraårsgränsen bör bibehållas eller om lagskyddetför skeppsvrak bör vidgas.Utskottet har alltjämt samma inställning i dennafråga men vill tillägga följande.Den alltmer avancerade dyktekniska utrustning somnumera finns att tillgå gör det lättare attlokalisera och hämta upp föremål från skeppsvrak.Risken för upptäckt vid brott är sannolikt intestor. Utskottet har därför förståelse för den orosom uttrycks i nu aktuella motioner för att dekulturhistoriskt värdefulla vrak som förlist förmindre än kan både skadas och plundras.Det bör emellertid sägas att även dessa fartyg kanantas ha skydd av såväl civilrättslig somstraffrättslig karaktär.Enligt utskottets uppfattning bör det inteuteslutas att en lagändring då det gällertidsgränsen kan behöva utredas. Utskottet harinhämtat att RAÄ inlett diskussioner med Statenssjöhistoriska museer och några ideella föreningar ombehovet av en ändrad tidsgräns. De diskussioner sompåbörjats bör emellertid inte föregripas.Vidare anser utskottet - med anledning avförslaget i motion Kr311 (mp) yrkande 2 - att detinte finns någon anledning för attinternationellt verka för en ändring avhundraårskriteriet så länge detta kriterium finnskvar i den svenska kulturminneslagen.Utskottet har således kommit fram till att föreslåatt skall avslå motionerna Kr310 (s) ochKr311 (mp) yrkandena 1 och 2.FyndfördelningUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslaget om- placering av fornfynd, jämför reservation 4(c).BakgrundDe regler som gäller vid fördelning av fornfynd ochden praxis som tillämpas vid RAÄ har beskrivits avutskottet vid olika tillfällen och återges här pånytt. Jfr bl.a. bet. 2001/02:KrU19 s. 19-20.Med fornfynd menas enligt KML föremål som saknarägare när de hittas och som påträffas i eller vid enfast fornlämning och har samband med denna ellerpåträffas under andra omständigheter och kan antasvara minst (2 kap. 3 § KML). Fornfyndtillfaller med vissa undantag staten (2 kap. 3, 4§§). Enligt lagen får RAÄ genom fyndfördelningöverlåta statens rätt till fornfynd på museum somåtar sig att vårda det på etttillfredsställande sätt (2 kap. 17 § KML).Myndigheten skall särskiltförvalta och vårda de fornfynd som RAÄ beslutartillföra myndigheten.RAÄ:s praxis på området innebär följande. Om detfrån lokalt eller regionalt håll inte har framförtsnågra önskemål om att fyndet skall placeras påmuseum nära fyndplatsen, placeras föremålet iStatens historiska museum (). Omdet regionala museet eller stadsmuseerna iStockholm, och önskar ta hand omfyndet skall museet i fråga lämna in en ansökanhärom till RAÄ. Ansökan remitteras till Historiskamuseet som tillstyrker eller avstyrker den. Ett skälför att avstyrka en ansökan kanexempelvis vara att fyndet har nationellt intresseoch bör var tillgängligt för forskare eller attföremålstypen från regionen saknas i de nationellasamlingarna. Ett annat skäl kan vara att det nyafyndet hör ihop med föremål som redan finns påHistoriska museet från samma fyndplats och attsamtliga fynd från en fyndplats bör hållas ihop. Föratt en ansökan skall tillstyrkas krävs att kriterierrörande säkerhet m.m. är uppfyllda.MotionernaI tre motioner behandlas frågan om var fornfyndskall placeras.I motionerna Kr336 (c) yrkande 21 och Kr357 (c,fp, mp) yrkande 1 föreslås att skalltillkännage för regeringen att fornfynd skall visasi museum så nära fyndplatsen som möjligt. I motionKr357 (c) sägs vidare att en del av de fornfynd somhittas visas på regionala och lokala museer, men attstora och dyrbara fynd sänds till Statens historiskamuseum i Stockholm.I motion N266 (fp) yrkande 11 föreslås attgotländska fornfynd skall förvaras och visas påGotland.Utskottets ställningstagandeMed tanke på att kulturarvet speglar en bygdshistoria och bidrar till att ge invånare enhemhörighet och identitet har utskottet förståelseför de önskemål som framförs i här aktuella motionerom att fynden skall placeras i närheten av den platsdär de grävts fram.För att fornfynden skall kunna placeras på deregionala museerna är det emellertid av avgörandebetydelse att kraven på säkerhet m.m. ärtillgodosedda. placeras och förvarasmellan 70 och av de fynd som grävs fram på deregionala museerna på deras begäran (se t.ex. prop.1996/97:99 s. 15). Övriga fynd tas om hand avStatens historiska museum, som är arkeologisktansvarsmuseum. Utskottet har inhämtat att det mellanRAÄ och pågår endiskussion om möjligheten att tillämpa en förenkladoch regionaliserad fyndhantering. Vidare villutskottet i sammanhanget erinra om den möjlighet somStatens historiska museum har att för statensräkning låna ut ellerpå lång sikt deponera föremål i museerna. liksomvid tidigare tillfällen anser utskottet att engenerös policy bör tillämpas vid utlåning avmuseiföremål, när så är möjligt och underförutsättning att bl.a. säkerheten för föremålen kangaranteras. (Jfr bet. 2001/02:KrU14 s. 19 f.)Sammantaget har utskottet kommit fram till attresultatet av de pågående diskussionerna mellan RAÄoch bör avvaktas. Förslagsom syftar till att ändra gällande bestämmelser ikulturminneslagen och rådande praxis vidfyndhanteringen bör således inte tillstyrkas.Motionerna Kr336 (c) yrkande 21, Kr357 (c, fp, mp)yrkande 1 och N266 (fp) yrkande 11 avstyrks.Skydd för och bidrag till vissabyggnader och kulturmiljöerUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsförslagen om- byggnadsminnesförklaring av sjömärketValen,- bidrag till kulturmiljövård,- förvaltningen av kulturhistoriskt unikaanläggningar, jämför reservation 5 (m) och- utvecklingen inom kulturmiljöområdet.BakgrundSkyddet av kulturmiljöer m.m. regleras i tre olikalagar, nämligen lagen (1988:950) om kulturminnen,och (1987:10). Fören utförlig redogörelse för innehållet ibestämmelserna hänvisas till utskottets betänkande2001/02:KrU19 s. 29 f. Här redovisas endast - och ikorthet - några av de bestämmelser som har relevansför de motioner som behandlas i detta avsnitt.Kulturminneslagen innehåller bestämmelser ombyggnadsminnen (3 kap.). Av lagen framgår att enbyggnad som är synnerligen märklig genom sittkulturhistoriska värde eller som ingår i ettkulturhistoriskt synnerligen märkligtbebyggelseområde får förklaras för byggnadsminne avlänsstyrelsen.