bet · GQ01UU10 · 2003-05-22 00:00:00 — EU hardessutom påbörjat överläggningar med USAom ett avtal om rättslig hjälp i ärendensom rör terrorism. På polisområdet harsamarbetet inom EU på olika sättförstärkts, bl.a. genom ett förbättratmyndighetssamarbete och genom att Europolhar tillförts särskild expertis iterrorismfrågor.GUSP - den institutionella sidan samtbeslutsformerEn del förändringar skedde på deninstitutionella sidan. Vid möte i kom, som ett led iarbetet med att reformera rådet och dessarbetsformer inför utvidgningen, stats-och regeringscheferna överens om attminska antalet rådsformationer. I sambandmed detta ändrades mötesordningen förrådet för allmänna frågor (GAC) somomformades till ett råd för allmännafrågor och yttre förbindelser (GAERC).Följden av denna nyordning är att detnumera i GAERC hålls separata möten medskilda dagordningar för de tvåverksamhetsområdena.Det finns flera instrument tillgängligaför att genomföra den gemensamma utrikes-och säkerhetspolitiken. De viktigaste ärgemensamma strategier, gemensammaåtgärder, gemensamma ståndpunkter ochgemensamma uttalanden.Gemensamma strategier beslutas pågrundval av artikel 13 i fördraget omEuropeiska unionen. Det är som beslutar om gemensammastrategier skall upprättas av unionen påområden där medlemsstaterna har viktigagemensamma intressen. I de gemensammastrategierna skall mål, varaktighet ochmedel som unionen och medlemsstaternaskall ställa till förfogande anges. Ingenny gemensam strategi har antagits under2002. finns gemensammastrategier för , ochRyssland.Gemensamma åtgärder beslutas, av rådet,på grundval av artikel 14 i fördraget omEuropeiska unionen. De gemensammaåtgärderna skall avse specifikasituationer där operativa insatser frånunionens sida anses nödvändiga. Underåret antogs gemensamma åtgärder somexempelvis gällde EU:s polismission iBosnien-Hercegovina och EU:s bidrag föratt bekämpa destabiliserande anhopningoch spridning av handeldvapen och lättavapen.Gemensamma ståndpunkter antas, avrådet, på grundval av artikel 15 ifördraget om Europeiska unionen.Gemensamma ståndpunkter anger unionensinställning till en särskild fråga avgeografisk eller tematisk karaktär. Varjemedlemsstat förbinder sig att se till attdess nationella politik överensstämmermed innehållet i ståndpunkten. Under 2002antogs gemensamma ståndpunkter somexempelvis gällde restriktiva åtgärdermot och medlemmar av och associerade till dem samt omtillfälligt mottagande i EU:smedlemsstater av en grupp palestinier.Under året gjordes fler än 200gemensamma uttalanden inom ramen förGUSP. Uttalandena gällde bl.a. till internationellabrottmålsdomstolen och Mellanöstern.I den s.k. GUSP-budgeten, som är en delav EU:s totala budget, uppgick definansiella medlen till 30miljoner euro. belastades GUSP-budgeten framför allt av kostnader isamband med upprättandet av EU:spolismission i Bosnien-Hercegovina.Avtal med tredjelandEU har avtal och överenskommelser med istort sett alla världens länder ochländergrupper om att föra en regelbundendialog om frågor av gemensamt intresse.En betydande del utgörs av frågor inomdet utrikes- och säkerhetspolitiskaområdet, den s.k. politiska dialogen.Dialogen äger rum på regerings- ochstatschefsnivå, utrikesministernivå ochtjänstemannanivå.Utskottets övervägandenI kommittémotion 2002/03:U280 (kd)yrkande 17 menar motionärerna attframtida hot mot säkerheten i Europaföreträdesvis bör hanteras inom ettutvidgat EU. Ett ökat europeiskt ansvarkräver även praktisk förmåga att hanterasäkerhetspolitiska problem ochmotionärerna menar även att det ärviktigt att medverkar aktivt idet arbetet.I partimotion 2002/03:U326 (c) yrkande5 menar att den europeiskaunionen skall ha en aktiv utrikespolitikdär respekten för de mänskligarättigheterna, demokrati, godsamhällsstyrning, frihandel och respektenför internationella konventioner ochavtal är fundamentala delar. EU kanendast spela en betydande roll på deninternationella arenan om unionen ärsamlad och talar med en stämma menarCenterpartiet och begär ett riksdagenstillkännagivande om detta.Utskottet kan inledningsvis konstateraatt , genom medlemskapet iEuropeiska unionen, deltar i ettsamarbete vars uttalade strävan är attförhindra krig på den europeiskakontinenten. EU har starkt bidragit tillatt bevara freden i under desenaste 50 åren. Utskottet menar attunionens fortsatta fördjupning ochutvidgning även i fortsättningen är detbästa instrumentet för att varaktigtsäkra ett förtroendefullt och närasamarbete mellan stater.Möjligheten till integration i EU harstark dragningskraft och integrationen äri sig själv säkerhetsbefrämjande. Dennaintegration förutsätter demokrati ochgoda grannrelationer. Deltagandet iunionen utvecklar ömsesidig solidaritet,gemensamma värderingar och gemensammapolitiska intressen.Utskottet vill betona att hot motfreden och vår säkerhet bäst kan avvärjasi samarbete med andra länder. ochalla andra medlemsländer har i åtagit sig att arbetatillsammans för att förstärka ochutveckla sin politiska solidaritet, äveninom den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken. Utskottet välkomnaratt EU som en del av detta arbete byggerupp en sammanhållen civil och militärkrishanteringsförmåga, som ett komplementtill diplomatiska och ekonomiska verktyg.EU har inlett sina förstakrishanteringsinsatser, en polisinsats iBosnien-Hercegovina och en militärfredsfrämjande insats i ,vilket utskottet ser positivt på. De nyamedlemmarnas erfarenheter och resurserför att förebygga och hantera konflikterkommer att stärka unionens förmåga idetta avseende.Rollfördelningen mellan institutionernai de externa relationerna är olika påolika områden. Inom den traditionellautrikespolitiken har rådet den centralarollen. EU företräds utåt av såvälEuropeiska rådets som rådets ordförande,som av den höge representanten. Påhandelsområdet och vad gäller unionensutvecklingsbistånd är det rådet som germandat för internationella förhandlingar,och beslutar om att ingå avtal, medankommissionen för förhandlingarna sköterverkställigheten.Det finns enligt utskottets meningbehov av en bättre samordning av EU:sexterna relationer, något som redanframförts från svensk sida i olikasammanhang. Det gäller samordning såvälmellan olika områden, t.ex. mellanbiståndspolitiken och handelspolitiken,som mellan rådet och kommissionen.Utskottet konstaterar att svenskaföreträdare har tagit upp frågor omsamordning i konventet om unionensframtid och vill därför på denna punkthänvisa till det pågående arbetet i detsammansatta konstitutions- ochutrikesutskottet.När det gäller samstämmigheten, ellerbrist på sådan, mellan medlemsländernavad gäller utrikes- ochsäkerhetspolitiska frågor vill utskottetframhålla att GUSP grundar sig på engemensam politik och ej på en enhetligpolitik. I praktiken kan EU endast uttalasig och agera om det existerar enintressegemenskap och samstämmigapositioner mellan medlemsländerna. Detbör vara målsättningen att arbetet irådets skall styras av ambitionen att nåfram till en gemensam EU-position i olikautrikes- och säkerhetspolitiska frågormen det bör stå klart att detinte är politiskt möjligt att alltiduppnå detta.Utrikesutskottet ser inte behov av någotriksdagens tillkännagivande i dessafrågor och avstyrker därmed motionerna2002/03:U280 (kd) yrkande 17 och2002/03:U326 (c) yrkande 5.3.3.2 ESFPDen del av den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken som har vuxit och fåttallt större utrymme ärEU:s säkerhets- och försvarspolitik(ESFP), vilken även brukar betecknas somEU:s krishanteringsförmåga. Steg för steghar utfästelsen från , omutvecklandet av en europeiskfredsfrämjande förmåga, lett till att EUi dag har lagt till en ny dimension tillsitt utrikespolitiska agerande. noterat ovan utgör EU:spolisinsats i och denmilitära insatsen i deförsta operationerna inom ramen förunionens krishanteringsförmåga.En tillbakablickUtvecklingen av den europeiska säkerhets-och försvarspolitiken har sinutgångspunkt i 1996 årsregeringskonferens (IGC 96) och dediskussioner som då fördes omutformningen av en gemensam politik pådetta område. och Finlandföreslog att EU skulle bygga vidare påsin grundläggande fredstanke genom attskaffa sig en förmåga att genomförahumanitära insatser ochräddningsinsatser, fredsbevarandeinsatser och insatser med stridskraftervid krishantering inklusive fredsskapandeåtgärder. Det svensk-finska initiativetfick ett brett stöd och ledde till attdessa s.k. Petersbergsuppgifter skrevs ini Amsterdamfördraget . Fördragetträdde i kraft 1999.Inledningsvis var många av unionensmedlemsstater för en lösning som skulleinnebära att Västeuropeiska unionen (VEU)skulle utföra uppgifterna för EU:sräkning. Efter den brittisk-franska SaintMalo-deklarationen och debeslut som fattades vid EU:s och Natosefterföljande toppmöten ändradesmålsättningen till att EU självt, genomen egen krishanteringsförmåga och ennärmare relation med Nato, skulle kunnaförebygga och bemöta konflikter och hotom konflikter med civila och slog vid sitt möte iHelsingfors fast attprocessen skulle handla om krishantering(Petersbergsuppgifterna), inte medförainrättandet av en europeisk armé samt attdenna krishantering skulle ske i enlighetmed principerna i FN:s stadga.Utformningen av ESFP har därefterfortsatt steg för steg. Nya strukturerhar etablerats, kapacitetsmål har sattsupp och uppfyllts, och koncept harutvecklats. Samarbetsarrangemang harutarbetats med Nato, FN, och tredjeland. Efter Europeiska rådets möte iHelsingfors 1999 har de civila aspekternaav krishantering framträtt som ett egettydligt spår. Dessutom har ESFPtillfogats en tredje dimension,konfliktförebyggande, något Sverigeverkat mycket kraftfullt för.Vid toppmötet i 2001konstaterades att EU var redo attgenomföra vissa typer avkrishanteringsinsatser. Dennaoperativitetsförklaring följdes mycketsnart av ett beslut om att etablera denförsta insatsen inom ramen för ESFP, EU:spolismission i (EUPM). EUPM startade den 1 januari 2003som en uppföljning av den FN-leddapolisinsatsen IPTF och skall arbeta med att stärkauppbyggnaden av ett fungerande bosnisktpolisväsende. etablerasockså den första militära ESFP-insatsen,då EU efter Nato tar över den militärainsatsen i f.d. jugoslaviska republikenMakedonien. deltar i dennaoperation med militär personal. Riksdagenhar godkänt det svenska deltagandet idenna operation (prop. 2002/03:43 , bet.2002/03:UU14).De nya organen för krishanteringVid i 1999beslutade medlemsstaterna att inrätta trenya organ för planering, beslut ochgenomförande av krishanteringsinsatserinom rådssekretariatets organisatoriskaram. Man beslöt att inrätta en kommittéför utrikes- och säkerhetspolitik (KUSP),med ett övergripande koordinerande ansvarför politisk kontroll och strategiskledning av ESFP-insatser, men också förövriga GUSP. Man kom även överens om attinrätta en militärkommitté (EUMC) och enmilitär stab (EUMS). Dessa tre organbörjade fungera i provisorisk form år2000 och gjordes senare permanenta underår 2001.I maj 2000 inrättades även en särskildkommitté för civila aspekter avkrishantering, vanligen kalladcivilkommittén (CIVKOM). ger civilkommittén rådtill KUSP i olika frågor inom sittansvarsområde. Till stöd för dess arbetebyggs en civil resurs upp inområdssekretariatet. Första steget varinrättandet av en polisenhet i juni 2001.Förutom dessa organ arbetar ocksåarbetsgruppen för yttre förbindelser(Relex) i nära relation till KUSP, bl.a.med finansiella aspekter av ESFP samt denpolitisk-militära gruppen (PMG), sombereder övergripande civil-militärafrågor.EU:s krishanteringskapacitetFör genomförandet avkrishanteringsinsatser krävs civila ochmilitära resurser. Dessa mobiliserasgenom frivilliga bidrag frånmedlemsländerna, och beslut om deltagandei insatser fattas nationellt i varjeenskilt fall.Militära resurserMedlemsstaterna beslutade vid toppmötet iHelsingfors att deras övergripande målvar att kunna sätta in en militärkapacitet omfattande 60 000 man inom 60dagar och under samtstödjande marin- och flygstridskrafter.Man hade som målsättning att ha dessakapaciteter tillgängliga . Efterdet att man i detalj fastställt vilkamilitära resurser som krävs har sedanparallella processer pågått med att delskonstatera vilka resurser medlemsstaternaär beredda att bidra med, delsidentifiera var bristerna finns och hurdessa skall täckas.Arbetet med att uppnå kapacitetsmålenpågår alltjämt men brister kvarstårfrämst vad avser vissa strategiskakapaciteter, framför alltledningsförmåga, underrättelseförmåga ochstrategisk transportkapacitet. En förstafas av processen beräknas kunna avslutassom planerat under år 2003.Som ett led i arbetet med att täckabristerna beslutade utrikes- ochförsvarsministrarna omett handlingsprogram (European CapabilityAction Plan - ECAP) för att täcka dekvarvarande bristerna. stöderaktivt arbetet, som är baserat påfrivillighet och med respekt förnationella beslut. Inom ramen för ECAPhar 18 expertpaneler bildats i syfte attkomma med analyser och förslag till hurbristerna kan åtgärdas. Medlemsstaternahar även erbjudits möjligheten att anmälakompletterande styrkebidrag. Vid enplanerad kapacitetskonferens i maj 2003kommer läget i bristtäckningsarbetet attbehandlas.Civila resurserVad gäller civila resurser förkrishantering identifierades vidtoppmötet i fyra prioriteradeområden, nämligen polis, stärkande avrättsstaten, stärkande av förvaltningenoch räddningstjänst. Det beslutades attmedlemsstaterna skallkunna sätta in upp till 5 000 poliser iinternationella konfliktförebyggandeinsatser och krishantering, varav 1 000skall kunna sättas in . Vidtoppmötet i sattesmotsvarande kapacitetsmål upp förrättsstatsområdet (upp till 200befattningshavare såsom domare ochåklagare), för förvaltningsområdet (engenerisk expertresursbas) samträddningstjänststyrkor (upp till 2 000personer).Vid en kapacitetskonferens i november2002 konstaterades att medlemsstaterna,genom frivilliga åtaganden, kommer attkunna nå dessa målsättningar under 2003.Samarbetet med NatoSom konstateras ovan var en avgrundförutsättningarna för utvecklingenav ESFP att EU, förutom uppbyggnaden aven egen förmåga, etablerade en närmarerelation till Nato. En tanke bakom dettavar att undvika onödig dubblering avresurser. Såväl iWashington 1999 som i Nice2000 bekräftade ambitionen att skapaarrangemang för att EU skulle få tillgångtill nödvändiga resurser inom Nato. Detrör planeringskapacitet, vissa förmågorsamt ledningsstruktur. En avförutsättningarna för att EU skulleöverta den militära insatsen i Makedonienefter Nato var att de praktiskaaspekterna kring detta kunde lösas.I samband med toppmötet i nåddes en principöverenskommelse omhur detta skall gå till. Under 2003inleddes arbetet med att färdigställa depraktiska arrangemangen och på så sättskapa förutsättningar för att EU skallkunna genomföra militärakrishanteringsinsatser med utnyttjande avNatoresurser. En överenskommelse omarrangemangen för samarbete mellan EU ochNato uppnåddes under början av 2003.Överenskommelsen innefattar bl.a. ettsäkerhetsavtal mellan EU och Nato.Avtalet möjliggör utbyte av känsliginformation, vilket är nödvändigt vid enkrishanteringsinsats.Under 2003 har EU:s säkerhets- ochförsvarspolitik (ESFP) inriktats påfortsatt utveckling av såväl militära somcivila kapaciteter samt vidareutvecklingav praktiska aspekter avkrishanteringsinsatser.Samarbetet med andra internationellaorganisationerEn utgångspunkt för ESFP är att EU:skrishanteringsförmåga skall kunnaanvändas för EU-ledda insatser, men ocksåtillföra ett mervärde för internationellaorganisationer såsom FN och . Underdet svenska ordförandeskapet inleddes enprocess med att utveckla samarbetetmellan EU och FN vad gäller krishanteringoch konfliktförebyggande, och vidtoppmötet i antogs principer församarbetet på det civila området medinternationella organisationer generellt.EU:s polisinsats i ,EUPM, är ett praktiskt exempel på ett välfungerande samarbete mellan EU och FN.EUPM tog över efter den FN-leddapolisinsatsen IPTF. Övertagandetvälkomnades av ochmöjliggjorde att FN kunde frigöraresurser för insatser i andra delar avvärlden. Under hela planeringsfasensamarbetade EU och FN nära på fältet föratt tillförsäkra en smidig övergångmellan missionerna.Samarbetet med tredjelandESFP är ett öppet projekt. Det innebäratt en viktig aspekt av EU:skrishantering är möjligheten tillsamarbete med tredjeland. i beslutade attlämpliga strukturer skulle utvecklas förhur EU:s kandidatländer, europeiskaNatomedlemmar utanför EU och andraintresserade skulle kunna delta i EU-ledda krishanteringsinsatser. Arbetetfördes sedan vidare under det franskaordförandeskapet , och vidtoppmötet i utvecklades principernaför tredjelandssamarbetet ytterligare.Sedan det svenska ordförandeskapethålls regelbundet möten i formaten EU +15 (kandidatländerna och de europeiskaNatoländerna utanför EU) och EU + 6 (deeuropeiska Natoländerna utanför EU) påolika nivåer. Detta format skall nuanpassas till de nya förutsättningar somkommer att gälla efter de föreståendeutvidgningarna av EU och Nato. Särskildaarrangemang finns också vad gällersamarbetet med , ochUkraina. I och med beslutet att etableraEUPM har även på KUSP-nivå ettmötesformat EU + 18 inrättats, somomfattar de tredjeländer som bidrar medpersonal till polismissionen.ESFP och kampen mot terrorismMot bakgrund av händelserna den 11september 2001 har Europeiska rådetuttalat att kampen mot terrorism i ännuhögre grad än tidigare skall vara ettprioriterat mål för EU. Europeiska rådethar vidare uttalat att EU kommer attintensifiera sitt engagemang motterrorismen genom en samordnad ochområdesövergripande metod som omfattarunionens samtliga politikområden. Dengemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken, GUSP, har givetvis enbetydelsefull roll i kampen motterrorism. Det gäller även ESFP som endel av GUSP, om än ESFP i första handindirekt kan bidra i kampen motterrorismen, bl.a. genom attkonfliktförebyggande och fredsfrämjandeinsatser bidrar till att undanröjagrogrunden för terrorism. Vid möte i antogs en särskildförklaring om GUSP/ESFP och terrorism.Utskottets övervägandenUtskottet välkomnar den utveckling sombeskrivits ovan. Unionen måste enligtutskottets uppfattning besitta en civiloch militär förmåga att hantera kriseroch konflikter i enlighet med de s.k.Petersbergsuppgifterna såsom deformulerades i den regeringskonferens somledde till Amsterdamfördraget 1997.Artikel 17.2 i unionsfördragetspecificerar dessa uppgifterDe frågor som avses i denna artikelskall omfatta humanitära insatser ochräddningsinsatser, fredsbevarandeinsatser och insatser medstridskrafter vid krishanteringinklusive fredsskapande åtgärder.Riksdagen godkände fördragsändringarna1998 (prop. 1997/98:58) ochutrikesutskottet framhöll i betänkande1997/98:UU10 Amsterdamfördraget följande:När det gäller den gemensamma utrikes-och säkerhetspolitiken varutgångspunkten i regeringskonferensenatt en anpassning måste ske till en nysäkerhetspolitisk verklighet. Tilldetta kommer att ett flertal reformerinom den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken måste övervägasinför en utvidgning av EU när antaletmedlemmar kan bli fler äntjugofem länder.Utfallet av regeringskonferensen vadgäller den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken svarar enligtutskottets uppfattning motförväntningarna och ligger väl i linjemed vad utskottet framhållit itidigare betänkanden i anslutning tillregeringskonferensen.EU och dess medlemsstater måste,enligt utskottets uppfattning, kunnaagera med olika medel, från preventivdiplomati till fredsbevarandeinsatser.Enligt Amsterdamfördraget kommer denpreventiva förmågan att förstärkasgenom att en enhet för politiskplanering och tidig förvarningupprättas vid rådetsgeneralsekretariat.Särskilt tillfredsställande är enligtutskottets uppfattning attPetersbergsuppgifterna förs in ifördraget - till följd av ett svensk-finskt initiativ - vilket innebär attsamarbetet kommer att utvecklas vadgäller humanitära, fredsbevarande ochfredsfrämjande insatser.Vid ett besök i unionens institutioner iBryssel hade utskottettillfälle att träffa företrädare för denya organen inom EFSP samt även medrådets generalsekreterare och unionenshöge representant för utrikespolitiskafrågor . Utskottet kundedärvid få en inblick i det arbete somutförs inom ramen för ESFP-samarbetet.Utskottet fick även tillfälle attdiskutera frågor kring EU:s förstamilitära krishanteringsinsats() med dessa företrädare.Utskottet noterar att det inom ramenför konventet har rests ett antal frågorsom syftar till att förändra samarbetetinom ESFP. Frågor i anslutning tillkonventet och förslag till ändringar ifördragen hanteras i av detsammansatta konstitutions- ochutrikesutskottet (KUU). KUU kommer i sittbetänkande 2002/03:KUU2 särskilt attbehandla frågor kring förändringar avsamarbetet inom utrikes- ochsäkerhetspolitiken (GUSP), inklusive deneuropeiska säkerhets- ochförsvarspolitiken (ESFP).Moderata samlingspartiet menar ipartimotion 2002/03:U323 (m) att omEuropa i nära samverkan med Nato tarstörre del i och en större andel avmilitära insatser på den egna kontinentenstärks den transatlantiska gemenskapen.Samtidigt konstaterar motionärerna attSverige och flera andra EU-medlemsländerkraftigt har skurit ned de resurser somavsätts till försvaret. Motionärernamenar i yrkande 20 att skall tasitt ansvar och bidra till attkapacitetsmålen inom ESFP uppnås.I kommittémotion 2002/03:U234 (fp)framhåller motionärerna att ihögre grad måste kunna samla sig tillåtgärder av såväl civil som militärkaraktär för att hantera kriser ochkonflikter i närområdet. skallinte alltid behöva förlita sig på enaktiv närvaro från sida. Däremot ärdet viktigt, menar motionärerna i yrkande6, att denna utveckling av en europeiskkrishanteringsförmåga sker och ävenfortsättningsvis bör ske i nära samarbetemed inom det transatlantiskasamarbetet. Varje försök att se dessaansträngningar som ett sätt för Europaatt konkurrera med bör kraftfulltmotverkas.Motionärerna bakom kommittémotion2002/03:U280 (kd) konstaterar attEuropeiska rådets beslut i Helsingfors1999 medför att EU-staterna senast år2003 gemensamt skall kunna samla ochsända ut en krishanteringsstyrka på60 000 man . Denna samladestyrka skall kunna sättas in vidkonflikter i och, efter beslut avFN:s säkerhetsråd alternativt utifrånfolkrättsligt acceptabla kriterier, ävenutanför gränser. I motionensyrkande 18 anförs att det är av störstavikt att solidariskt bidrar tilldenna insatsstyrka. satsar hårtpå att öka sin internationella kapacitet,som det nationella försvaretdrabbats av en omfattande nedrustning.Det är angeläget att tillräckligaresurser finns avdelade för deninternationella verksamheten. I dånationell säkerhet i mindre grad äntidigare kan sökas enbart på nationellgrund är det av mycket stor vikt att helaförsvarsmakten är modern och flexibel ochhar hög samverkansförmåga med andraländers förband. börinteroperabiliteten utvecklas så att allasvenska insatsförband kan ingå i EU-eller Natoledda krishanteringsinsatseroch fredsfrämjande verksamheter.Utskottet vill inledningsvis i dennadel erinra om att krishantering som enuppgift för EU tillkom på grundval av ettsvensk-finskt initiativ i denregeringskonferens som ledde tillAmsterdamfördraget. Utskottet konstateraratt internationella insatser är en högtprioriterad uppgift för Försvarsmakten.Det militära försvaret genomgår enutveckling som innebär att alltflerförbandstyper får en förmåga att uppträdai sådana insatser. Utvecklingen avinternationella förband och förmåga är enintegrerad del i Försvarsmaktensordinarie planerings- och budgetprocess.Utskottet kan konstatera att enligt vadriksdagen har uttalat (1999/2000:FöU2) ärdet efterfrågan, förmåga samt depraktiska och ekonomiska möjligheternasom bör styra vilka förband som skall haförmåga att delta i internationellainsatser.