bet · GQ01FIU20 · 2003-05-27 00:00:00 — Jagvill bara för tydlighetens skull säga attmin bedömning är - det kanske vi kommerin på sedan när ska prata om det -att när det gäller skatter ochskattepolitik ska varje enskilt land habeslutanderätt om skatter. Det finnsmånga andra EU-länder som har motsattuppfattning och vill skapa någon form avEU-skatt. Det är jag en mycket bestämdmotståndare till. Däremot är detingenting som hindrar att vi diskuterarvad vi gemensamt kan göra för att skapaschysta villkor när det gäller skatter.En av de viktiga processer som pågår i EUjust nu är att se till att det blir likakonkurrens mellan företagen när detgäller skatter och att man tar bort detsom man kallar för skadliga skatter. Ett60-tal lagar i ett stort antal EU-länderhar definierats som skadliga frånkonkurrenssynpunkt, och länderna äröverens om att de ska avvecklas.Dessbättre är inga av dessa förekommandei , utan de finns i andra länder.Vi har skyndat på och velat ha en högretakt i arbetet för att avveckla de härskadliga skatterna och på så vis skapamer schysta förutsättningar för våraföretag i att verka på eneuropeisk marknad.Karin (): Det är klart att detfinns liberaler som gillar tävlingar.Många väljer också sport efter vad desjälva är bra på. Det är uppenbart attden metaforen passar väldigt bra i dethär sammanhanget. Men om vi nu ska gåtillbaka till ekonomisk politik ochtillväxt kan ju inte de svenskainsatserna bara handla om att ställa uppi de grenar man är bäst på eller attförsöka göra om regelverket i grenarna såatt det passar oss bäst. Jag hör självtill dem som är mer intresserade av deabsoluta resultaten snarare än derelativa. Då kommer jag tillbaka till detfaktum att man mer måste titta på det somman är dålig på än att försöka formuleraom indikatorerna för att få ett bättreresultat.Jag är den första att propagera förlåga marginaleffekter, särskilt försmåbarnsmammor. Vi är väldigt glada attSocialdemokraterna vaknade på den punktenefter decennier av liberalt tjat. Det ärväldigt bra. Men det är fortfarande såatt diskussionen om marginalskatter ochskattekilar inte kan ersättas avdiskussionen om maxtaxa, för de flestamänniskor har trots allt inte barn pådagis under den största delen av sinaliv. Det var det som jag ville ha sagt iden delen.Jag tycker att det är trist att viåterigen får detta negativa besked, attekologisk hållbarhet ochgränsöverskridande miljöförstöringreduceras till nationell skattepolitik.Man måste kunna använda miljöavgifter föratt bekämpa miljöförstöring. För enregering som har höga ambitioner även imiljöpolitiken borde viljan finnas attanvända EU som en viktig arena för attlösa gränsöverskridande problem. Tydligenfår vi fortsatt samma negativa besked iden delen.Bosse : Diskussionen ska i förstahand handla om hur vi samordnar deneuropeiska ekonomiska politiken. Detfinns risk att vi hemfaller tillnationella debatter antingen det gällerskatter, miljöavgifter eller någontingannat. Om är oerhörtintresserad av just miljöavgifter kommerdet att ges tillfälle att i Stockholmbidra med positiva inslag ifortsättningen. Miljöavgifter när detgäller exempelvis bilar är ett styckemarknadsekonomi. Där finns allamöjligheter för att göraett positivt ställningstagande.Det är ingen som försöker göra omreglerna. Vi försöker faktiskt tillämpade regler, mål och villkor som vi harsatt upp för de olika processerna.Lissabonprocessen kan beskrivas som ettVM i hållbar tillväxt, för att talaidrottsspråk, där försöker komma ikapp . Under resans gång pågår ocksåett slags i hållbar tillväxt, det villsäga mellan de 15 EU-länderna, eller 25som det blir när de 10 nya kommer med.Det vore kanske tjänstefel om man somsvensk finansminister inte fick nämna attSverige just nu råkar ha en förstaplats iEM i hållbar tillväxt. Det innebär dockinte att man slår sig för bröstet ochsäger: behöver vi inte göra någontingmer, vi är nöjda. Den idrottsman somkommer etta och blir nöjd och sedanavstår från att fortsätta träna för attförbättra sig ramlar rätt snart utför ikarriären. Vi måste naturligtvis, somKarin säger, göra allt vi kanför att bättra oss på de områden där viinte har en lika god position. Vi måsteockså försöka vidmakthålla de godapositioner vi har på olika områden. Detfinns massor av utrymme för att göraförbättringar även för svensk ekonomi närdet gäller den typ av ekonomiskstrukturpolitik som Lissabonprocessen ärett uttryck för.Mats (): ekonomi ingeroro, särskilt om man tittar på dendemografiska utvecklingen.Lissabonprocessen som går ut på att skapavärldens mest konkurrenskraftiga ochdynamiska kunskapsekonomi till 2010 harknappast fått någon lysande start. konstateratatt BNP per capita i marknadspriserräknat är ca i EU. USAhar dragit ifrån , i stället föratt vi skulle ha kommit i fatt sedanLissabonprocessen startade, och ligger påca och invånare imarknadspriser. Det är alltså en oerhörtstor skillnad. Gapet fortsätter att växa.I min brevlåda i fickjag skriften . Denkommer från Round Table ofIndustrialists som består av 50 mycketstora europeiska industriföretag.Sammanslutningen har funnits ochdess uppgift är att försöka öka Europaskonkurrenskraft. representerashär av och Investor. En av desvenska aktörerna skriver att manär orolig inför ,eftersom man tyvärr måste konstatera attytterst lite har hänt när det gäller attförverkliga målen i Lissabonprocessen.Jag har en generell fråga: Hur ser BosseRingholm på möjligheterna att något skabörja hända som gör att ochövriga EU-länder kan få en sådanvälståndsutveckling att vi klarar denbefolkningssammansättning som vi nu stårinför, med de vårdbehov ochvälfärdsutmaningar det innebär?Bosse : Först vill jag säga attjag delar oro för deneuropeiska ekonomin som är enspegelreflex av den internationellaekonomiska konjunkturen just . Denhänger naturligtvis ihop med detsäkerhetspolitiska läget i ochmycket annat, . Det göratt tillväxttakt och investeringsvilja inäringslivet i hela världen har gått nedordentligt. Så länge vi inte ser någonutgång ur denna säkerhetspolitiska krisär det ett utomordentligt osäkertekonomiskt läge.Däremot är jag inte lika säker på ska definiera starten påLissabonprocessen som inte särskiltlysande. Jag tycker dessutom att man skase att knappt en tredjedel av periodenhar gått till ända. Starten var faktisktganska bra. Den har däremot påverkatspåtagligt av deninternationella nedgången i ekonomin. Detgäller inte bara utan även USA.Man ska inte bara mäta BNP per invånare.Det är en del i ett mycket bredareperspektiv som mäts i Lissabonprocessen.Om man tittar på helheten iLissabonprocessen handlar det om tillväxtutifrån en mängd andra dimensioner änbara just BNP. Det handlar om den socialasammanhållningen. Där har det inte gjortssärskilt stora framsteg ur ettamerikanskt perspektiv. Däremot har detgjorts en hel del förbättringar ureuropeiskt perspektiv. Det handlar om denekologiska dimensionen. Det amerikanskamotståndet mot är knappastnågon framgång i det här sammanhanget.Europa har varit pådrivande när detgäller miljöfrågorna. Om man ser på helaLissabonprocessen får man kanske ettannat intryck än om man bara koncentrerarsig på BNP per invånare.Den stora frågan för ärdet som avslutar med, nämligenhur den demografiska utvecklingen kanhanteras. Det handlar om att vi har enåldrande befolkning i , färreungdomar som går in på arbetsmarknaden,längre studietider som gör att man ärverksam . Det ställer oerhördakrav på oss att formulera en politik somgör att vi kan få ut fler människor påarbetsmarknaden och nå de högasysselsättningsmålen. Ett av målen iLissabonprocessen är att av Europasbefolkning ska vara 2010.Sverige, och några fler länderhar nått det målet. Många ligger runt60 %. Bland kvinnor i finns ensysselsättningsnivå på . Det finnsoerhört mycket att göra på sådana områdenför att klara det här med demografininför framtiden.Det handlar inte bara omarbetskraftsutbudet. Vi måste kanskeockså göra en annan avvägning mellan attanvända resurser just nu och att varaberedda att spara eller använda resurserför framtiden. Där är det viktigt medvåra överskottsmål. är ett av defå länder som har konkreta, egnaöverskottsmål. Vårt mål är överskottunder en konjunkturcykel. Den typen avmål finns inte på annat håll. Det är enrestriktion i tillväxt- ochstabilitetspakten att ingen fåröverskrida ett underskott på av BNP ide offentliga finanserna.Jag hoppas att det tryck som finns iövriga för att skapa nyapensionssystem och så vidare kommer attleda till en ökad medvetenhet om hurviktigt det är att bygga upp offentliga,finansiella överskott . Vibehöver i hela större offentligafinansiella överskott för att kunnahantera just demografiutvecklingen. Jagdelar uppfattning att det ärden stora, avgörande långsiktiga fråganför Europa.Mats (): Herr ordförande! Det äralldeles uppenbart att det finns en bredkonsensus om behovet och önskvärdheten aven samordning av den ekonomiska politikeninom EU. Sedan har vi specifikaproblemområden. Ett område som vi haruppmärksammat i finansutskottet vid enhearing som vi hade medKonjunkturinstitutet, och deras respektivechefer är lönebildningsprocessen. Det ären nationell problematik. De flestabedömare är ganska ense om att det harvarit svensk ekonomis akilleshäl desenaste 30 åren och så tycks förbli.Den breda konsensusen tar sig också detuttrycket att regeringen inte tycks hanågon egen stor kraft att driva på. Jaghar, som ledamot av finansutskottet,noterat att av de propositioner somkommer är den övervägande största deleninitiativ som ursprungligen kommer frånEU-kommissionen. Utan EU-medlemskapet ochEU-kommissionens omfattande arbete föratt driva på de olika processerna skulledet inte hända särskilt mycket på dessaområden.Jag har tänkt be riksdagensutredningstjänst att kontrollera hurmånga initiativ som kommer från EU ochhur mycket som regeringen själv harkommit på. Det skulle också varaintressant att få en kommentar frånfinansministern på den punkten.Bosse : När det gäller den förstafrågan om lönebildningsprocessen vill jagta fram en nyans. Om man går 20-30 årtillbaka i svensk lönebildning har detfunnits perioder när lönerna har ökat medupp till , och vi har haft eninflation i ungefär samma takt. Det harnaturligtvis varit perioder som harfrestat på svensk ekonomi ordentligt. Idet perspektivet har de 6-7 senaste årenslönebildning varit framgångsrik. Vi harkunnat hålla en väsentligt lägrelönebildningsnivå och en väsentligt lägreinflationsnivå. Det är stor skillnad ochen väldig framgång för svensklönebildning. Där har arbetsmarknadensparter ett stort ansvar och del i dennaframgång, det som har hänt de 6-7 senasteåren i ett 30-årigt svenskt ekonomisktperspektiv.Den sista reflexion som görär ganska naturlig. Vi är sedan några årtillbaka, , medlemmar i deneuropeiska unionen. Nästan allt vårtekonomiska samarbete sker via och isamklang med övriga medlemsländer i EU.Det är ganska naturligt att inteagerar på egen hand. Vi försökernaturligtvis knyta an till den ekonomisk-politiska processen i EU. Jag skulle intevara ett dugg förvånad om nästan allt vigör i form av olika initiativ går via EU-processen. Man kan vända på det och sägaatt vi, om vi inte hade varit med i EU,hade gjort en rad av de sakerna men påegen hand. Det blir mycket starkare närvi kan göra dem tillsammans med EU.Jag ser det inte som någon invändning attproposition efter proposition har en EU-dimension. Tvärtom är det en skyldighetför regeringen att ständigt redovisa påvilket sätt vi kan förstärka denekonomiska politiken i Europasamarbetet.Jag utgår från att det är en realitet - och i ännu större utsträckning iframtiden - att mycket av den ekonomiskapolitiken kan ses ur ett europeisktekonomiskt samordningsperspektiv.Lars (): Jag vill ta upp någrafrågeställningar. Jag kundeinte ha sagt det bättre själv. Det gällerEMU och sådant.Det handlar om vårmötet ochLuxemburgprocessen för jobb. Det handlarom treåriga processer i stället förandra, sega processer. Det handlar om nyariktlinjer bara . Kan en nysådan start bli den här våren förjobbprocessen, Luxemburgprocessen? Detvore väl bra om regeringen tog detinitiativet.Den andra frågeställningen gällerstabilitetspakten - inte merstabilitetspakt, men bättre. Det finns enspridd diskussion i om att storaländer får göra om sina prognoser så attde uppfyller vissa kriterier. Om storaländer spricker ser man genom fingrarna.När små länder som och Portugalspricker får de smäll på fingrarna enligtartikel 104. Är det inte klokt och mertransparent att utarbeta tydligatillämpningsföreskrifter? Är inte det enuppgift för Europeiska rådets vårmöte?Till slut skatterna: Är det inte så atten gemensam valuta och helt öppna gränserkommer att sätta press på skatternanedåt? Det tror jag att alla ekonomer ochfacket säger. Behöver då inte center- ochvänsterpolitiker, som vill värna omskattebaserna, värna om gemensammaminimiskatteregler? Jag tror att deflesta center- och vänsterpolitiker iEuropa tycker det. Tycker inte BosseRingholm samma sak?Bosse : Luxemburgprocessen ochdet förslag som finns om etttreårsperspektiv är en del i försökentill effektivisering och rationaliseringav processerna så att de inte går in ivarandra och det blir dubbelarbete. Närman kan starta den processen hänger ihopmed hela schemat i övrigt. Jag välkomnarden förenkling som är på väg när detgäller Luxemburgprocessen och som på siktkan skapa mindre merarbete.Det som är avgörande i alla processerär att vi måste lägga större vikt viduppföljning och genomförande, större viktvid att mäta om vi verkligen nådde de målvi hade ställt upp och vilket resultat viåstadkom. Jag ser att det finns ettväxande intresse för denna diskussion. diskussion som har förts kringtillväxt- och stabilitetspakten imedierna har man ifrågasatt om man överhuvud taget ska ha den typen av pakt. Dendiskussionen finns inte i Ekofinrådet.Där ägnar vi merparten av energin åt attförsöka genomföra tillväxt- ochstabilitetspakten.Om säger att det finnsen skillnad i behandlingen av små ochstora länder vill jag bestämt protestera.Så är det inte. Både små och stora länderhar utsatts för exakt samma behandling iEkofinrådet. Det började med , somhade oerhörda inflationsproblem. Detfortsatte med , som slog igenom 3-procentsgränsen. Därefter kom ,som inte klarade 3-procentsgränsen. ärdet som spränger 3-procentsvallen. Alla har faktiskt fåttsamma behandling.Idén bakom processen är inte attstraffa länderna utan att få dem attlägga om kursen så att de klarar sinauppsatta mål och kommer tillbaka tillandra sidan av 3-procentsgränsen, att dekan få ned inflationen som . Dethar varit mycket framgångsrikt. Ett litetland som redovisade nu senastatt de är under 3-procentsgränsen. Ettland som gör nu jättestorainsatser för att få sina delstater attockså ta sin del av ansvaret för attkomma under 3-procentsgränsen. Det endaland som jag har känt oro för den senastetiden är , som till en börjansatte upp ett ganska egensinnigt agerandenär de var på väg att slå igenom 3-procentsgränsen. Även tvingadesförra veckan acceptera att de nu måstevidta någon form av åtgärder och kunnavisa inför EU att de ska klara 3-procentsgränsen i fortsättningen.Det är min absoluta erfarenhet att småoch stora länder behandlas lika i EU. Detspelar ingen roll om det är ellerTyskland, eller . Detär samma tryck på alla länder. Det försen intensiv diskussion. I och medutvidgningen av EU kommer det in mångamindre länder. Jag tror att de småländerna kommer att jaga de större i ännustörre utsträckning i fortsättningen föratt det ska vara likabehandling.Lars (): Jag ställer frågan engång till: Vore det inte klokt med ennystart för Luxemburgprocessen,treårsperioden, denna vår, med bättre ochmer mätbara mål? Ett problem med de gamlaprocesserna har varit att man inte harhaft mätbara mål. Det gör dem svåra attutvärdera.Vi behöver inte vara överens. Det ärinte det utfrågningen handlar om. Men detär en spridd uppfattning i den europeiskabyråkratin att man har tillåtit tyskarnaatt "squeeza" sina prognoser för attklara det. Sedan kan finansministern ochjag ha olika uppfattning om det har varitså eller inte. Men visst går dessarykten. Dem måste väl ändåfinansministern ha hört. Eller harfinansministern inte hört de ryktena? Hurhar de då kunnat tränga fram till mig?Det är lite udda. Jag tror attfinansministern har lika goda öron somjag.Finansministern hann inte kommentera minsista fråga: Kräver inte en helt öppenmarknadsekonomi för de europeiskaländerna med samma valuta en miniminivådär vi ska sätta stopp förskattenedpressningen? Det tycker deflesta europeiska center- ochvänsterpolitiker. Alla högerpolitiker gördet inte, för det är inte allahögerpolitiker som vill sätta stopp fördet. Men visst är väl jag och BosseRingholm del i en center-vänster-tradition i europeisk kontext, eller. ?Bosse : Jag tror inte att det ärnya mål i vare sig Cardiffprocessen ellernågon annan process som vi ska uppnå iförsta hand. Jag delar inte denuppfattningen. Jag tror i stället att detär fråga om att klara hem de mål vi redanhar ställt upp och definiera dem på detsätt vi har gjort ursprungligen.Jag har hört den ständiga visan om behandlar små och stora länder påolika sätt. Jag delar inte denuppfattningen. Det finns inget belägg fördet påståendet. Jag har sett att Tysklandhar utsatts för samma hårda granskningsom exempelvis sedan.Jag hör ryktena, men ryktena är intesanna bara för att de upprepas gång pågång. Länderna behandlas faktiskt påsamma schysta och korrekta sätt.Jag är av den uppfattningen att LarsBäckström och jag är överens på denpunkten att varje land i EU självt skabesluta om sina skatter. Vi ska inte hanågon gemensam EU-skatt eller EU-skattenivå. Om man kan uppnå en gemensamminiminivå på vissa områden, exempelvismiljöområdet som vi diskuterade, ellerenergiskatter, är det en utomordentligtbra insats från miljöns synpunkt. Detförutsätter i så fall ett samförståndländerna emellan, inte att fjorton länderkör över det femtonde. Den uppfattningentror jag att vi är överens om, attSveriges riksdag och inteEuropaparlamentet ska besluta omskatterna.Lena Ek (c): Herr ordförande! Den härdiskussionen har rört vida områden. Detär dags att avslöja ett par fakta. Vipratar mycket om samordning av denekonomiska politiken. Ansvaret för attsamordna medlemsländernas allmännaekonomiska politik vilar på Ekofinrådet.Vi har från finansutskottets sida underåratal försökt få finansministern attinfinna sig i finansutskottet för att igod tid diskutera de svenska positionernai förhållande till Ekofin. En gång hardetta hänt - en gång! Detta är tredjegången totalt sett, offentligt eller ickeoffentligt, som finansministern deltar ien diskussion med finansutskottet sedanfinansministern tillträdde. Det geranledning till mycket allvarlig kritik.Det finns alltså ingen möjlighet iSverige att i beslutande fackutskottdiskutera den gemensamma ekonomiskapolitiken. Det finns två oerhört viktigaförberedande kommittéer. Den ena ärKommittén för ekonomisk politik, somjobbar med särskild inriktning mot deninre marknadens funktion, den offentligasektorns effektivitet och de offentligafinansernas hållbarhet. Den diskuterasöver huvud taget inte. Det går inte attfå skott på finansministern i defrågorna. Den ekonomiska och finansiellakommittén har ansvar för att följa denekonomiska och finansiella situationen imedlemsländerna. Där förhåller det sigexakt likadant.Det finns alltså anledning attdiskutera det svenska parlamentetsinflytande i det här sammanhanget och hurde svenska positionerna utformas. Enligtsvensk konstitution är det somhar det grundläggande ansvaret på det härområdet.Samtidigt vet vi att viktiga skeendenpågår i . Den europeiska ekonomiskasituationen är mycket allvarlig. När manläser kommissionens genomgång avLissabonprocessen kan man konstatera attEuropa har tappat i konkurrenskraftgentemot av de tre årsom processen har pågått. Det påpekadeockså tidigare.Man kan fundera över vad vi kan göra iSverige, förutom att som parlamentarikertill fullo delta i det europeiskasamarbetet och ges chansen att göra det.Det handlar också om hur vi hanterarfrågorna på hemmaplan. Jag kan dåkonstatera att finansministern ägnade trefjärdedelar av sin tid åt allmännalovprisningar, något som enligt köplagenär uttalanden till intet förpliktigande.Det intressanta i kommissionensgenomgång av den svenska situationen ärfaktiskt de två tredjedelar av punkternadär vi inte har uppfyllt kraven, där viinte har gått framåt. Den tredjedel därvi har gått framåt har fått stor hjälp avden svallvåg som högkonjunkturen har gettSverige. Här finns en ganska tydligkritik mot bristen på flexibilitet iekonomin, lönebildningen som den ser ut,bristen på strukturella reformer medmera. Det är allvarliga frågor förSverige och framtid. Dediskuteras inte på - jag citerarfinansministern - "ett öppet och ständigtredovisande sätt".Den information som har lämnats tillutskottet har funnits på offentligahemsidor i månader, för att inte säga år.Det fördjupar inte heller dialogen ochdiskussionen. Jag är, som framgår, mycketkritisk mot det här arbetssättet och denhär inställningen.Jag skulle vilja ställa några frågortill finansministern.Hur förbättra arbetstekniken i densvenska diskussionen mellan regeringenoch så att det är förbereddasvenska positioner som finns iförhållande till Ekofin och de två mycketviktiga kommittéerna, för att välja någraexempel?Hur förbättra framförhållningen ?Den som har inblick i EU:s arbete kankonstatera att mycket ofta ärsent ute. Det innebär också att frågornaska tas upp i ett mycket tidigare skede,om det ska vara någon reell demokratiskdiskussion i Sverige.Till sist vill jag ta upp miljöskatterna.De har också berörts innan och är mycketkänsliga av den anledningen att defokuserar på brytpunkten mellan hur vihanterar miljöhänsyn och konkurrenskraftför den svenska industrin. Det är oerhörtviktigt att finna internationella vägarför att klara detta, dels därför attmiljöföroreningarna ärgränsöverskridande, dels därför attindustrin faktiskt också ärgränsöverskridande. I takt med att deninre marknaden förbättras - vilket måsteske, så dåligt som den har fungerathittills - kommer industrin att bli ännumer gränsöverskridande. Då måste vi lösafrågorna i internationellt samarbete.Därför är det oerhört konstigt attregeringen absolut vägrar att diskuteragemensamma miljöskatter.Bosse : Den här utfrågningenhandlar i första hand om hur vi sköterden ekonomisk-politiska samordningen i EUoch de olika processer som finns. Ianslutning till det har jag redovisat detmaterial som bland annat kommer attpresenteras på det europeiska toppmötetom . väljer att intediskutera detta utan hon diskuterar andrasaker i stället. säger att skälettill att har förstaplatsen i detmaterial som mäter Lissabonprocesseninför toppmötet är att har haften högkonjunktur. Jag tror inte att LenaEk är okunnig om att den högkonjunktureninte bara har gällt de senasteåren. Den har gällt hela . Det varfaktiskt en ganska misslyckad förklaring,att bortförklara förstapositioni ligan.Lissabonprocessens uppgift är att mätaEU i dess helhet mot . Då kan man intesäga att har tappat mark gentemotUSA. Tillväxten har varit snabbare i USAän i EU . I frågaom den sociala sammanhållningen mätt påmånga olika sätt och den ekologiskautvecklingen kan EU inte bara mäta sigmed . I många avseenden har EU tilloch med haft en bättre utveckling än USA.Jag tror att man ska se det ur ett mycketbredare perspektiv än en enda enkelindikator. Det handlar om ett hundratalindikatorer. Då kan man inte plocka ut enoch säga: Där är bättre, alltså ärUSA bättre på alla andra områden. Det ären alldeles för förenklad bild.Tillväxt- och stabilitetspakten handlari stor utsträckning om ekonomiskareformer. Ekonomiska reformer är till sinkaraktär långsiktiga. Det handlar inte omreformer från till detandra. Därför är det viktigt att vi kanfå upp takten i Europasamarbetet. Denbehöver höjas om vi ska kunna nå alla devisioner vi har ställt upp . Pådet området har vi mycket mer att göra.Till sist det som tar upp ombehovet av miljöskatter: Jag delar inteuppfattningen att EU ska besluta omsvenska skatter. Det ska faktiskt densvenska göra. Där har vi olikauppfattningar.