bet · GQ01MJU9 · 2003-02-18 00:00:00 — Mot denna bakgrund finner utskottetatt en tillväxt av vargstammen bör eftersträvas. Meden varsam tillväxt får människor bättre möjligheteratt lära sig leva med vargen. Därmed förbättrasförutsättningarna för att dess närvaro skallaccepteras. Enligt forskare bedöms dock en snabbtillväxt av vargstammen minska risken för effekterav inavel. Som regeringen anfört är emellertidförståelse hos lokalbefolkningen för utvecklingenavgörande för vargstammens tillväxt. Utskottettillstyrkte således regeringens förslag om etappmålför vargstammen i . Innan etappmålet haruppnåtts bör skyddsjakt tillåtas endast i begränsadomfattning.Utskottet har sålunda tidigare bl.a. uttalat attetappmål skall vara ett delmål för stammarnasstorlek på väg mot en nivå där fortsattaexistens i den svenska faunan kan anses långsiktigtsäkrad. När ett etappmål är nått bör en utvärderinggöras av stammens utveckling och de eventuellakonflikter som uppstått med andra intressen. Vidarebör en bedömning göras om ett nytt etappmål skallfastställas eller om det är lämpligt och möjligt attfastställa en miniminivå.Genom beslut uppdrog regeringen åtNaturvårdsverket att i samråd med länsstyrelsernaöverväga hur arbetet med att förebygga jaktbrott kankopplas till inventeringsverksamheten samt attbearbeta åtgärdsprogram för björn,järv, lodjur och varg i de delar som är motiverademed anledning av propositionen Sammanhållenrovdjurspolitik (prop. 2000/01:57) m.m. I beslutetanfördes att verket inom ramen för arbetet medhotade arter fastställde åtgärdsprogram för björn,järv, varg och lodjur och attuppdraget avser de bearbetningar av programmen somär motiverade med hänsyn till regeringensbedömningar och ställningstagandenbeträffande propositionen. Vidare anfördes attarbetet bör inledas med programmen för vargrespektive järv. Den nu aktuella delen av uppdragetskulle ursprungligen redovisas till regeringensenast , men harfått förlängd tid, senast till ,för sin redovisning. Utskottet utgår från attregeringen ägnar den kommande redovisningen avuppdraget vederbörlig uppmärksamhet och attregeringen informerar om resultatet avsitt arbete.Utskottet anförde vid riksdagsbehandlingen avproposition 2000/01:57 Sammanhållen rovdjurspolitik(bet. 2000/01:MJU9 s. 15, 26) att så länge stammenav en art inte nått etappmålet bör endast skyddsjakttillåtas och då i begränsad omfattning. Skyddsjakt isyfte att lokalt begränsa antalet djur bör endasttillåtas om stammen i landet som helhet visar enentydigt positiv utveckling. Utskottet anfördevidare att främst bör skyddsjakt kunna tillåtas inomrenskötselområdet och i första hand gälla vargar sometablerat revir inom för rennäringen särskiltolämpliga områden. En förutsättning bör dock varaatt stammen som helhet i landet visar en positivutveckling. Detta överensstämmer också med deallmänna förutsättningarna när det gäller skyddsjaktenligt 23 a § jaktförordningen, som bl.a. stadgaratt jakt bara får tillåtas om upprätthållandet avartens bevarandestatus inte försvåras. När detgäller skyddsjakt på enskilda individer som orsakarallvarliga skador eller olägenheter kan givetvisandra bedömningar göras.Utskottet redovisade motsvarande synpunkterbeträffande skydds- och licensjakt på varg senastvåren 2002 (bet. 2001/02:MJU18 s. 22). Med detanförda avstyrks motion MJ292 (m) yrkande 4 omallmän jakt på varg. Vidare avstyrks ävenmotionerna MJ208 (c) yrkande 1, MJ234 (m) yrkande 5,MJ260 (m), MJ357 (kd) yrkande 4, MJ387 (fp) yrkande3, MJ396 (c) yrkande 2 och MJ470 (c) yrkande 1.LoUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning tillriksdagens beslut om en sammanhållenrovdjurspolitik en motion om att utöka jaktenpå lo i län där arten blir dominant (c).MotionenI motion MJ336 (c) anförs att jakten på lo börutökas i län där arten blir dominant. EnligtLänsstyrelsen i och beräkningar finns i merän 75 lodjur. I beviljades enavskjutning av lo med fyra djur, trots att arten har en sådan numerär att den kan anses varafritt jaktbar (yrkande 1).Utskottets ställningstagandeUtskottet erinrar om att i beslut om ensammanhållen rovdjurspolitik ingick att förutometappmål för varg också lägga fast miniminivåer förbjörn och lodjur och etappmål för järv (jfr bet.2001/02:MJU24 s. 39). Dessa nivåer och mål har somsyfte att de stora rovdjuren långsiktigt bevaras iSverige. De uppsatta nivåerna och målen har starktbidragit till att skapa en klarhet kringförvaltningen av de stora rovdjuren, vilken tidigareinte funnits. För den närmare förvaltningen avrovdjursstammarna finns förutsättningarna angivna ijaktlagstiftningen. I propositionen om ensammanhållen rovdjurspolitik angavs att det fannsfördelar med regionalt beslutsfattande, varförjaktförordningen ändrats så att fårdelegera till länsstyrelserna om skyddsjakt påenskilda djur av björn och lo som orsakar allvarligaskador eller olägenheter. Därutöver återinfördesmöjligheten för enskild till skyddsjakt på varg utanföregående myndighetsbeslut. Genom riksdagsbeslutetutökades möjligheterna för arternas överlevnad iSverige som utökade möjligheter gavs atthantera situationer med rovdjur som vållar skadaeller olägenhet. Motion MJ336 (c) yrkande 1avstyrks.Övrig jaktUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker motioner om grytjakt (s,fp) med hänvisning till pågående arbete påområdet.MotionernaEnligt motion MJ387 (fp) bör grytjakt förbjudas.Grytjakt går ut på att jakthundar skall lära sig attantingen driva ut räv ur gryt eller kvarhålla ochmarkera var grävlingar gömmer sig. Hundar tränas fördetta på levande grävlingar. Cirka 50 grävlingarsitter fångna på detta sätt runt om i landet påolika platser. Verksamheten har fördömts av . Även haruttryckt sig negativt om denna företeelse (yrkande6).I motion MJ481 (s) anförs att grytjakt är en djuptoetisk jaktform. Ekologstudier som genomförts avJordbruksverket visar att djuren stressas svårt.Jordbruksverket har till regeringen lämnat förslagom att den här jaktformen bör förbjudas (yrkande 3).Utskottets ställningstagandeFrågor om träning av hund för grytjakt av grävlinghar behandlats av utskottet vid flera tidigaretillfällen och (bet. 2001/02:MJU18s. 16 och 1999/2000:MJU17). Utskottet redogjorde dåför den skrivelse till regeringen därJordbruksverket anförde att behovet av grytjakt intestår i proportion till det lidande som, enligtverkets bedömning, grävlingar utsätts för då dedeltar i grytanlagsprov. Verket föreslog att träningoch prov för grythundar med levande djur i gryteller konstgryt förbjuds. Vidare anfördes att om ettsådant förbud medför att grytjakt inte kan bedrivaspå ett djurskyddsmässigt acceptabelt sätt bör ävenjakt med hund under jord förbjudas. Skrivelsen harremissbehandlats och övervägs iRegeringskansliet.Utskottet har inhämtat att Statensveterinärmedicinska anstalt avregeringen ombads att utföra en vetenskaplig studieav grävlingars stressreaktioner i samband medgrytanlagsprov. I remissen anfördes att en bedömningbör göras om verksamheten i dess nuvarande formeller efter ändringar är förenlig med den svenskadjurskyddslagstiftningen eller inte. Statensveterinärmedicinska anstalt har i ett yttrande den18 till anfört attför genomförandet av studien har överenskommelseträffats med där samtligaundersökningar skall utföras i hägn som ligger ianslutning till övriga djuranläggningar. Medhänvisning till det arbete som således pågår påområdet föreslår utskottet att motionerna MJ387(fp) yrkande 6 och MJ481 (s) yrkande 3 (s) lämnasutan vidare åtgärd.Administrativa frågorSkyddsjakt utan föregående myndighetsbeslutm.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker motioner om utvidgadskyddsjakt utan föregående myndighetsbeslut(m, kd, c) och om att varg inte skallomfattas av sådan skyddsjakt (m).MotionernaEnligt motionerna MJ208 (c) yrkande 2, MJ234 (m)yrkande 4, MJ253 (c) yrkande 1 och MJ357 (kd)yrkande 2 bör en ändring göras av 28 §jaktförordningen så att det blir möjligt att direktskydda sina tamdjur vid rovdjursangrepp utan beslutav en myndighet. En djurägare bör inte behöva se påhur ett djur blir dödat innan han får ingripa. Detbör därför finnas möjlighet att skjuta rovdjur somvållar problem för ägare av tamdjur. Det äroacceptabelt att ha en lagstiftning som tvingardjurägare att overksamma stå och se hur exempelvisen varg eller lo river deras tamboskap.I motion MJ288 (m) anförs att 28 §jaktförordningen bör ändras så att vargen inteomfattas av bestämmelsen. beslut att vargskall omfattas av 28 § jaktförordningen böromprövas. Skyddsjakt utan myndighetsbeslut är mångagånger svår att skilja från ett jaktbrott. Dennamöjlighet kan innebära att fredningen avrovdjuren sätts ur spel (yrkande 2).Enligt motion MJ363 (c) bör 27 och 28 §§jaktförordningen ändras för att stärka den s.k.nödvärnsrätten och göra det möjligt att ingripa viddirekt rovdjursangrepp på tamdjur. Beslutandemyndigheter måste ges ökade befogenheter att medgejakt för att förebygga skador eller andraolägenheter och för att realisera riksdagensuttalade krav på en varsam tillväxt av vargstammen(yrkande 2).I motion MJ391 (c) anförs att nödvärnsrätten vidanfall från varg är utformad så att t.ex. enjägare inte får skjuta om vargen anfallit jägarenshund, utan hundägaren måste avvakta till dess vargenåtervänder eller anfaller en andra gång. Det gör attnödvärnsrätten i jaktlagstiftningen är annorlunda änden nödvärnsrätt som finns i . Reglernaborde ändras så att rätten att agera i nödvärn finnsredan vid en första attack (yrkande 1).Den nödvärnsrätt som beslutade förraåret är enligt motion MJ396 (c) alldeles för otydligoch tandlös för att kallas nödvärnsrätt. Där tillåtsdu skjuta först vid en återupprepad attack av ettrovdjur efter att först utan vapen ha försöktavvärja attacken. I en nödvärnssituation måste duomedelbart få agera och skydda djur och egendom(yrkande 1).Även enligt motion MJ470 (c) bör 28 §jaktförordningen rörande nödvärnsrätten omprövas.Den s.k. nödvärnsrätten bör förstärkas i syfte attskydda den som blir angripen eller får sin egendomangripen. Bestämmelserna kan medföra olikatolkningar till nackdel för den som angrips av varg(yrkande 4).Utskottets ställningstagandeOm det på grund av ett viltbestånds storlek finnspåtagliga risker för allvarliga skador av vilt, fården myndighet som regeringen bestämmer enligt 7 §jaktlagen (1987:259) besluta om jakt för attförebygga eller minska dessa risker, s.k.skyddsjakt. Enligt 24 § jaktförordningen är detNaturvårdsverket som fattar beslut om jakt efterbl.a. björn, varg, järv eller lo. I vissa fall kanskyddsjakt efter björn, varg, järv eller lo ocksåbedrivas på initiativ av en enskild utan föregåendeprövning av myndighet. Detta får enligt 28 §jaktförordningen ske om ett tamdjur dödats ellerskadats och det finns skälig anledning att befaraett nytt angrepp, om det sker i omedelbar anslutningtill angreppet.Jordbruksminister anförde iriksdagens frågestund att vi haren lagstiftning som skall hjälpa oss att nå enbalans mellan olika intressen. Vi har intresse avatt värna om en rovdjursstam och ekonomiskaintressen när det gäller näringsutövning. Dengällande lagstiftningen ger en rimlig balans i dessaavseenden, eftersom det finns ett utrymme för denenskilde djurägaren att vidta åtgärder. Det krävs dåatt man kan göra sannolikt att det är fråga om ettrovdjur som har rivit tamboskap och att detdärigenom finns en risk att det skall göra så ocksåi fortsättningen. Man får dock inte skjuta rovdjuretnär det angriper första gången.Frågor om utvidgning av skyddsjakten på rovdjurbehandlades av utskottet och (prop. 2000/01:57, bet. 2000/01:MJU9, bet.2001/02:MJU18 s. 22). Utskottet avvisade då ettflertal motioner om sådan ändring i 28 §jaktförordningen att en djurägare skulle fåmöjlighet att, utan myndighets beslut, döda ettrovdjur vid eller efter ett direktangrepp på tamdjur. Utskottet gjorde den bedömningenatt, inte minst mot bakgrund av att det för vissatyper av jaktbrott skall räcka med attgärningsmannen handlat oaktsamt, en ändring ijaktförordningen i enlighet med motionerna skullekomma att innebära stora svårigheter när det gälleratt bevisa om ett jaktbrott har begåtts eller om detvarit fråga om tillåten skyddsjakt. Mot dennabakgrund fann utskottet det inte lämpligt att, ivarje fall , ändra förutsättningarnaför skyddsjakt enligt 28 § jaktförordningen.Utskottet har inte ändrat uppfattning i denna frågaoch avstyrker därmed motionerna MJ208 (c) yrkande 2,MJ234 (m) yrkande 4, MJ253 (c) yrkande 1, MJ357 (kd)yrkande 2, MJ363 (c) yrkande 2, MJ391 (c) yrkande 1,MJ396 (c) yrkande 1 och MJ470 (c) yrkande 4.Utskottet tillstyrkte i betänkandet (2000/01:MJU9s. 28) Sammanhållen rovdjurspolitik att 28 §jaktförordningen borde ändras så att den återomfattar varg och anförde att vargstammen under1990-talet har haft en stark tillväxt. Med hänsyntill vargens förmåga att vandra långasträckor kan skadeproblem uppstå på platser där maninte haft anledning att vidta åtgärder för attförebygga skador. Det kan därför inte uteslutas attdet kan finnas ett berättigat behov förtamdjursägare att i akuta skadesituationer hamöjlighet att döda en varg som angriper tamdjur.Detta bör främst gälla tamdjur som ingår i ennäringsverksamhet. Även för vissa tamdjursarter sominte ingår i sådan verksamhet kan det ibland finnasett berättigat behov av att kunna döda en varg iomedelbart samband med angrepp. Utskottet uttaladeemellertid att denna förändring förutsätter attvargstammens tillväxt fortsätter och att takten itillväxten är hög. Bryts den nuvarande positivautvecklingen är det enligt utskottets mening intemöjligt att tillåta någon skyddsjakt utan föregåendebeslut av . I en sådan situation kandet alltså bli aktuellt att åter ändra 28 §jaktförordningen så att den inte längre omfattarvarg. Utskottet avstyrker därmed motion MJ288 (m)yrkande 2.Beslutande myndighet i fråga om skyddsjaktUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår med hänvisning tillriksdagens beslut om en sammanhållenrovdjurspolitik att motioner (s, m, fp, c) ombeslutande myndighet i fråga om skyddsjaktavstyrks.MotionernaI motion MJ234 (m) anförs att lokala och regionalamyndigheter bör få fatta beslut om skyddsjakt ellerandra åtgärder när lokala problem uppstår. Lokaltkan det förekomma att tamdjur blir rivna i storomfattning på grund av antingen stor lokal förekomstav någon rovdjursart eller att något enstaka rovdjurfått smak på tamdjurskött (yrkande 3).Lokal beslutsnivå bör enligt motion MJ292 (fp)gälla, eftersom vargfrågan är ett lokalt problem.Beslut om vargstammens behandling bör ske utifrånrespektive länsstyrelse och därifrån delegeras tilljaktvårdskretsarna inom respektive länsstyrelse(yrkande 5).I motion MJ336 (c) anförs att det bör uppdras åtlänsstyrelserna att besluta om jakt av lo när artenblir alltför dominant. En mer öppen attityd mellanmyndigheter och jägare torde innebära att mangemensamt kan lösa de problem som denöverrepresenterade arten av lo medfört i länet(yrkande 2).I motion MJ363 (c) anförs att det är felaktigt attbeslut om skyddsjakt på enskilda individer av vargsom vållat stor skada ligger på central nivå hosNaturvårdsverket såväl ur djurskyddssynpunkt förtamdjuren som utifrån ett äganderättsperspektiv förden enskilde djurägaren. En decentralisering avbesluten kring skyddsjakt av enskilda individer tilllän/regionnivå skulle med stor sannolikhet innebärakortare beslutsvägar och snabbare beslut (yrkande3).Enligt motion MJ391 (c) bör beslut om skyddsjaktpå varg föras över till länsstyrelserna. Viltvård,naturvård och naturskydd hanteras också pålänsstyrelserna. Det är därför naturligt att frågorom skyddsjakt på varg i det enskilda fallet börhanteras av respektive länsstyrelse (yrkande 2).I motion MJ465 (s) anförs i fråga om fördelning avkvoter vid jakt på björn att starka koncentrationerunder senare år har kunnat konstateras till vissaområden inom län. Den princip för tilldelning somtillämpas är att län tilldelas en kvot på ett visstantal björnar. Länsstyrelse bör få befogenhet attinom länet, genom lokalt förankradeförvaltningsplaner, fördela beviljad kvot tilllänets jaktvårdskretsar. Det kan i praktikeninnebära kommunala björnkvoter inom respektive län.Utskottets ställningstagandeI betänkandet Sammanhållen rovdjurspolitik angavutskottet (bet. 2000/01:MJU9 s. 24) attförvaltningen av stammarna av björn, järv, lo, varg,och kungsörn är en nationell angelägenhet och enförpliktelse enligt internationella konventioner ochmedlemskapet i EU. Vid förvaltningen av dessarovdjur är det således av vikt att ha överblick översituationen i landet som helhet. Många arter rör sigöver så stora områden att de lämpligast förvaltas påriksnivå. bör därför även ifortsättningen ha huvudansvaret för omfattningen avjakten på björn, järv, lo, varg och kungsörn. Ivissa fall finns emellertid fördelar med regionaltbeslutsfattande. Erfarenheter och kunskap från lokalnivå kan bättre komma till användning, och deregionala myndigheterna har större lokalkännedom ochkunskap om de problem som finns på orten. Förlokalbefolkningen kan ökad närhet tillbeslutsfattarna innebära större förståelse för debeslut som fattas. De fördelar som finns medregionalt beslutsfattande har särskilt storbetydelse i de fall där det krävs en snabbbeslutsprocess. Enligt utskottets mening harlänsstyrelserna i de län där det finns fasta stammarav rovdjur kompetens att hantera en beslutanderättsom stämmer överens med de övergripande målen för deaktuella arterna. Genom inrättande av regionalarovdjursgrupper kommer denna kompetens attförstärkas ytterligare.I betänkandet anförde utskottet vidare attNaturvårdsverket bör ha möjlighet att delegera tilllänsstyrelserna att ge tillstånd till skyddsjakt påenskilda djur som orsakar allvarliga skador ellerolägenheter. Delegation bör endastkunna komma i fråga beträffande arterna björn ochlo, eftersom dessa finns i förhållandevis storabestånd.Som utskottet har redovisat (bet.2001/02:MJU24 s. 38) har jaktförordningen ändrats såatt får delegera tilllänsstyrelserna om skyddsjakt på enskilda djur avbjörn och lo som orsakar allvarliga skador ellerolägenheter. Därutöver återinfördes möjligheten förenskild till skyddsjakt på varg utan föregåendemyndighetsbeslut. Genom riksdagsbeslutet utökadesmöjligheterna för arternas överlevnad i Sverigesamtidigt som utökade möjligheter gavs att hanterasituationer med rovdjur som vållar skada ellerolägenhet. Med det anförda avstyrker utskottetmotionerna MJ234 (m) yrkande 3, MJ292 (fp) yrkande5, MJ336 (c) yrkande 2, MJ363 (c) yrkande 3, MJ391(c) yrkande 2 och MJ465 (s).Småviltsjakt ovan odlingsgränsen m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker motionsyrkanden om lokalförvaltning av småviltsjakten överodlingsgränsen (m) och om dubbelregistreringav älgjakten (m) i avvaktan på den samladeredovisningen av regeringens arbete medjaktfrågor och ytterligare utredningsarbete.MotionernaEnligt motion MJ427 (m) om lokal förvaltning harsmåviltsjakten ovan odlingsgränsen fått enexplosionsartad utveckling. Denna småviltsjakt,framför allt ripjakten, innehåller en starkutvecklingsbar ekonomisk potential som kan utvecklasytterligare. Med utgångspunkt från en stor potentiali småviltsjakten bör ett system med lokalförvaltning kunna prövas i ett försök. Samförståndmellan lokala turistföretagare och rennäringenligger som en förutsättning för ett försök. Beslutom avlysning av renbetesområden, storlek på området,tidpunkter för samt prissättning av jakten börläggas till den lokala nivån med lokala företrädareför turistföretagare och renägande företag iförening (yrkande 1). Vidare anförs i fråga omdubbelregistrering av älgjakten att samebyarna ägerrätt att inom ramen för renskötselrätten jaga ochfiska. Detta gäller också licensjakt på älg, både påstatens mark och på privat mark. Denna s.k.dubbelregistrering är i lagens mening i sin ordning,även om tolkningen inte accepteras av alla. Detfinns goda skäl att undanröja denna källa tillkonflikt. Staten har att ta ansvaret i denna frågaoch undanröja möjligheten till dubbelregistrering. fall där anspråk på kompensation framförs harstaten att i görligaste mån finna lösningar fördetta (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeInledningsvis i detta betänkande redogör utskottetför beslut om en samlad redovisning avregeringens arbete med jaktfrågor. Huvuddelen av defrågor som är aktuella i förevarande avsnitt tordeomfattas av denna redovisning. Härutöver villutskottet anföra följande.I betänkandet En ny rennäringspolitik (SOU2001:101 s. 307) föreslår den rennäringspolitiskakommittén bl.a. att en särskild utredare tillsättsmed uppdrag att så långt det är möjligt klarläggahur omfattande samebymedlemmars, markägarens ochstatens rätt till jakt och fiske är inom olika delarav renskötselområdet. Särskild uppmärksamhet skallägnas åt förhållandena inom den mark som i 1886 årsrenbeteslag betecknades som avsatt för samernasbruk. När frågorna om jakt- och fiskerätten ärklarlagda genom utredningen bör enligt kommitténövervägas om de regler som finns om viltvårdsområdenkan anpassas och utvidgas till att också omfatta ensamförvaltning av viltvården och fiskevården mellansamebymedlemmar och andra innehavare av jakt- ochfiskerätt inom renskötselområdet. Kommitténframhåller som angeläget att samebyarna så snart sommöjligt får delta i förvaltningen av vilt- ochfiskeresurserna inom den mark där deras medlemmarhar jakt- och fiskerätt. Det framhålls också somangeläget att åstadkomma ettbättre samarbete lokalt mellan samtliga som harjakt- och fiskerätt som en del av renskötselrätteneller på grund av äganderätt till mark. I avvaktanpå att frågan om omfattningen av samebymedlemmars,markägares och statens jakt- och fiskerätt utredsbör därför olika försök med samförvaltning av vilt-och fiskeresurserna uppmuntras och utvärderas.Kommittén konstaterar att initiativ till sådanaförsök finns . Som exempel nämns attSvenska samernas riksförbund har beviljatsekonomiskt stöd från för ett projektsom bl.a. innefattar upplåtelser av jakt och fiske isamebyarnas regi. Projektet innebär att samebyarnapå försök och inom ramen för samiska jakt- ochfiskeföreningar skall utarbeta en s.k.Jämtlandsmodell för upplåtelse av småviltsjakt irenbetesfjällen för att bygga upp ettprofessionellt entreprenörskap inom jakt/fiske- ochkulturturism. Sådana projekt bör enligt kommitténuppmuntras och utvärderas för att kunna användas somunderlag för vidare åtgärder. Om privata markägareoch samebymedlemmar så önskar bör det också skapasmöjligheter för dem att pröva samförvaltning avvilt- och fiskeresurserna inom viltvårds- ochfiskevårdsområdesföreningar där såvälsamebymedlemmar som privata markägare kan ingå.Kommittén anför att sådana projekt exempelvis skullekunna komma till stånd inom ramen för den lokalasamverkan som kommittén föreslår skall stödjas föratt förbättra samarbetet om markanvändningen mellanmarkägare och samebyar i renskötselområdet.Betänkandet bereds i Regeringskansliet.Utskottet har inhämtat från Jordbruksdepartementetatt regeringen överväger att tillkalla en särskiltutredare med uppgift bl.a. att inomrenskötselområdet klarlägga omfattningen avmarkägarnas och samebymedlemmarnas rätt till jakt,utvärdera bestämmelserna om dubbelregistrering ochvid behov föreslå ändringar samt överväga åtgärdersom behövs för att förbättra samarbetet om jaktenoch fisket. Utskottet föreslår i avvaktan påregeringens samlade redovisning av regeringensarbete med jaktfrågor och ytterligareutredningsarbete att motion MJ427 (m) yrkande 1lämnas utan vidare åtgärd.