bet · GQ01AU6 · 2003-04-29 00:00:00 — arbetstagare med kortareanställningstid står först i tur att sägas upp, förearbetstagare med längre anställningstid. Om enarbetstagare måste omplaceras för att få fortsattarbete, krävs att arbetstagaren har tillräckligakvalifikationer för det fortsatta arbetet. Därutöverfinns vissa särregler, t.ex. för arbetstagare mednedsatt arbetsförmåga och som beretts särskildsysselsättning hos arbetsgivaren. Domstol kan prövaom arbetsgivarens uppsägning står i strid medturordningsreglerna och ålägga arbetsgivareskadestånd i sådana fall.Efter förslag av arbetsmarknadsutskottet ibetänkande 2000/01:04 Undantag från turordningenm.m. infördes med giltighet fr.o.m. den 1 januari2001 i 22 § andra stycket LAS ett undantag fråndenna turordningsprincip. Regeln innebär att enarbetsgivare med högst tio arbetstagare får undantahögst två arbetstagare som enligt arbetsgivarensbedömning är av särskild betydelse för den fortsattaverksamheten. Den eller de personer som undantas harföreträde till fortsatt anställning oavsettturordningen. Väljer arbetsgivaren att undanta eneller två personer från uppsägning får i ställetarbetstagarna efter dem i turordningen sägas upp.Arbetsgivarens beslut att tillämpaundantagsbestämmelsen kan i normalfallet inte prövasrättsligt.Bakom förslaget stod en majoritet bestående avföreträdare för , om att upphäva undantagsregeln har däreftervarit uppe till behandling och avstyrkts avutskottet i betänkandena /01:AU10 och2001/02:AU6.MotionernaVänsterpartiet anser i motion A262 atttvåpersonsundantaget i 22 § LAS skall avskaffas ochger förslag på lydelse av lagtexten efter en sådanändring. Som skäl för ändring anges bl.a. atträttstryggheten satts ur spel då arbetsgivaren intebehöver visa saklig grund för att tillämpaundantagen och då arbetstagaren inte heller kan fåundantaget rättsligt prövat. Mycket talar för attgravida och föräldralediga drabbats avundantagsbestämmelsen. understrykervikten av att småföretag kan växa och anställa fler.Sämre anställningstrygghet lockar inte fler att sökasig till småföretag. Vägen för att underlätta försmåföretag måste ta andra banor än via försämradevillkor för de anställda.I ett flertal enskilda s-motioner krävs attundantaget för två personer iturordningsbestämmelsen i 22 § andra stycket LASavskaffas. Skäl som anförs för ett avskaffande ärbl.a. att det urholkar anställningsskyddet ochsärskilt missgynnar kvinnor samt att regeln ökarrisken för godtycke och orättvis behandling eftersomdess tillämpning inte kan prövas rättsligt. Krav påavskaffande framställs av ochAnn-Kristine i motion A215 (yrk. 5), avCatherine i motion A218 och av CarinaAdolfsson Elgestam m.fl. i motion A219. I de tvåsenare motionerna påpekas att ensidigaarbetsgivarbeslut minskar rättssäkerheten för denenskilde och oftast missgynnar den svagare parten.Bestämmelsen rubbar maktbalansen mellanarbetsmarknadens parter till arbetsgivarens fördel.Det är väl etablerat på arbetsmarknaden att göraavvikelser från lagens turordningsregler genomkollektivavtal. Motsvarande krav om avskaffande avundantagsbestämmelsen i 22 § andra stycket LASställs i motion A234 av m.fl., i motionA295 av och iHisings samt i motion A333 av . I den senare motionen understryks attundantaget särskilt drabbar yngre kvinnor ibarnfamiljer. m.fl., som i motionA347 vill stärka unga kvinnors villkor påarbetsmarknaden, anser också atttvåpersonsundantaget skall tas bort. Utvecklingenför främst yngre kvinnor riskerar annars att ledatill betydande ojämlikhet mellan arbetsvillkoren förmän och kvinnor. Även ochGunilla i vill i motion A350återställa turordningsreglerna. De anser att det avflera skäl är viktigt att minimera utrymmet förgodtycke i beslutsprocessen vid uppsägningar. Att haen lagstiftning som bygger på ensidighet är inteacceptabelt. Frågan om att undanta någon frånturordningen avgörs bäst av de lokala parter somkänner förhållandena på arbetsplatsen bäst, dvs.arbetsgivaren och arbetstagarorganisationen.Mikael () vill i motion A229 (yrk. 2)helt avskaffa turordningsreglerna i LAS. Skälen fördetta är att turordningsreglerna straffar den sombyter jobb med sämre anställningstrygghet,avskräcker småföretagare att anställa nyamedarbetare, försvårar för invandrare och ungdomaroch andra nytillträdande att komma in påarbetsmarknaden och försvårar överlevnaden förföretag i kris. Ett avskaffande understryker ocksåatt varje medarbetare är unik och skall behandlasdärefter.Enligt och (båda mp) imotion A337 (yrk. 2) bör skyddet för personer som ärtjänstlediga för studier eller av annan anledningöka vid uppsägning på grund av arbetsbrist och vidtillämpning av gällande turordningsbestämmelser. Detskall inte gå att undanta andra arbetstagare frånturordningen vid uppsägning för att i stället sägaupp tjänstlediga.Utskottets ställningstagandeLAS är en skyddslagstiftning till förmån för densvagare parten i anställningsförhållandet. Det är avstor vikt att lagen uppfattas som klar och rättvisbåde i sin utformning och i sin tillämpning.Införandet av tvåpersonsundantaget i 22 § andrastycket LAS innebar en avvikelse från en tydlig ochvälkänd turordningsprincip, nämligen principen omsist in - först ut. Undantaget ger stort utrymme förensidiga och godtyckliga arbetsgivarbeslut ianställningsskyddsfrågor. Tillämpningen avundantaget har bland arbetstagare upplevts somkränkande och diskriminerande. Det finns exempel påicke-godtagbar tillämpning som särskilt drabbatgravida och föräldralediga arbetstagare. Det finnsäven tecken som tyder på att gamla och sjukadrabbats i större utsträckning. Att i ett sådantläge inte ha möjlighet att rättsligt överprövaarbetsgivarens beslut försvagar anställningsskyddetytterligare och bidrar även starkt till känslan avrättsosäkerhet hos arbetstagarna.Utskottet har förståelse för att det i vissa fallkan finnas behov av att göra undantag frånturordningsreglerna i 22 § LAS. Redan föreinförandet av undantagsbestämmelsen fanns detmöjlighet att genom kollektivavtal avvika frånturordningsprincipen sist in - först ut. Attarbetsgivaren och arbetstagarorganisationen måstevara överens för en saklig och rättvishantering av frågorna som anpassning tillverksamheten och de lokala förhållandena kan göras.Att såsom föreslår i motion A229(yrk. 2) helt avskaffa turordningsreglerna skulleenligt utskottets mening väsentligt urholkaanställningsskyddet i LAS och även ge upphov tillorättvis och godtycklig hantering av dessa frågor.Det skulle i praktiken innebära att de som sägs upppå grund av arbetsbrist inte skulle ha någotanställningsskydd alls.Sammantaget finns det tungt vägande skäl för attavskaffa tvåpersonsundantaget i LAS. Tillämpningenav regeln har drabbat orättvist och godtyckligt utanatt möjlighet finns att få frågan rättsligt prövad.Det innebär att utskottet tillstyrker samtligamotioner om avskaffande av tvåpersonsundantaget i 22§ andra stycket LAS, nämligen motionerna A215yrkande 5 (s), A218 (s), A219 (s), A234 (s), A262(v), A295 (s), A333 (s), A347 i denna del (s) ochA350 (s). Motion A229 yrkande 2 (m) avstyrks.Riksdagen bör därför fatta beslut om en sådanlagändring. I bilaga 3 lägger utskottet fram förslagtill lagtext. Lagändringen bör träda i kraft den 1juli 2003.I motion A337 (yrk. 2) anför som framgått () att skyddet förtjänstlediga bör stärkas. Utskottet kan instämma medmotionärerna i att diskriminering inte får ske avtjänstlediga vid tillämpning avturordningsbestämmelserna i . Möjligheterna attträffa kollektivavtal om turordningen är inte helleroinskränkta. En avtalsturlista kan förklaras ogiltigom den är diskriminerande eller strider mot god sed.Därutöver finns skyddsregler iledighetslagstiftningen. Utskottet ser inte inuläget att det finns underlag för att utvidgalagstiftningen på det sätt som motionärernaförespråkar.Utskottet avstyrker motion A337 yrkande 2 (mp).Åldersdiskriminering i LASUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker motionsförslag om attändring skall ske av 3 § LAS så att äldrearbetstagare vid beräkning av anställningstidinte kan tillgodoräkna sig extraanställningsmånader efter fyllda 45 år.Jämför reservation 7 (fp, c).BakgrundI LAS är en del bestämmelser och rättigheterrelaterade till arbetstagarens anställningstid hosarbetsgivaren. Det kan gälla placering iturordningen vid arbetsbristuppsägning (22 §) ochvid företrädesrätt till återanställning (26 §) samtvid bestämmandet av taket för antalet månadslönersom arbetsgivaren kan bli skyldig att betala iskadestånd för brott mot LAS (38 §) eller detsammanlagda skadestånd som en arbetsgivare somvägrar rätta sig efter domstols dom i vissa fall kanbli skyldig att betala (39 §).I dessa avseenden får enligt 3 § andra stycket enarbetstagare tillgodoräkna sig en extraanställningsmånad för varje anställningsmånad somarbetstagaren har påbörjat efter fyllda 45 år.Sammanlagt får tillgodoräknande ske med högst 60sådana extra anställningsmånader.MotionernaFolkpartiet anser i kommittémotion A332 (yrk. 16)liksom () i motion A226 (yrk. 1och2) att 3 § skall ändras så att den regel tas bortsom innebär att äldre arbetstagare får tillgodoräknasig en extra anställningsmånad för varjeanställningsmånad han eller hon har påbörjat efterfyllda . I motionerna görs det gällande attreglerna är diskriminerande. Om regeln hartillkommit för att skydda arbetstagare medförsörjningsbörda för barn menar man attåldersgränsen är godtyckligt bestämd ochdiskriminerar yngre. Om regeln tillkommit för attförstärka anställningsskyddet för äldre sådiskrimineras de äldre eftersom det försvårar fördem som försöker ta sig in på arbetsmarknaden.Utskottets ställningstagandeI motionerna A332 och A226 ifrågasätts enbestämmelse i LAS som tillkommit för att skyddaäldre arbetstagare. Bestämmelserna har enligtförarbetena till den äldre lagen (prop. 1973:129 s.155), som alltjämt får anses ha giltighet,tillkommit som skydd för den arbetskraft som löperstörst risk att slås ut och som har svårast attklara sig på arbetsmarknaden.Vid nyanställningssituationen kan det naturligtvisinte uteslutas att arbetsgivare övervägerkonsekvenserna av en framtida uppsägning av denperson som just skall anställas. Risken skall dockinte överdrivas. Vid en avvägning mellan olikaintressen väger skyddet för de äldre arbetstagarnatyngre.Frågan om diskriminering på grund av ålder haräven en EG-rättslig aspekt. Frågan är reglerad i EG-direktivet 2000/78/EG om inrättande av en allmän ramför likabehandling i arbetslivet (jämte rättelse).Syftet med direktivet är att fastställa en allmänram för bekämpning av diskriminering i arbetslivetpå grund av flera omständigheter, däribland ålder.Utskottet har noterat att det i direktivet finnsangivet att befogad särbehandling på grund av ålderfår ske om det kan motiveras av ett berättigat målsom särskilt rör sysselsättningspolitik,arbetsmarknad och yrkesutbildning om sättet attgenomföra detta syfte är lämpligt och nödvändigt.Genomförandet av direktivet skall ha skett senastden . Den del av direktivet som bl.a.avser åldersdiskriminering har på sig för att införa i svensk lagstiftning.Den s.k. diskrimineringskommittén, som är enparlamentarisk kommitté med hovrättslagmannen som ordförande, har bl.a. fått i uppdrag attlämna förslag till hur bestämmelserna omåldersdiskriminering i direktivet om likabehandlingi arbetslivet skall genomföras i (dir.2002:11). Kommittén skall redovisa sitt uppdragsenast . Enligt utskottets meningbör man alltså inte, som föreslås i motionerna,försämra skyddet för de äldre. I stället bör man tatill vara den resurs som den äldre arbetskraftenutgör genom att satsa på kompetensutveckling och påatt anpassa arbetsplatser och arbetsvillkor tilläldres förutsättningar. Man bör också verka för enförändring av den negativa attityd som kan finnasmot äldre arbetskraft.Utskottet avstyrker motionerna A226 yrkandena 1 och2 (fp) och A332 yrkande 16 (fp).Företagsnedläggning m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet behandlar i detta avsnitt olikamotionsförslag som berör frågor omanställningsskydd och medinflytande i sambandmed företagsnedläggning m.m. Motionernaavstyrks.Jämför reservation 8 (c).MotionernaEtt antal motioner tar från olika utgångspunkter uppfrågor med anknytning till omstrukturering ochnedläggning av företag. pläderar imotion N306 (yrk. 30) för att regeringen skall låtautreda ansvarsfördelningen avseende personal vidföretagsnedläggning. Uppdraget skall även inkluderakommuners och statens roll för att lindra de lokalaeffekterna av en nedläggning. Jämfört med andraeuropeiska länder är det i lätt att lägganed företag. I krävs omfattandekontroller och förhandlingar med myndigheter innanen nedläggning godkänns. Exempelvis kan ennedläggning stoppas om argumentet om dålig lönsamhetinte anses hålla. I många länder är varseltidernakortare och företagen riktar in sig på att upprättasociala planer, exempelvis i form av utbildning ochomskolning. I hanteras ansvaret för devarslade arbetstagarna mycket olika i företagen.Ofta är även kommunen och i vissa fall statenaktörer för att lindra de lokala effekterna av ennedläggning.Hillevi och (båda s)menar i motion A251 att det svenska regelverketskall anpassas till internationella regler som gerarbetstagare större trygghet vidföretagsnedläggningar. Motionärerna hänvisar till enOECD-sammanställning av 27 länders regler omanställningstrygghet. En tredjedel av länderna harsammantaget ett starkare skydd för de anställda påde tre områden som undersöktes. Enligt motionen börregeringen se över gällande regler och anpassa demefter internationella förutsättningar, dvs. ändra deregler som ger dålig placering jämfört medde bästa EU- och OECD-länderna.I motion A255 anser och Per-OlofSvensson (båda s) att det finns behov av att ökalöntagarnas trygghet och att stärka fackens roll ochsamhällets inflytande vid strukturomvandling inäringslivet. Företags skyldighet att vid ensituation med större förändringar föra dialog medövriga parter i samhället måste lagfästas. Allamåste ta ansvar och skapa gemensamma resurser somskall tas i bruk vid större förändringar. Medresurser avses bl.a. tid för genomförande avomställning för såväl individen som samhället, menockså gemensam finansiering där näringslivet tar sindel av ansvaret. Ett sätt att hantera problemet kanvara att ingå lokala omställningsavtal.Jan och (båda s) vill imotion A279 förstärka arbetsgivarens sociala ansvarvid företagsnedläggning. Det är inte rimligt attsamhället tar hela ansvaret för dem som blirarbetslösa. Om överenskommelse inte kan träffasmåste lagstiftning tillgripas. Företagen måste i etttidigare skede än informera de fackligaorganisationerna och de berörda myndigheterna påorten. Dessa måste ges möjlighet att påverka vilkaåtgärder som skall vidtas för att underlätta för demsom blir arbetslösa. Det måste också finnasenhetliga regler för alla länder inom EU omarbetsgivares ansvar vid företagsnedläggningar.En översyn måste genomföras av reglerna om varseltill länsarbetsnämnden menar m.fl.(s) i motion A303, detta för att skapa bättreförutsättningar för att den enskilde som varslatskan komma i arbete och för att skadeverkningarna aveventuell arbetslöshet skall kunna minimeras.Hans Stenberg och (båda s) anser i motion A339 att regeringen börarbeta för enhetliga regler för företagsnedläggningi EU:s alla medlemsländer.Utskottets ställningstagandeMotionerna i detta avsnitt har olika inriktning menhar samma utgångspunkt i olika problem som kanuppstå vid företagsnedläggning. En del motioner tarupp ansvarsfördelningen mellan de olika aktörernainom , andra har ett mera europeisktperspektiv och jämför medlemsstaternas inhemskabestämmelser med varandra.Regeringen gav AMS i uppdrag att isamverkan med kartlägga rättsläget i EU:smedlemsstater vad gäller arbetsgivares ansvar vidföretagsnedläggningar.Bakgrunden till uppdraget var det ökade antaletvarsel om driftsinskränkningar som hade skett iSverige . Därför kom frågan omarbetsgivarens ansvar för anställda som har drabbatsav driftsinskränkning i fokus, särskilt närverksamheter helt lagts ned eller flyttats tillandra länder. Det ifrågasattes om det kan finnassärskilda vinster för internationella koncerner medatt lägga ned sin verksamhet just i Sverige.Kartläggningen presenterades och harkoncentrats på de stora medlemsstaterna ,, , och samt,förutom , vissa medlemsstater i Sverigesnärhet, nämligen och och därutöverNederländerna. Det är framför allt dearbetsrättsliga reglerna om uppsägning på grund avarbetsbrist (s.k. kollektiva uppsägningar) som harkartlagts. Även myndigheternas tillsyns- ochtillståndsuppgifter i samband med varsel omdriftsinskränkningar har utretts.Enligt kartläggningen finns en utbredd uppfattningatt det inom EU finns vissa särdrag imedlemsstaternas arbetsmarknadsregleringar som gördet möjligt att tala om en kontinental, enanglosaxisk och en nordisk modell. De grundläggandeskillnaderna mellan modellerna avser denarbetsrättsliga strukturen, kollektivavtaletsställning samt statens och de fackligaorganisationernas varierande betydelse påarbetsmarknaden.Den kontinentala modellen, som finns i bl.a.Tyskland och , präglas av låg fackligorganisationsgrad och har en pluralistiskfackföreningsrörelse med inbördes konkurrens.Avtalsförhandlingarna är decentraliserade, ochlagstiftningen är främst inriktad på skyddsreglerför den individuella arbetstagaren. Kollektivavtalhar underordnad betydelse men kan genommyndighetsbeslut utsträckas till att gällaarbetsgivare och arbetstagare inom det geografiskaoch yrkesmässiga område som avtalet gäller för.Kontrollen av efterlevnaden av anställningsskyddetsker vanligen genom myndigheter eller företagsråd.Den anglosaxiska modellen finns i Storbritannienoch . Den kännetecknas av statens svaga rollpå arbetsmarknaden och den låga fackligaorganisationsgraden. Rättssystemet bygger pårättspraxis. Kollektivavtal saknar rättsligtbindande verkan och är endast gällande mellan departer som uttryckligen angett det ianställningsavtalet. är bärareav rättigheter och skyldigheter.Den nordiska modellen präglas av den grundläggandesynen att staten så långt möjligt skall hålla sigutanför och överlåta den arbetsrättsliga regleringentill arbetsmarknadens parter.Arbetstagarorganisationerna har en central roll, deär välorganiserade och organisationsgraden är hög.Kollektivavtal är rättsligt bindande förorganisationerna och deras medlemmar.Avtalsverksamheten är centraliserad.Slutsatsen av AMS kartläggning är att EU-medlemsstaternas regelsystem förföretagsnedläggningar uppvisar vissa gemensammadrag. Dessa beror på att staternas reglering utgårfrån samma minimikrav i ILO-instrument och EG-direktiv. Det finns också många olikheter som berorpå staternas olika syn på arbetsrättens ocharbetsmarknadsmyndigheternas roll och funktionssätti samhället. Dessutom är sambandet med bl.a. skatte-och socialförsäkringssystemen så komplicerat att detinte går att göra några enkla jämförelser avkostnaderna vid företagsnedläggningar i de olika EU-medlemsstaterna.Ett annat arbete som presenterats det senaste åretär den särskilda utredaren landshövdingen betänkande Omställningsavtal - Ettaktivare stöd till uppsagda (SOU 2002:59).Betänkandet framlägger en redovisning av hur deomställnings- och trygghetsavtal som finns på svenskarbetsmarknad verkar och en analys av vilka effekterde har.Utredningens utgångspunkt är att omställningsavtalär ett sätt att ta ansvar i samband medomstruktureringar som väl ansluter till den svenskatraditionen på arbetsmarknaden. Omställnings- ochtrygghetsavtal är kollektivavtal, som syftar tillatt ge arbetstagare som sagts upp på grund avarbetsbrist stöd i omställning till ny försörjning.Detta sker genom ett aktivt omställningsarbete somkan påbörjas vid uppsägningstillfället eller i vissafall tidigare. Avtalet ger också under vissaförutsättningar ekonomisk ersättning som komplementtill den allmänna arbetslöshetsersättningen pålönedelar över det s.k.a-kassetaket. En tidsbegränsad kompensation förlönemellanskillnad vid övergång till lägre betaltarbete kan också utges. Verksamheten finansierasgenom att de företag som omfattas av avtalet betalaren avgift som beräknas som en procentuell andel avlönesumman. Omställningsarbetet genomförs isamverkan med de uppsagda av de trygghetsråd sominrättats av parterna som träffatomställningsavtalet. Kännetecknade förarbetsformerna är en hög grad av individ- ochsituationsanpassning. Individens aktiva medverkanförutsätts. Omställningsstödet kan vara av olikaslag. Normalt ingår någon form av startaktivitet iform av rådgivning, vägledning och nyorientering,och därefter sätts vid behov in ytterligare åtgärderi form av stöd för att söka arbete, utbildning,praktik eller stöd för att starta eget företag.Trygghetsråden har en självständig ställning iförhållande till de lokala parterna och har ingamyndighetsfunktioner.Omställningsavtal finns framför allt på detprivata tjänstemannaområdet och för statsanställda.Antalet arbetstagare som omfattas av sådana avtal ärknappt en miljon. Omställningsavtal saknas förhuvuddelen av det privata LO-området och för heladen kommunala arbetsmarknaden.Omställningsavtal har positiva effekter påindividnivå. Risken för arbetslöshet minskar, och deflesta övergår efter till egenförsörjning i nytt arbete eller eget företag. Deviktigaste framgångsfaktorerna i trygghetsrådetsverksamhet är enligt utredningens bedömning dentidiga starten, det individinriktade arbetssättetoch de arbetsformer trygghetsråden tillämpar.Utredningen har bedömt att det inte finns någraegenskaper i de tillkommande grupperna påarbetsmarknaden som ännu inte har omställningsavtalsom talar för att resultatet skulle bli sämre.Avtalen bidrar till ett ökat omvandlingstryck påarbetsmarknaden, vilket har positivasamhällsekonomiska effekter. Effekterna är framförallt en följd av minskade kostnader för a-kassa ochåtgärder inom arbetsmarknadspolitiken samt av ökadeintäkter i form av inkomstskatt, sociala avgifteroch konsumtionsskatter.Avtalen får fördelningspolitiska effekter eftersomstödet är tillgängligt för alla som omfattas avavtalen. De som mest behöver stöd får också tillgångtill det.I förhandlingarna om omställningsavtal har det pådet privata tjänstemannaområdet skett en kopplingmellan turordningsreglerna och omställningsavtalenså att det uppstått en "köp-säljsituation". Detvisade sig i utredningens material attomställningsstödet har positiva företagsekonomiskaeffekter.Utskottet konstaterar att det ibudgetpropositionen för angetts attregeringen med anledning av ovannämnda SOU nogaföljer utvecklingen och delar utredningens bedömningatt formerna för nya avtal skall avgöras avparterna. Regeringen ansåg vidare att det materialsom utredningen tagit fram om omställningsavtal harett värde för att driva processen framåt.Utskottet anser att frågorna om anställningsskyddoch inflytande vid strukturförändring är av storvikt. Frågorna har en svårgenomtränglig komplexitet,i synnerhet i Europaperspektivet. Utskottet avvaktarregeringens beredning och vidare åtgärder medanledning av AMS kartläggning och betänkandet omomställningsavtal.Utskottet, som förutsätter att regeringenåterkommer till i frågan, avstyrkermotionerna A251 (s), A255 (s), A279 (s), A303 (s),A339 (s) och N306 yrkande 30 (c).StridsåtgärderUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlas motionsförslag omatt förbjuda sympatiåtgärder och om attinföra ett krav på att stridsåtgärder skallvara proportionerliga. Motionerna avstyrks.Jämför reservation 9 (m, kd).MotionernaKristdemokraterna anser i kommittémotion A320 att enrimligare balans mellan arbetsmarknadens parterskall etableras vid konflikter och attstridsåtgärder skall vara proportionerliga (yrk.23). Möjligheterna till stridsåtgärder som kostarlite för den egna organisationen men som orsakarstora kostnader för motparten och tredje man måstebegränsas. Proportionalitetskravet skall omfattasåväl den inledande åtgärden som svarsåtgärden ochavse alla typer av stridåtgärder. Proportionalitetenbör prövas utifrån själva åtgärden och den skada denorsakar. Den snabba tekniska utvecklingen gör attföretag är extremt känsliga när arbetstagare med denrätta kompetensen tas ut i strejk.