bet · GR01SFU4 · 2003-11-27 00:00:00 — Vidare bör metoder utvecklas så attpreventiva insatser naturligt integreras i vårdkedjan.Som regeringen anför kan det vara särskilt problematisktatt rehabilitera personer som har en kombination avmedicinska, psykiska, sociala ocharbetsmarknadsrelaterade problem, och det finns en riskatt dessa personer hamnar i en gråzon mellan olika aktörersansvarsområde. Socialutskottetinstämmer i att samverkan och samordning utgör viktiga medelför att motverka att människor blir utan rehabilitering.Utskottet vill i detta sammanhangäven erinra om den lag om gemensam nämnd inom vård- ochomsorgsområdet som trädde i kraft (SFS2003:192). Lagen innebär att kommuneroch landsting ges möjligheter att samverka i en gemensamt fullgöra uppgifter inom vård- ochomsorgsområdet. Utskottet vill ocksåpeka på att regeringen tillkallat en nationellpsykiatrisamordnare med uppgift att bl.a. se över frågor somrör samverkan och samordning inomvård, social omsorg och rehabilitering av psykiskt sjuka ochpsykiskt funktionshindrade (dir. 2003:133).Stockholm den 11 november 2003På socialutskottets vägnarIngrid BurmanFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: IngridBurman (v), (),(), (),(), (),(), (),(), (), (), (), (), (), (), ()och ().Avvikande meningar1. Avslag på propositionenCarl-Axel (), () och MagdalenaAndersson (m) anför:Vi anser att samordning behövs för att överbrygga gränsermellan stat och kommun, myndigheter, olika kommuner,professioner och verksamhetskulturer.Fokus behöver sättas på utveckling av samverkan ochsamarbete. Myndigheternas uppdrag att samverka måsteprioriteras tydligt med specifikt avsattaresurser.Regeringen föreslår att den finansiella samordningen skallbedrivas genom ett fristående samordningsorgan.Samordningsorganet föreslås kunna utgörasav ett särskilt inrättat samordningsförbund. Enligt våruppfattning avhjälps emellertid inte brister i viljan attsamverka enbart med inrättandet av enny politisk myndighetsnivå med nya gränsdragningsproblem.Finansiell samordning mellan försäkringskassa ochsjukvård har i genomförda försök gett bäst resultat av alltsom provats för att undvika onödigalånga sjukskrivningar. Vi anser emellertid att denproposition som presenteras utmärks av villkor ochbegränsningar för att inskränka möjligheternatill finansiell samordning och hindra lokala initiativ.Samordningsförbundet måste enligt förslaget omfatta fyraparter: försäkringskassa, länsarbetsnämnd, landsting ochkommun. De samverkansprojekt somvisat sig leda till konkreta resultat har omfattat allt ifråntvå parter till flera. Det behövs möjligheter att lokaltsätta ihop medel avsatta församverkan och möjlighet ges för två, tre eller fyra parteratt samverka. Vidare bör associationsformen kunna utformasefter olika situationer och medgelokala lösningar.Förutom sådan samordning som bygger vidare påFinsammodellen anser vi att många olika uppläggningar avSocsamverksamhet också bör vara möjliga.Regeringens förslag riktar sig till en snäv målgrupp somomfattar människor som står mycket långt från arbetsmarknaden.Samverkan kommer med dennainriktning att koncentreras på de fall där det är svårast attuppnå resultat. Vi har svårt att se att den föreslagnamodellen kommer att leda till meromfattande samverkan för målgruppen särskilt utsattamänniskor. Vi saknar även en koppling till denförsökslagstiftning som Socsamsamarbetet bygger påoch som skulle ligga till grund för den permanentalagstiftningen enligt beställning.Fördelningen av kostnader för samverkan inomsamordningsförbundets ram skall enligt propositionen vara 25 %för kommun respektive landsting och 50 %för . Detta är enligt vår mening förstelbent för att lösa de mycket olika behoven av samverkan.Budgetmedel bör avsättas i redapengar för samverkansprojekt och prioriteras politiskt genombeslut att avsätta konkreta anslag.Försäkringskassan kan bekosta yrkesmässigarehabiliteringsåtgärder riktade till personer som ärförsäkrade, men vi anser att det är orimligt attförsäkringskassan skall stå för länsarbetsnämndenskostnader i klump såsom föreslås. För målgruppen särskiltutsatta är det inte i första handsjukpenning som betalas ut utan försörjningsstödet utgörs avsocialbidrag och a-kassa.Enligt vår uppfattning bör Frisamlagstiftningenkompletteras med regler för hur resurser skall kunna knytasihop vid samarbetsprojekt.Vi vill också påpeka att statliga myndigheter saknaruppdrag och befogenheter att delta i samverkan samt attdet kan finnas legala hinder församverkan, t.ex. sekretesslagstiftning och integritetsfrågor.Bristen på överensstämmelse mellan myndigheterna vad gällerkriterier för att komma ifråga för åtgärder är ett annat exempel. Det bör ingå iverksamheternas uppdrag att kartlägga hinder för samverkan.Det anförda innebär att vi anser attsocialförsäkringsutskottet bör avstyrka proposition2002/03:132 Finansiell samordning inom rehabiliteringsområdetoch tillstyrka motionerna 2003/04:Sf3 (m) och 2003/04:Sf405(m) yrkandena 3 -5 och 7.2. Utformningen av lagen om finansiell samordning inomrehabiliteringsområdetKerstin (), () och KennethJohansson (c) anför:Finansiell samordning mellan försäkringskassa och sjukvårdhar i genomförda försök gett bäst resultat av allt som provatsför att undvika onödiga långasjukskrivningar. Vi anser emellertid att den proposition somnu presenteras utmärks av villkor och begränsningar för attinskränka möjligheterna tillfinansiell samordning och hindra lokala initiativ.Riksdagens beslut bör enligt vår uppfattning i ställetbli att finansiell samordning blir tillåten mellanförsäkringskassa, landsting, socialtjänstoch arbetsmarknadsmyndigheter, så att samordningen kanomfatta två, tre eller fyra parter, efter lokalöverenskommelse. Flera olika slags samverkan,med olika målgrupper och inriktning, skall kunna förekommainom samma geografiska område. eller någonviss kostnadsfördelning mellanparterna skall inte vara villkor för verksamheten. Vilkasatsningar som skall göras och vilka parter som skalldelta skall avgöras genom lokalaöverenskommelser. Finansiell samordning skall kunna avserehabilitering men kunna omfatta även annat som kan minskastatens kostnader.Förutom sådan samordning som bygger vidare påFinsammodellen anser vi att många olika uppläggningar avSocsamverksamhet också bör vara möjliga.Som socialförsäkringsutskottets dåvarande majoritet (m, fp,c, kd, mp) anförde i betänkande 2001/02:SfU18 behövervillkoren för användande av medelunder berörda anslag på statsbudgeten anpassas till enny lag om finansiell samordning. Detsamma gäller anslagen inomdet arbetsmarknadspolitiskaområdet. När det gäller de ekonomiska ramarna bör enförsäkringskassa för finansiell samordning utan särskildprövning få disponera av deför området beräknade kostnaderna för sjukpenning ochrehabiliteringsersättning. Regeringen bör snaraståterkomma med erforderliga förslag tillanpassningar av regler för arbetsmarknadspolitisk verksamhetoch sjukförsäkring med utgångspunkt i det beslut nukommer att fatta.Finansiell samordning ändrar inte sjukvårdens medicinskaprioriteringar. Vård skall ges efter medicinskt behov. Iutvärderingen av Finsamförsökenvisades att undanträngningseffekter inte uppstått. Såväldetta som annat bör dock fortlöpande följas upp, ochverksamheten bör utvärderas till ledningför dem som på lokal nivå skall ta ställning till vad somär lyckat och vad som kan ersättas med bättre inriktadverksamhet. ,och andra berörda myndigheter bör få iuppdrag att göra dessa uppföljningar och utvärderingarvad gäller prestationer ochprioriteringar och att lämna årliga rapporter om resultaten.Vi anser vidare att de lokala parterna kan ha nytta avett utvecklingsarbete för att ta fram nya jämförelsenormer ochatt regeringen bör ge berördamyndigheter i uppdrag att i samverkan med Kommun- ochLandstingsförbunden utarbeta sådana jämförelsenormer.Sammanfattningsvis anser vi att skall stifta enlag om finansiell samordning där alla de hinder som regeringenlagt in har avlägsnats. Viutvecklar i motion Sf4 närmare hur denna lag samterforderliga följdändringar i andra lagar bör utformas.Det anförda innebär att vi anser attsocialförsäkringsutskottet bör tillstyrka motion 2003/04:Sf4(fp, c).3. Utformningen av lagen om finansiell samordning inomrehabiliteringsområdetChatrine () anför:Att regeringen nu förelagt en proposition omfinansiell samordning är välkommet. Jag anser dock att denfinansiella samordning som regeringenföreslår omgärdas av ett regelverk som inte medger ettoptimalt utnyttjande av resurserna. Lagförslaget kommer,om det införs, att även ifortsättningen begränsa möjligheterna till finansiellsamordning och förhindra värdefulla lokala initiativ isamordningen.Det krav som ställs i propositionen på att såvälförsäkringskassa och länsarbetsnämnd som landsting och kommuni samtliga fall måste delta omöjliggört.ex. det gemensamma arbete som sjukvård ochförsäkringskassor utförde under Finsamförsöken. Vidareanser jag att möjligheterna att utformaverksamheten för de deltagande parterna begränsas av att denallmänna inte får använda av debudgeterade kostnaderna försjukpenning under anslaget 19.1 Sjukpenning ochrehabilitering m.m. till samordning. Risken är överhängandeatt handlingsutrymmet upplevs så begränsatatt någon samordning inte påbörjas. Jag anser också attförslaget att fyra parter alltid måste delta är ett hinder förflera av de verksamhetsformersom utvecklats med hjälp av Socsamlagstiftningen. Det harvisat sig att samordningen ibland är mer effektiv då färreparter deltar, som t.ex. landstingoch försäkringskassa. I sådana fall kan dessutom andraaktörer knytas till samordningen i ett senare skede.Regeringens förslag innebär även att någonsamordning inte heller kan komma till stånd om en aktörväljer att stå utanför. Propositionen begränsar också ialltför hög grad vilka personer som kankomma i fråga för den finansiella samordningen. Enligt minuppfattning behövs inte någon avgränsning över huvud taget.Den finansiella samordningen skall enligt propositionengöras på frivillig basis, vilket jag instämmer i. Jaganser dock att det behövs merkraftfulla reformer - såsom en rehabiliteringsförsäkring.Kristdemokraternas förslag bygger på en statlig utredning -"Rehabilitering till arbete - Enreform med individen i centrum" (SOU 2000:78). Utredningenvisade att den samhällsekonomiska vinsten av framgångsrikrehabilitering är mycket stor iförhållande till den sannolika kostnaden för självarehabiliteringen. För att komma bort ifrån detmyndighetsperspektiv som präglar dagensrehabiliteringsinsatser bör tyngdpunkten flyttas offentlig huvudaktör. Sammanfattningsvis kansägas att den förstärktarehabiliteringsförsäkringen leder till attrehabiliteringen kommer i gång i ett betydligt tidigareskede än vad som är fallet . I motion2003/04:Sf2 (kd) utvecklas närmare hur en sådanrehabiliteringsförsäkring bör utformas.