bet · GQ01KU23 · 2003-04-28 00:00:00 — Kommittén föreslogatt regeringen skall ha befogenhet att föreskrivaeller för särskilda fall besluta att bara svenskamedborgare får ha eller utöva statlig anställningeller uppdrag- som kan medföra kännedom om omständigheter som ärav betydelse för rikets säkerhet,-- som kan vara förenat med handläggning av frågorsom rör förhållandet till andra stater eller tillmellanfolkliga organisationer,-- som kan vara förenat med myndighetsutövning som påett ingripande sätt berör enskildasrättsförhållanden.-Bland anställningar och uppdrag för vilka det i dagråder medborgarskapskrav och för vilka kommitténansåg att medborgarskap även framöver bör ställassom absolut krav kan nämnas statsråd, domare,särskilda ledamöter i allmän domstol och allmänförvaltningsdomstol, åklagare och polis.Bland anställningar och uppdrag för vilka det råder medborgarskapskrav och för vilka kommitténansåg att medborgarskap framöver inte alltid börställas som krav kan nämnas statssekreterare,svenskt sändebud och ämbete och chef för myndighetsom lyder under regeringen.Bland anställningar och uppdrag för vilka det råder medborgarskapskrav och för vilka kommitténansåg att medborgarskap framöver inte bör ställassom krav kan nämnas nämndemän, jurymän,tingsnotarier, länsrättsnotarier och kronofogde.Kommittén föreslog även bl.a. att krav på svensktmedborgarskap eller medborgarskap inom EU eller EESavskaffas för antagning till ledamot i propositionen Avskaffande för medborgarskapskravför advokater m.fl. (prop. 2001/02:92) föreslogregeringen bl.a. ändring i reglersom innebär att krav på svenskt medborgarskap ellermedborgarskap inom EU eller EES för antagning tillledamot i avskaffas. Ipropositionen meddelade regeringen att kommitténsförslag i övriga delar är föremål för fortsattberedning i behandlade regeringens förslag ibetänkandet Avskaffande av medborgarskapskrav föradvokater m.fl. (bet. 2001/02:JuU20). Utskottetföreslog att skulle bifalla propositionen.Riksdagen följde utskottet (rskr. 2001/02:247).Lagändringarna trädde i kraft . Isitt betänkande framhöll utskottet att målsättningenpå sikt bör vara att utlänningar bosatta i istörsta möjliga utsträckning skall åtnjuta likarättigheter som svenska medborgare. En utgångspunktför integrationspolitiken är att alla som bor iSverige skall ha lika rättigheter, skyldigheter ochmöjligheter. Det är därför, menade utskottet,angeläget att olika hinder i yrkes- ochsamhällslivet för personer med utländsk bakgrund imöjligaste mån undanröjs.Utskottets ställningstagandeVid tillsättning av statlig tjänst skall avseendefästas endast vid sakliga grunder, såsom förtjänstoch skicklighet. Den omständigheten att en personhar en politisk bakgrund skall enligt utskottet intevara diskvalificerande därvidlag, så länge endastsakliga grunder är tillämpliga vid tillsättningen.Utskottet vill i stället framhålla att politiskerfarenhet ibland kan vara viktigt när det gälleratt leda offentliga verksamheter. Vidare visarstatistik att andelen generaldirektörer med politiskbakgrund har minskat . Enutredning, den s.k. , ser förnärvarande över strukturen och uppgiftsfördelningeninom samhällsorganisationen (dir. 2003:10). kan arbete eventuelltkomma att beröra relationen mellan regeringen och destatliga förvaltningsmyndigheterna på ett sätt somfår betydelse för utskottets uppfattning omförfarandet vid tillsättningar av högre statligatjänster. Ytterligare diskussion om förfarandet vidtjänstetillsättningar bör enligt utskottets meningdärför anstå tills utfallet av kommitténs arbete ärkänt. Även beredningen i avbetänkandet Domarutnämningar och domstolsledning böravvaktas. Enligt vad utskottet tidigare uttalat ärdenna beredning av intresse också för bedömningen avtillsättningsförfarandet för andra högre tjänster ändomartjänster. Vad gäller tillsättning av högrestatliga tjänster ser utskottet mot denna bakgrundinte någon anledning till åtgärd med anledning avmotion 2002/03:K379 (m) yrkande 18. Motionenavstyrks.Vad gäller medborgarskapskrav vid tillsättning avstatliga tjänster instämmer utskottet ijustitieutskottets uttalande från föregåenderiksmöte, att det är angeläget att olika hinder iyrkes- och samhällslivet för personer med utländskbakgrund i möjligaste mån undanröjs. Regeringen haranfört att Kommittén om Medborgarskaps förslag ärföremål för fortsatt beredning. Med hänsyn tilldetta anser utskottet att det tillsvidare inte ärnödvändigt med något sådant tillkännagivande sombegärs i motion 2002/03:Sf289 (mp) yrkande 16.Motionen avstyrks därför.Jämställdhet i förvaltningenUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning tillpågående arbete inom Regeringskanslietmotionsyrkanden om dels ökadkvinnorepresentation bland myndighetscheferoch ambassadörer, dels åtgärder för att kommatill rätta med osakliga löneskillnader förhandläggarna inom Regeringskansliet.MotionI motion 2002/03:A242 av m.fl. (kd)föreslår motionärerna att begär attregeringen inför redovisar hur man skallöka kvinnorepresentationen bland myndighetscheferoch ambassadörer (yrkande 1). Motionärerna anser attregeringen inte tillämpat sina egnajämställdhetsdoktriner vid tillsättning avmyndighetschefer och ambassadörer, vilket resulterari fortsatt låga andelar kvinnor på ledandepositioner i myndigheter och ambassader.Motionärerna föreslår också att begär attregeringen vidtar åtgärder för att komma till rättamed osakliga löneskillnader för handläggarna iRegeringskansliet (yrkande 21). Därvid anförs attstatistik för visar att blandhandläggarna i exempelvis Justitiedepartementettjänar männen runt mer änkvinnorna. Detta innebär enligt motionärerna attlöneskillnaden har ökat med nästan sedanaugusti 2001.BakgrundGällande bestämmelserI regeringsformen finns föreskrifter vilkas ändamålbl.a. är att jämställdhet mellan män och kvinnorskall tillförsäkras (1 kap. 2 §, 2 kap. 16 § och 11kap. 9 § andra stycket). Därutöver syftarjämställdhetslagen (1991:433) till att främjajämställdheten i arbetslivet. Det är framför alltarbetsförhållandena för kvinnor i jämförelse med mänsom jämställdhetslagen inriktar sig på attförbättra, genom att bl.a. främja jämnkönsfördelning och jämställda arbetsförhållanden,kartlägga löneskillnader samt förbättrarekryteringsprocessen.Den 1 januari 2001 trädde en rad ändringar ijämställdhetslagen i kraft (prop. 1999/2000:143,bet. 2000/01:AU3, rskr. 2000/01:4). Förändringarnainnebär bl.a. att en definition av begreppetlikvärdigt arbete förts in i jämställdhetslagen.Arbetsgivare åläggs att kartlägga ochanalysera dels bestämmelser och praxis om löner ochandra anställningsvillkor som tillämpas hosarbetsgivaren, dels löneskillnader mellan kvinnoroch män som utför arbete som är att betrakta somlika eller likvärdigt. Vidare skall arbetsgivarenvarje år upprätta en handlingsplan för jämställdalöner med redovisning av resultatet avkartläggningen och analysen; skyldigheten gällerdock inte arbetsgivare som vid senastekalenderårsskifte sysselsatte färre än tioarbetstagare.Könsfördelningen inom statenRegeringen har en samlad policy förchefsförsörjningen, Regeringens chefspolicy -kvalitet i den statliga chefsförsörjningen(2000). Policyn beskrivsutförligt i proposition 1997/98:136. Vad gällerrekrytering av myndighetschefer innebär policyn attdet så långt möjligt alltid skall finnas en kvinnligkandidat med i det slutliga urvalet. Målet attrekrytera så kvalificerade ledare som möjligt inomstatsförvaltningen skall uppnås genom att ta vara påden kompetens som finns bland såväl kvinnor som män.En prioriterad fråga i chefspolicyn är att arbetetmed att öka andelen kvinnliga myndighetscheferfortsätter.I budgetpropositionen redgör regeringenför könsfördelningen inom den statliga sektorn(prop. 2002/03:1 utg.omr. Enligtredogörelsen är staten den sektor på arbetsmarknadensom har den jämnaste könsfördelningen. Andelenkvinnor i staten uppgick år , vilketinnebär en ökning med en procentenhet . Ikommuner och landsting, där många av yrkesgruppernainom vård, skola och omsorg är kvinnodominerade, ärca av personalen kvinnor. Andelen kvinnor iprivat sektor är . Av redogörelsen framgåräven att andelen kvinnor bland de anställda medchefsuppgifter på olika nivåer har ökat i små stegoch uppgår till . Bland myndighetscheferutnämnda av regeringen är andelen . Även blandpersonalen inom kärnverksamheterna har andelenkvinnor ökat, från . I stöd- ochsupportfunktionerna har den däremot sjunkit från 60till . Dessa förändringar belyser enligtregeringen en fortsatt trendmässig ökning av andelenkvinnor på mer kvalificerade ellersakområdesinriktade befattningar.Vidare betonar regeringen i budgetpropositionenatt jämställdhet mellan kvinnor och män är avgrundläggande betydelse i ett demokratiskt samhälle,och att jämställdhet skall prägla den statligaförvaltningen. Regeringens riktlinjer skallfullföljas i de statliga myndigheternasarbetsgivarpolitik. Regeringen understryker ocksåbehovet av ytterligare aktiva åtgärder för att bl.a.åstadkomma samma möjligheter till utveckling ochbefordran för kvinnor och män.Med anledning av en fråga (1999/2000:410) avHelena () till utrikesminister om könsfördelningen i Regeringskanslietsvarade utrikesministern att denojämna könsfördelningen inom UD är ett problem. UDhar av tradition varit ett mansdomineratdepartement. Utrikesministern framhöll dock attuppföljningen av visar attjämställdheten på UD går framåt. Resultatet av UD:sårliga handläggarantagning harbidragit till att av UD:s yngrehandläggare är kvinnor. Utnämningar av kvinnor tillmellangradsnivå (kansliråd och ambassadråd) harökat, vilket kommer att skapa ett brett underlag förframtida utnämningar av kvinnliga chefer.Utrikesministern ville också framhålla attjämställdhetsaspekten beaktas mycket noga vid varjeny chefsutnämning.I en nyligen utgiven rapport av Expertgruppen förstudier i offentlig ekonomi () har bl.a.utvecklingen av andelen kvinnliga generaldirektöreröver tid studerats (Ds 2003:7). Enligtundersökningen har andelen kvinnligageneraldirektörer ökat ,från år . Undersökningenvisar vidare att männen dominerar vid storamyndigheter med fler än 200 anställda. Bland småmyndigheter med upp till 100 anställda utgörkvinnorna en tredjedel av generaldirektörerna.Andelen sjunker något bland myndigheter med mellan100 och 200 anställda. När det gäller de störremyndigheterna med fler än 200 anställda är endastdrygt av generaldirektörerna kvinnor.Finansutskottet behandlade i betänkande2001/02:FiU27 en motion om att regeringen snarastbör redovisa hur man skall ökakvinnorepresentationen bland myndighetschefer ochambassadörer. Utskottet avstyrkte motionen menföreslog att tillkännager för regeringensom sin mening vad utskottet anfört omjämställdhetsaspekterna på den statligaarbetsgivarpolitiken. Utskottet underströk attmålsättningen för regeringens chefspolicy inomutrikesförvaltningen är att ytterligare öka andelenkvinnliga chefer såväl ute som hemma. Utskottetansåg att denna målsättning måste genomsyra helapersonalpolitiken och komma till uttryck bl.a. ijämställd basrekrytering och aktivtbefordringsarbete. Vidare ansåg utskottet det somangeläget att man inom förberederutveckling av strategier för jämställd tillsättningav utredare och styrelseordförande för att ökamöjligheten till att föra en medvetenjämställdhetspolitik även inom detta område. Det varenligt utskottet värdefullt att Statens kvalitets-och kompetensråd fortsätter att aktivt arbeta medatt förverkliga jämställdhetsmålen genom sådanasatsningar som exempelvis ett program med syftet attexponera kvinnor som kandidater till högrechefsbefattningar och ett mentorsprogram förrelativt nya chefer på mellannivå. följdeutskottet (rskr. 2001/02:327).Löneskillnader inom statenI budgetpropositionen (prop. 2002/03:1utg.omr. 1) redogör regeringen förlöneskillnader inom staten. Enligt lönestatistikfrån var i september 2001genomsnittslönen inom den statliga sektorn för män23 och för kvinnor , vilket innebäratt kvinnornas genomsnittslön omräknat tillheltidslöner, liksom 2000, uppgick till avmännens. Om lönerna för män respektive kvinnor somarbetar vid samma myndighet och med likartadearbetsuppgifter jämförs med hjälp av s.k. TNSuppgick kvinnornas genomsnittslöner till iförhållande till männens. Enligt budgetpropositionenhar i sina beräkningar med hänsyntaget till förändringar i den statligabefattningsstrukturen sett en positiv förändring pådenna punkt.Vidare har enligt budgetpropositionenArbetsgivarverket undersökt hur stor den totalalöneskillnaden är mellan män och kvinnor inom statenoch sedan steg för steg tagit bort de delar avlöneskillnaden som statistiken kan visa sakliga skälför. Den löneskillnad som sedan återstår kallas denoförklarade löneskillnaden. Inom denna ryms deneventuella osakliga löneskillnaden, den som ärförbjuden i lag, men som inte kan fastställas utaningående analys på den enskilda arbetsplatsen.Undersökningen, som avser tid förejämställdhetslagens skärpning (se ovan), visar attden totala löneskillnaden mellan kvinnor och män istaten var (kvinnorna tjänade alltså83,i förhållande till männen vid detmättillfället). När sedan steg för steg hänsyn tastill arbetstidens omfattning, befattningsnivå,arbetsinnehåll och jämförelser enbart görs inomrespektive myndighet minskar löneskillnadensuccessivt från till . I ett sista stegbeaktas även skillnader i bl.a. ålder ochutbildningsnivå, vilket minskar den löneskillnad somlönestatistiken inte kan förklara, den oförklaradelöneskillnaden, till . Detta innebär alltså attkvinnornas andel av männens lön uppgår till 98,2procent med hänsyn taget till det ovanstående. Dettatrots att det, menar , är betydligtvidare grupper än de som har lika eller likvärdigaarbeten som har jämförts. Det innebär enligtArbetsgivarverket att den eventuella löneskillnadsom är osaklig enligt jämställdhetslagen torde varamindre än så.Enligt budgetpropositionen uppgav i förra åretsredovisningar sju av tio myndigheter att de vidtaraktiva åtgärder för att eliminera eventuellaosakliga löneskillnader mellan könen, vilket är ennågot högre andel än . Även när detgäller åtgärder för att ge kvinnor och män lika godamöjligheter till utveckling och befordran har enliten ökning skett. Över hälften av myndigheternauppgav att de vidtar aktiva åtgärder.Regeringen har i regleringsbrev för budgetåret2003 avseende statliga arbetsgivarfrågor gettArbetsgivarverket i uppdrag att senast den 30 juni2003 särskilt rapportera hur löneskillnaderna mellankvinnor och män utvecklas i staten.Löneskillnader inom har i sin granskning avpersonalutvecklingen inom berörtfrågan om jämställdhet ett antal gånger (bet.1991/92:KU30 s. 39, 1993/94:KU30 s. 9, 1994/95:KU30s. 30, 1997/98:KU10 s. 5, 1999/2000:KU10 s. 6, 2000/01:KU10 s. 6samt 2001/02:KU10 s. 9).Under föregående års granskning (bet. 2002/03:KU10s. 17 f.) granskade utskottet vissa personalgrupperslöner inom , nämligen personal somsysslar med juridiskt utredningsarbete och allmäntutredningsarbete i ålderskategorierna 30-49 och 50-år. Lönestatistiken är indelad i s.k. TNS-familjer iolika kvalifikationsnivåer. I de två utvaldapersonalgrupperna granskade utskottet tvåkvalifikationsnivåer, vilket ger en bild av hurlöneförhållandena ser ut i olika grupper. Denframtagna statistiken visar att löneskillnadernabland chefsbefattningarna (dvs. den högrekvalifikationsnivån) mellan män och kvinnor inomjuridiskt utredningsarbete i kategorin är172 kr till förmån för de . I kategorin 50- årfinns en större löneskillnad mellan könen, sominnebär att männen tjänar ca mer änkvinnorna. Enligt berorskillnaderna på skillnader i titlar mellan kvinnoroch män inom . Hälften av männen igruppen är expeditions-, rätts- ellerexp./rättschef, de öviga är departementsråd. Avkvinnorna är endast en av fem expeditionschef, deövriga är departementsråd. Expeditions-, rätts-eller exp./rättschefer har högre medellöner ändepartementsråd. I personalgruppen allmäntutredningsarbete är löneskillnaderna mellan män ochkvinnor mindre. I kategorin är lönerna förmän lägre än för kvinnor, och i åldersgruppen50- år är lönerna för män lägre än förkvinnor.Bland anställda i ålderskategorin med enlägre kvalifikationsnivå än chef visar statistikenatt männen tjänar i genomsnitt mer änkvinnorna i personalgruppen juridisktutredningsarbete. I ålderskategorin 50- år tjänarmännen i genomsnitt mer än sina kvinnligakolleger. I personalgruppen allmänt utredningsarbeteför anställda i gruppen överstiger männenslöner kvinnornas med . I gruppen 50- årtjänar männen i genomsnitt mer änkvinnorna. Enligt är en förklaringtill skillnaderna att en större andel av männen harmer kvalificerade arbetsuppgifter och andra titlarän kvinnorna.Utskottet menade att granskningen lämnade beläggför att löneskillnader mellan män och kvinnor finnsinom , i vissa viktiga hänseendentill nackdel för kvinnorna, men utskottet gjordeinte någon mer ingående bedömning av lönesituationenhos myndigheten. Vidare menade utskottet att vad somframkommit under granskningen ger vid handen att enutveckling mot jämställdhet mellan könen iRegeringskansliet eftersträvas men att det ännufinns utrymme för ytterligare förbättringar i dettahänseende. Utskottet anförde att det i vart fallfrån konstitutionella utgångspunkter inte hadeanledning att göra några vidare uttalanden i frågan.Som omnänts ovan skall arbetsgivare enligtjämställdhetslagen (1991:433) kartlägga ochanalysera dels bestämmelser och praxis om löner ochandra anställningsvillkor som tillämpas hosarbetsgivaren, dels löneskillnader mellan kvinnoroch män som utför arbete som är att betrakta somlika eller likvärdigt (10 §). Vidare skallarbetsgivaren upprätta en handlingsplan förjämställda löner med redovisning av resultatet avkartläggningen och analysen (11 §).Den 31 januari 2003 överlämnade Regeringskansliettill den senast utarbetadehandlingsplanen för jämställda löner iRegeringskansliet. I handlingsplanen kartläggs ochanalyseras utfallet av lönenivå.Kartläggningen omfattar 4 291 anställda. Frikretsen,som lönesätts av regeringen, ingår inte. Analysensyftar till att upptäcka, åtgärda och förhindraeventuella osakliga skillnader i lön och andraanställningsvillkor mellan kvinnor och män. Enmetodik för kartläggning av löner har tagits framsom kan tillämpas för Regeringskansliet.I handlingsplanen beskrivs lönejusteringar ochandra åtgärder som skall vidtas för att uppnå sakliglön mellan kvinnor och män inom grupper som utförlikvärdigt arbete. Bland andra åtgärder i planen kannämnas att utjämna könsfördelningen blandambassadörer och attachéer och en större andelkvinnor bland vissa grupper ämnessakkunniga ochdepartementssekreterare inom Regeringskansliet.Utöver dessa åtgärder avses i kommande lönerevisionlönerna för kvinnor i samtliga grupper avanställda att ses över.Vidare i handlingsplanen beskrivs åtgärder somskall vidtas för att uppnå saklig lön för arbete somär att betrakta som likvärdigt. Till grund föråtgärderna ligger analys av skillnader mellankvinno- respektive mansdominerande grupper inomRegeringskansliet som utför arbete som är attbetrakta som likvärdigt.I handlingsplanen beskrivs även ett antalytterligare åtgärder som skall vidtas för ettframgångsrikt jämställdhetsarbete inomRegeringskansliet. Bland annat skall chefer iledande ställning genomgå utbildning omjämställdhetsperspektivet vid rekrytering,lönesättning och befordran, föräldraledigaslönesättning och löneutveckling följas upp ilönekartläggningar, och djupintervjuer avföräldralediga kvinnor och män genomföras för attskapa bättre förutsättningar för arbetstagarna attkunna förena förvärvsarbete och föräldraskap.Förvaltningschefen i harinbjudits till och därvidpresenterat handlingsplanen.Konstitutionsutskottet behandlade i betänkande2001/02:KU24 ett yrkande liknande det nu aktuella.Utskottet gjorde bedömningen att löneskillnadernamellan män och kvinnor inom geranledning till fortsatt uppmärksamhet frånutskottets sida, men att det inte var nödvändigt medett tillkännagivande för regeringen i enlighet meddet yrkade. Motionen avstyrktes således.Uskottets ställningstagandeSom utskottet konstaterat har staten ettansvar som föregångare och förebild påjämställdhetsområdet (bet. 1999/2000:KU10 s. 9).Utskottet vill i sammanhanget understryka attgällande lagstiftning om jämställdhet i arbetslivetsyftar till att förbättra arbetsförhållandena förkvinnor i jämförelse med män genom att bl.a. främjajämn könsfördelning och jämställdaarbetsförhållanden, kartlägga löneskillnader samtförbättra rekryteringsprocessen. Vad gällerlöneskillnader mellan kvinnor och män inomRegeringskansliet vidhåller utskottet sin tidigarebedömning att dessa ger anledning till fortsattuppmärksamhet från utskottets sida. Samtidigtkonstaterar utskottet att det inom Regeringskanslietpågår arbete för jämställda löner. I arbetet ingåräven att utjämna könsfördelningen bland vissagrupper av anställda. Utskottet ser positivt pådetta. Utskottet vill också framhålla vikten av attdet i det pågående arbetet även ges utrymme förindividuell lönesättning för att underlättarekrytering av personal från även den privatasektorn. Mot bakgrund av det arbete som pågår anserutskottet att det inte är nödvändigt med sådanatillkännagivanden som begärs i motion 2002/03:A242(kd) yrkandena 1 och 21. Motionsyrkandena avstyrks.Regionalt ansvar i förvaltningenUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning tilltidigare ställningstagande en motion omriktlinjer för regionalt ansvar i statligförvaltningsverksamhet. Jämför reservation 9(c).MotionI motion 2002/03:K332 av m.fl. (s)föreslås att tillkännager för regeringensom sin mening vad i motionen anförs om komp-lettering av det förvaltningspolitiskahandlingsprogrammet med riktlinjer om all statligverksamhets ansvar för att bidra till regionalutveckling. Därvid anförs att det finns många godaskäl för en komplettering av handlingsprogrammet medett avsnitt om den statliga förvaltningens ansvarför en god utveckling i hela landet. Att finna godaformer för regional utveckling kräver enligtmotionärerna både medvetenhet, kunskap ochuthållighet från olika statliga aktörers sida ochmåste ha stöd i klara mål hos respektive myndighet.För att det skall bli verklighet krävs tydlighet ialla de handlingsprogram som härrör från riksdag ochregering.BakgrundI verksförordningen (1995:1322), som är tillämpligpå myndigheter under regeringen (1 §), anges attmyndighetschefer skall beakta de krav som ställs påverksamheten när det gäller bl.a. regionalpolitiken(7 §).Enligt 2 § förordningen (1997:1258) medlänsstyrelseinstruktion svarar för attlänet utvecklas på ett sådant sätt att fastställdanationella mål får genomslag, som hänsynskall tas till regionala förhållanden ochförutsättningar. skall särskilt medett samlat regionalt perspektiv i länet samordnaolika samhällsintressen inom myndighetensansvarsområde. skall främja länetsutveckling och noga följa länets tillstånd samtunderrätta regeringen om vad som är särskilt viktigtför regeringen att få veta om länet och händelsersom inträffat där. I 3 § anges att haruppgifter inom bl.a. regionalpolitik och regionalnäringspolitik.Av 15 § kommittéförordningen (1998:1474) följeratt kommittéer och särskilda utredare i sinabetänkanden skall redovisa eventuella konsekvenserav sina förslag i de fall då förslagen har betydelseför den kommunala självstyrelsen och försysselsättning och offentlig service i olika delarav landet.I regeringens handlingsprogram En förvaltning idemokratins tjänst - ett handlingsprogram(2000) anger regeringen sommål att medborgare och företag skall kunna fåinformation, ställa frågor, lämna uppgifter samtuträtta andra ärenden när det passar dem oberoendeav geografisk belägenhet.Under föregående behandladekonstitutionsutskottet i betänkande 2001/02:KU24 enmotion om riktlinjer för regionalt ansvar i statligförvaltning. Utskottet konstaterade att gällandeordning får anses innebära att det åligger statligamyndigheter att utifrån respektive myndighetsförutsättningar bidra till uppnåendet avregionalpolitiska mål.