bet · GR01UU3 · 2003-12-02 00:00:00 — En hållbar utveckling innehåller per automatik att den är rättvis.Vi menar att det inte finns någon möjlighet att få en hållbar ekonomisk,social eller demokratisk utveckling om vi inte sätter upp mänskligarättigheter som ett villkor i alla sammanhang, inklusive i vårabiståndsinsatser.Jag går så tillbaka till den informella ekonomin, utanförskapet,marginaliseringen, alla de människor som står utanför det formella och deträttsligt bundna samhället. Detta är en av de största utmaningarna somvi måste ta tag i. växer många så kallade ekonomiska frizonerenormt. Den informella ekonomin är den som växer snabbast i de allraflesta utvecklingsländer.Informell ekonomi är ingen ekonomi som kommer samhället i fråga tillgodo. Den innebär ingen utveckling av de gemensamma resurserna i detsamhället. Det kan vara kortsiktiga vinster för företag . Det ärockså en majoritet kvinnor i den informella sektorn och i de ekonomiskafrizonerna. Det förekommer siffror på . Här finns ocksåväldigt många barn.Vi menar att det inte kan vara rimligt att arbetskraft ska reas ut idessa länder. En del tvingas till det; i andra fall beror det på attländerna inte har en demokratisk struktur eftersom de inte kommer in idet internationella handelssamarbetet. En annan väldigt viktig faktorär därför, tycker vi, att man tar bort hinder och orättvisor när detgäller de fattiga ländernas tillträde till kanske framför allt deninternationella handelsmarknaden.Jag kan ta ett exempel på detta med ekonomiska frizoner kopplat tillfackliga organisationer. I är det hur många hundra ekonomiskafrizoner som helst. De växer dag för dag. Det finns inga fria fackföreningardär. I , med den nya regeringen och sina fria fackföreningar, harman också många ekonomiska frizoner. Där har man nu beslutat att Kenyasarbetslagstiftning gäller i hela landet, oavsett om det är frizon ellerinte. Där kan man se lite grann vad fria, demokratiska fackligaorganisationer kan spela för roll, beroende på hur landets regering agerar.Kvinnor har nämnts. Vi tycker att det är bra att de finns med irättsperspektivet. Frågan är om det räcker. Kanske skulle jämställdhetsfrågornaoch kvinnornas roll som outnyttjad - men utnyttjad på ett negativt sätt- resurs i många sättas i särskilt fokus.Arbetsmarknaden har nämnts, inte minst av . Vi har nuett begynnande intensivt samarbete även när det gäller biståndsinsatser.Vi tror att man måste utveckla dialogen mellan parterna som en faktorför att nå hållbar ekonomisk och annan utveckling i de här länderna. Vitror också att trepartsdialogen, där regeringen alltså tar aktiv del idetta tillsammans med de övriga parterna, är väldigt viktig.ILO, återigen, tar fram flera rapporter som visar att på de platser därde mänskliga rättigheterna tillämpas i praktiken ser man en störreekonomisk utveckling och ett mer friktionsfritt samarbete mellan parterna,och allt detta bidrar positivt till en ekonomisk tillväxt.Vi tror att det måste finnas konfliktlösningsmekanismer på arbetsmarknadensom aktivt tas fram av parterna och även följs och respekteras avparterna.När det slutligen gäller företag, framför allt multinationella företag,förespråkar vi bindande regler. är det lite grann så att deslipper igenom det rättsliga nätet. Det tror vi är ett problem. Vi harsedan länge drivit frågan om att ge framför allt men också för multinationella företag en bindande struktur.Mellan parterna på global nivå pågår också fler och fler samarbeten närdet gäller att reglera villkoren för löntagarna i form av så kalladeglobala avtal inom olika branscher. Det finns 23 sådana avtal ,och det arbetet fortsätter förstås från bland annat vårt håll.Lars : Jag tänker fortsätta med att gå lite närmare in påpropositionens innehåll och skrivningar. Det är framför allt två punktersom jag tänker beröra. Den ena har berörts av Sida, Forum Syd och kanskenågon mer, och det handlar om koordineringsfunktionen. För att inte taupp tid tar jag ingen argumentation där. Jag tycker att Forum Syd ochSida hade bra argument kring den.Vi, från LO/, är väldigt glada över att fackföreningsrörelseni propositionen har lyfts fram på det sätt som gjorts på flera ställen,både i kapitel 5 och i kapitel 6 och framför allt under punkterna omolika aktörer. Det finns dock ett problem i det hela - jag vet inte vaddet beror på, kanske på att det gick väldigt snabbt när propositionenskrevs - och det är att halva arbetsmarknadens organisationer har tappatsbort.Vad jag menar är följande: Om man tittar på aktörerna när det gälleratt delta i att utforma politiken - vi ser propositioner som en ram somska fyllas med innehåll, och detta ska bland annat aktörerna i Sverigevara med och utforma - ser man att det finns väldigt bra skrivningar omhur näringslivet och fackföreningsrörelsen kan delta när det gäller detprivata området. I de båda kapitel där man tar upp de offentliga aktörerna,vilket jag tolkar som statliga och kommunala institutioner ochlandstingsinstitutioner, berörs däremot inte de fackliga organisationernaeller den parten inom det området.Vi tror att de fackliga organisationerna på både den privata och denoffentliga sidan har mycket att bidra med, både när det gäller att skapaen bra dialog med arbetsgivarna och också för att utveckla verksamhetensom sådan.Vi kan se exempel i de verksamheter vi har hemma i . För att tanågonting ur luften har vi och , som å enasidan har en traditionell facklig inriktning men å andra sidan ocksådriver och deltar i utvecklingen av verksamheten. I sitt internationellautvecklingssamarbete har de samma frågor på agendan.Därför är det viktigt att man inte glömmer bort den här delen när detslutliga dokumentet kommer.Jag nöjer mig med de här två frågorna. Tack så mycket för att vi fickkomma!Carina (): Till företrädaren för kooperationen ställde jag fråganom att verka i en rättsosäker miljö. Representanten för Svenskt Näringslivtalade om att man måste ha en rättssäkerhet för att våga satsa och görainvesteringar. Till er blir det naturligt att ställa frågan om arbetsrätten,eller mer precist: Upplever ni när man talar om att stärka lagstiftning,avtal och sådant att man betraktar arbetsrätten som lika viktig som,och likvärdig med, andra rättsliga områden?Agne (): Ni talade om att ni arbetar tillsammans med SvensktNäringsliv ute på fältet. Det handlar naturligtvis också mycket om attfå i gång det civila samhället. I det sammanhanget vill jag ställa enfråga som möjligen är traditionell: Hur ser ni på detta med att avbindabiståndet mer och mer? Är ni ense där?Sedan vill jag ta upp det civila samhället - korruption, maktmissbruk,mötesfrihet och sådana saker. Arbetar ni också där tillsammans för attbygga upp partssamverkan eller partsmedverkan? Det är också en viktigdel av möjligheten att komma ur fattigdom och att lyfta människorlönemässigt, om man nu kan tala om det i de här sammanhangen.Göran (): Jag vill först konstatera att jag tycker att det ärmycket glädjande att man från fackligt håll så kraftigt betonar just demänskliga rättigheterna. Det tycker jag är bra, och det är vi många sombehöver arbeta vidare med när det gäller den globala utvecklingen.Sedan till frågan. Från konstaterade man att när detgäller bistånd är migrationen av en enormt stor betydelse. Är man nuäven från fackföreningshåll beredd att säga att detta är mycket bra ochatt det är en vinna - vinna-modell, både för , som behöver tillskottav arbetskraft, och för biståndsländerna som faktiskt får ett enormttillskott genom denna migration?Lotta N (): Min fråga handlar om en aspekt som bekymrar migmycket, nämligen att vi ofta kräver, med rätta tycker vi, att vi ska haen världsordning där man har ett reglerat arbetsliv med en rimligarbetsrätt där barnarbete inte förekommer och så vidare och att det skafinnas sociala klausuler. Men understundom får man höra att detta avfattiga länder uppfattas som uttryck för kolonialistiska förhållningssättoch att det ibland utestänger fattiga länder från att kunna konkurreraoch komma in på världsmarknaden. Hur ser ni på denna problematik?Carl B (): Någon av er sade att bara halva arbetsmarknadenfanns med. Och var det uppdelat på privat och offentligt. Men detsom jag trodde att du skulle säga var att lantarbetarna står utanför,det vill säga de som inte tillhör den moderna sektorn, det vill sägafabriksarbete som vi som har ett u-landsperspektiv oftast tänker på.Vad gör fackföreningsrörelsen för de människor som ofta är mycket merutsatta för ett godtycke, inte minst från arbetsgivarens sida, nämligenlantarbetarna i ?Min andra fråga handlar om demokratimålet. Det kan ju inte finnas enfri fackföreningsrörelse med mindre än att det är demokrati. Därför ärjag förvånad över att detta demokratimål står mera distinkt och högt påer målhierarki.Min tredje fråga handlar om ett klargörande. Det gäller barnarbete. Detfinns en om worse forms of child labour. Till exempelRädda Barnen är positivt till barnarbete och vill inte förbjuda det.Vilken är er inställning i detta sammanhang?Lars : Det samarbete som vi håller på att byggaupp mellan och LO och TCO bygger på, som var inne på, konfliktlösningar genom dialog i stället förkonflikter. Hur det ska gå till i verkligheten ute på fältet är endiskussion som vi inte har påbörjat, utan den ska vi föra med de partersom kommer att ingå i projektet framöver. Helt tydligt är att vi har enidé om att vi kan delta i den konkreta dialogen mellan parterna, menockså att parterna gemensamt kan utveckla idéer och gemensamma ståndpunkterexempelvis för uppbyggnad av ett rättssystem, ha uppfattningar omsocialförsäkringar, pensionsområdet och så vidare. Längre kan man i daginte tala om vad det här projektet ska göra i detalj eftersom det bliren diskussion om detta mellan oss och de parter som vi kommer att jobbamed i ett särskilt land. Det är därför lite svårt att svara på frågan.Keth Tapper: När det gäller om vi tycker att arbetsrätten har fått likastor plats som andra rättssystem i denna proposition kan jag svara nja- egentligen inte riktigt. Det säger jag mer med utgångspunkt i Sidasarbete så här långt - inte när det gäller propositionen utan över huvudtaget när det gäller det svenska biståndet.Vi gjorde en analys på där vi tog fram landanalyser.Då hittade vi bara sex exempel på landanalyser som över huvud tagetnämnde arbetsrätten som ett rättssystem som också måste utvecklas föratt nå utvecklingsmålen. Det har lett oss till att ta ett initiativ somsäger att parterna här måste vara med, både näringslivet och facken.Därför är jag lite ambivalent i svaret. Jag säger inte tvärnej, och jagsäger inte jätteja, utan det skulle kunna göras mycket mer. Och vi villta aktiv del i det.När det gäller avbindning av biståndet har vi sagt att vi tycker attSverige inom EU ska gå i spetsen - och vi vet att man tänker göra det- och driva att avbindning ska vara för alla. Men då ska det verkligenvara så att det ska vara ett gemensamt EU-mål att vi avbinder vårtbistånd, så att det inte återigen skapas en konkurrenssituation där någragör det medan andra inte gör det. Då är det inte lika villkor som gäller.Beträffande partssamverkan och migration tror vi att det är enwin -win-situation, men bara om rättighetsperspektivet ligger överst, detvill säga att man får de rättigheter som man ska ha. Det får inte varafråga om en dumpning, utan det måste verkligen vara rättssystemet ilandet i fråga som gäller enligt EU:s miniminivåer.Jag tycker att det är beklagligt när man ibland beskyller bland annatfackföreningar för att vara protektionistiska när de hävdar de grundläggandemänskliga rättigheterna. Vi har förståelse för att ibland kansäga att de tycker att vi som rika länder har en möjlighet att på etttyngre och starkare sätt driva våra frågor. Men vi anser att krav pågrundläggande mänskliga rättigheter i arbetslivet inte är protektionism.Det är snarare ett sätt att jämna ut så att ribban ligger på sammanivå överallt.När det gäller lantarbetarnas situation har som organisation ocksåtagit fram minimivillkor som reglerar lantarbetarnas situation. Det ärsant som sägs att det är den överlägset största gruppen arbetare runtomi världen. Detta börjar ratificeras från olika länder. Men det är enminiminorm för att reglera lantarbetarnas situation.Det finns två konventioner om barnarbete. Konvention 182 om de värstaformerna av barnarbete kom långt efter den första som handlar omminimiålder. Vi menar att barnarbete konserverar fattigdom. När jag sägervi menar jag den internationella fackliga rörelsen och det internationellasamfundet. Konvention 182 antogs med total enighet av alla tre parter.Det som görs i konvention 182 men inte i 138 är att man specificerarextremt farliga och skadliga barnarbetsmiljöer och att man så fort somdet bara går ska utarbeta en handlingsplan för att eliminera dem. Iövrigt gäller minimiregler. Vi tror att en kombination av dessa två ärabsolut nödvändig.Beträffande demokratimålet står det i stadga att viska bygga fria och demokratiska fackliga föreningar. Det ingår i vårmålformulering. Även om vi inte hade tid att säga allt som vi tycker omdenna proposition så är demokratimålet naturligtvis oerhört viktigt.Ordföranden: tackar och från LO/och går vidare till den sista institutionen. Det är BjörnHettne från som representerar alla universitethär. Det är en stor och mäktig uppgift.10. En representant för svensk forskningBjörn Hettne: Jag tackar också för inbjudan på universitetens vägnar.Universiteten har naturligtvis inte någon entydig uppfattning om dessaväldigt komplicerade frågor. Men i de remissvar som jag har gått igenomär man ganska tillfredsställd med som en intellektuellprodukt, och de påpekanden som har gjorts i remissvaren har åtgärdatsi propositionen som är mer stringent både teoretiskt och begreppsligt,tycker vi.Detta positiva omdöme får kompletteras med ett frågetecken, och detgäller innebörden av det helt centrala begreppet global utveckling.Mycket av teoretiserandet kring utveckling har utgått från att utvecklingär en nationellt förankrad process där staten har setts som en viktig,drivande aktör. Olika skolbildningar har i och för sig betonat olikaproblem och lösningar, men den utgångspunkten har varit väldigt centrali synen på utveckling.Detta läge har förändrats genom vad vi kallar globalisering - attnationella marknader och även produktionssystem i växande grad länkassamman transnationellt, och man ser nationalstatens roll som mindreavgörande. I viss mån kan man säga att skeppetbefinner sig på drift.Det är stora förändringar som det handlar om. Det råder det i och försig en stor akademisk debatt om. Men jag tror att man kan säga att vibefinner oss i ett skymningsland mellan en döende ordning och en ännuinte etablerad ny världsordning. Dessutom ställs olika principermot varandra i världspolitiken - unilateralism kontra multilateralism- och så vidare.I detta läge kan en proposition om bidrag till den globalautvecklingen egentligen bara ange kompassriktningar. Som jag ser detmåste global utveckling betyda en kvalitativ förbättring och en högregrad av institutionalisering av de internationella relationerna, delvissom en kompensation till det förhållandet att samhällsfunktioner intelängre kan hanteras med framgång nationellt utan i högre grad måstehanteras transnationellt. Det avspeglas i begreppet globala gemensammanyttigheter, global public goods, som har en central roll i utredningenoch som också finns med i propositionen men som inte har nämnts så myckethär . Detta begrepp har ett stort akademiskt intresse och en långhistoria.Jag tror att den centrala utmaningen för en politik för global utvecklingligger häri, alltså att globala mål förutsätter globala institutioneroch en global implementering, och därav kommer kravet på samstämmighetsom ju har varit ett centralt begrepp i diskussionen här i dag.Jag tror att man kan säga att regeringens förslag befinner sig i dettaskymningsland mellan å ena sidan bilateralism och nationellt organiseradpolitik och å andra sidan en mera konsekvent transnationellt organiseradverksamhet som bygger på multilateralismens principer, folkrättens olikakonventioner och så vidare. Detta innebär, vilket egentligen är minpoäng, att en politik för global utveckling gäller förbättringen avmedlen, det vill säga institutionerna. Detta blir en central del avglobal utveckling.Samtidigt som mål och delmål uppfylls måste man arbeta med att effektiviserade övernationella institutionerna. Det handlar alltså om EU, om FN-systemetoch så vidare. Kritiken av dessa institutioner saknar naturligtvis integrund. Men jag håller inte med om de remissvar där man menar att bristeri dessa institutioner motiverar att man går förbi dem eller rent avåternationaliserar biståndet. Tvärtom måste en politik för globalutveckling innebära stora satsningar på att reformera just dessa institutionersamtidigt som man så att säga använder dem.Det sker också en förskjutning i den globaliserade världen avimplementeringen av utvecklingspolitiken mot det civila samhället som i sintur, som vi har hört här , opererar mer transnationellt och förglobal utveckling, och då inte bara biståndsfrågor.Samstämmighetskravet som jag ser som helt centralt i förslaget gällerinte bara samstämmighet mellan politikområden utan också mellan olikatyper av aktörer som opererar på olika nivåer av det globala systemet.Biståndet blir en av flera komponenter i en global utveckling och skainte, tycker jag, sammanblandas med global utveckling. Därmed kanbiståndet kanske ges en mer precis och konkret innebörd. Jag tycker tillexempel att av vår kunskap om biståndet som konfliktförebyggande medelär väldigt dålig.Till sist två reflexioner som jag har haft under diskussionens gång.Frågan om jämställdhet mellan män och kvinnor skulle kanske trots alltkunna ges en mer strategisk roll i den framtida propositionen. Detta ärnämligen en viktig signal till det internationella biståndssamhället,biståndsverksamheten. Jag har mött en stor besvikelse hos kvinnligaintellektuella som upplever att detta mål har tagits bort. Det är klartatt den skrivning som finns är bra, men symboliskt sett skulle man kanskege detta rollen av grundläggande perspektiv.Den sista frågan handlar om de samband som har nämnts här mellan demokrati,handel, ekonomisk öppenhet, tillväxt och så vidare. Här är universitetenväldigt bra på att problematisera men kanske inte på att komma med såmånga lösningar. Men jag tror att en viktig reflexion är att koherens,samstämmighet, mellan politikområden förutsätter att man har sambandenmellan politikområdena rätt så klara för sig. Ett förenklat sambandstänkandeär alltså fel konsekvens om man ska koordinera mellan områden. Här krävsalltså en djupare analys och kanske också mer samarbete med forskningsvärldennär det gäller dessa frågor.Ordföranden: går raskt över till frågorna.Rosita Runegrund (kd): När det gäller att stärka institutionerna i deolika länderna har jag en fråga utifrån att institutionerna i mångaländer där det är konflikter utarmas genom så kallad brain drain. Vadtycker att man skulle kunna göra när det gäller institutionernasansvar i fråga om samarbete länder emellan?Berndt (): Det är intressant att så tydligt noterardet globala samarbetet. är den ende som så tydligt harmarkerat det. Jag undrar om du med det menar att vi bör ge mycket störretyngd åt det multilaterala biståndet? Menar du att den kritik som finnsmot WTO måste leda till en starkare reformering av WTO för att möta uppmot den här globala ansatsen? Menar du att politik interäcker till för att möta dina tankegångar? var en organisation,men den är strängt taget död - den gör i alla fall inte mycket nyttaom man talar med människor i FN-systemet. Kan du åtminstone på någrapunkter konkretisera vad det är för förändringar som du vill se för attmöta upp mot denna globala samstämmighet?Agne (): tog upp biståndet som en möjlig väg förkonfliktförebyggande arbete. Det saknas en del sådant i propositionen.Jag delar den uppfattningen. Har du några tankar kring på vilket sättriksdagen skulle kunna förbättra förslagen i den riktningen?Ewa (): Universiteten har en oerhört viktig roll att spela iglobal utveckling när det gäller att förmedla kunskap och då också påett icke-egoistiskt sätt. ska detta ske i en värld där det är stenhård konkurrens om forskningsmedel, vilket innebär att manalltid vill samarbeta med de starka universiteten med de bästa forskarnai världen. Då blir detta ganska motsägelsefullt. Visserligen säger manatt man samarbetar med och att man tar hit doktorander frånu-länder för att de sedan ska kunna förmedla kunskap hemma och så vidare.Men sanningen är ofta att det i stället sker en brain drain, det villsäga att de stannar kvar här. Hur ser universiteten på det? Har ni någonlösning på hur man ska göra i stället?Holger (): Det var mycket intressant att höra beskrivningenhär och inte minst att den har en prägel av havet i -kompassriktning, fritt drivande på havet och annat. fokuseradeockså mycket på institutionernas roll. Jag har en fråga till akademiker. Är er bedömning när ni diskuterar detta att vi i denfria marknadsekonomin, som vi gärna pläderar för, behöver ha mer styrningeller mindre styrning för att lyckas med dessa politiska och humanitäramål?Kaj (): Det här föredraget stack ut ganska kraftigt från deandra. Det var oerhört intellektuellt stimulerande. Vad jag förstårdrar en lans för multilateralt bistånd, stora transnationellaorganisationer och institutioner. Jag skulle vilja ställa några följdfrågortill i linje med vad tog upp.Vilken roll kan man i din modell se för det bilaterala biståndet ifortsättningen, vilken roll kan man se för bistånd som går via enskildaorganisationer och på vilket sätt kan man se till att små grupper intemarginaliseras och blir helt obetydliga från globala institutionerssynpunkt?Carl B (): Jag vill anknyta lite grann till det som har sagtstidigare. är ju medlem av Europeiska unionen, och där finns detstarka krav på lojalitet och solidaritet i utrikespolitiken. Det skavara en gemensam utrikespolitik så långt det är möjligt.Jag har några frågor till . Man kan göra några reflexionerom EU:s biståndspolitik. Men annars undrar jag: Hur ska vi användaEuropeiska unionen som ett instrument - bygga koalitioner med andraländer? Europeiska unionen blir vad medlemmarna vill att den ska bli.Det är inte någonting som svävar fritt. Det är inte något som har tagitsupp här , men hur ser du på agerande inom Europeiskaunionen för att uppnå dessa mål?Björn Hettne: Mycket har handlat om de internationella institutionernasbetydelse, och jag har fokuserat på det lite grann. Jag ser inte kan göra någon typ av plus- och minusdiskussion när det gällermultilateralism kontra bilateralism, utan jag ser multilateralismen ochde transnationella institutionernas roll som en process i helaglobaliseringen och internationaliseringen. Och det gäller att få institutionersom kan följa med i utvecklingen och hantera de problem som uppstår.När det gäller just marknader och institutioner har jag själv enfavoritteori om detta, nämligen att marknadens expansion alltid kommer attskapa en viss turbulens som i sin tur kräver reglering, och regleringenskapar i sin tur en stelhet som man sedan löser upp genom en sorts nymarknadsexpansion. För mig är detta ett dialektiskt spel mellan marknadoch reglering. Frihandeln är reglerad för att bli så fri som möjligt,så jämlik mellan olika parter som möjligt, men den är inte fri i denmeningen att den är helt självreglerande.Institutionernas roll är en konsekvens av hela denna globaliseringsprocess.Tendensen är att marknaden går före och att institutionernahalkar efter. Där måste man aktivt politiskt driva globaliseringsprocessen.Där har jag vissa förhoppningar om just EU. Det finns en politik inomEU med inter group-relations som går tillbaka och som man hartillämpat i det tysta men som jag tror inte ärsärskilt känd. Men jag ser det som en latent världsordning att flerländer organiserar sig regionalt och att man då skapar interregionalaöverenskommelser. Det här är någonting som överspelar både multilateralismoch bilateralism.