bet · GQ01FIU20 · 2003-05-27 00:00:00 — När det gäller entreprenörskapfinns det väldigt mycket mer som kangöras i på området.När det gäller den fullasysselsättningen mäts ett antalindikatorer som handlar om hur vi kanskapa moderna välfärdsstater som kanskapa förutsättningar för fullsysselsättning.Frågan om barnomsorg var ett svensktbidrag under vårtoppmötet här i Stockholmför . Om vi ska kunna få flermöjligheter för kvinnor att jobba iframtiden är det viktigt att det finns engod tillgång till barnomsorg. Dettabedöms i uppföljningen avLissabonprocessen. Här görs också godaframsteg i de allra flesta av EU:smedlemsstater.Ett ökat arbetskraftsutbud är oerhörtviktigt, inte minst i ett långsiktigtperspektiv eftersom vi har ett åldrandeEuropa. Det är alltfler som lämnararbetsmarknaden och de nyaungdomskullarna är relativt små. I detläget är det naturligtvis oerhört viktigtatt öka arbetskraftsutbudet.Sysselsättningsgraden bland kvinnor ärlåg i många länder, många ungdomar stårutanför arbetsmarknaden ocharbetslösheten är fortfarande alldelesför stor i EU.Till sist handlar det ompensionssystemen, just med tanke pååldersutvecklingen. är ett av fåländer som har skapat ett nyttpensionssystem. Många länder jobbar nu iriktning mot det som åstadkommit,nämligen att försöka skapa en långsiktighållbarhet i de olika pensionssystemen.Det här var en kort genomgång av enmassa olika processer som stundligenpågår i EU-sammanhang. Allt skanaturligtvis medverka till att kunnaskapa mer välfärd för medborgarna i våraländer. Det är intressant att delta i denhär processen, eftersom man hela tidenkan lära av andra länder och kan lära utdet som är det goda i det egna hemlandettill andra länder.Vid det senaste Ekofinmötet i ,, var det en lång diskussion omhur vi på ett tydligare sätt kan låta deländer som har de bästa positionerna i deolika indikatorerna bättre beskriva hurde har jobbat, deras tillvägagångssättför att åstadkomma de goda resultaten.Detta efterfrågades av de länder somville ta till sig deras erfarenheter ochkunskaper. Jag tycker att det är en goddemokratisk process. Det är också ett brasätt att jobba för Europeiska unionen attöppet och ständigt redovisa förallmänheten och för medlemsstaterna hurman når olika framgångar - det blirnaturligtvis också ett och annat bakslagi de här processerna - och hur mansätter upp långsiktiga mål, inte minst iLissabonprocessen fram , ochsedan envetet försöker hålla fast vidmålen.Jag är glad över att den diskussion somvi har haft i Ekofinsammanhang,exempelvis om tillväxt- ochstabilitetspakten, inte har handlat omatt ifrågasätta tillväxt- ochstabilitetspakten, som det ibland görs imedierna. Det handlar mer om hur man skatillämpa tillväxt- och stabilitetspakten.Det är klart att ingen kan säga att justden form som vi just nu tillämpar förtillväxt- och stabilitetspakten är denenda sanna , utan den tålalltid att prövas. Framför allt ska denprövas i ett läge där vi vet att vibehöver stärka tillväxtfaktorerna i vårekonomi och kunna bekämpa arbetslöshetenmer intensivt. Därför finns det alltidskäl att försöka förbättra och utvecklade många processerna, inklusive tillväxt-och stabilitetspakten.Jag hoppas att detta sammantaget skakunna ge en bild av hur vi via ettpermanent ekonomisk-politisktsamordningsarbete i EU bidrar till enhögre välfärd och en bättre ekonomi i deenskilda medlemsländerna.Ordföranden: tackar finansministernför föredragningen och lämnar öppet förfrågor.Carin (): Jag vill börja medatt tacka finansministern förgenomgången. Precis som finansministernsäger är det en massa processer sompågår. Det var ett bra initiativ somfinansministern tog vid förrautfrågningen, så att vi fick den härutfrågningen till stånd. Jag tror att denbehövs.Jag vill anknyta till det somfinansministern började med, denekonomisk-politiska samordningen för attförbättra den inre marknadensfunktionssätt. Då koncentrerar jag mig pådet som finansministern berörde. Men detsom jag skulle vilja höra lite mera om ärCardiffprocessen, som ju handlar om attöka rörligheten och konkurrensen när detgäller varor, tjänster och kapital.Precis som finansministern sade har vissaländer, till exempel , intevelat avreglera sina post- ochtelemarknader. I har vi ju gjortdet för länge sedan.Jag skulle vilja veta lite mer om hurSverige arbetar med de här frågorna. Jagskulle också vilja veta vilka som ärSveriges allierade i arbetet med attbryta upp monopolen. Hur långt kan man gåi ett sådant här arbete?Bosse : Syftet medCardiffprocessen är att öka konkurrensenpå olika områden. Det har varit ett närasamarbete mellan de nordiska länderna ochi någon mån också med närdet gäller den typ av avregleringar somhar skett på tele- ochtransportmarknaderna. Men det finns,precis som säger, ocksåoerhört olika nationella traditioner,inte minst i , som ju sedanmycket länge har ett rätt bastantstatligt monopol på stora delar av de härområdena och som det har varit svårt attkomma till rätta med. har vii de här sammanhangen tvingats accepteraganska ordentliga övergångsregler för attfå till stånd de här omställningarna.Erfarenheten är att när det har varitgoda resultat av konkurrensutsättning ochavregleringar är när man har förberettsig väldigt väl, det vill säga att manhar tänkt igenom processen och vet vadman kan uppnå och vilka faror och hindersom finns.Det finns tyvärr också exempel påmotsatsen, avregleringar ochkonkurrensutsättningar som har varitganska illa förberedda och som därförinte har lett till ökad konkurrens ochtill de prisnedsättningar som man hadeönskat. Här finns en hel del att lära imånga olika medlemsländer. Vi gör vid deårliga rapporteringstillfällena engenomgång land för land av vad som händerpå grundval av det material somkommissionen har. Där har oftast det somhar hänt i varit lite grann av ettföredöme för andra länder. Vi har ocksåvelat lyfta fram de problem som vi harhaft här hemma. Alla våraavregleringsprocesser har inte varitföredömen, utan de har medfört att detuppstått en del svårigheter och bekymmermed relativt få aktörer på marknaden.Ibland har man kanske haft en idealbildav att avregleringar per automatik ledertill att vi får ett stort antal aktörerdagen efter. Men så är det tyvärr inte,utan det finns på många områden tendensertill monopol som har övergått tilloligopol, där kanske två tre aktörer harvarit ganska dominanta. Sådant gäller detatt se upp med. Det är också en del iprocessen att inte tro att man bara gårfrån monopolmarknader till mer öppnakonkurrensutsatta marknader, utan att detnaturligtvis också finns risker att vikan hamna i oligopolsituationer. Detfinns bra många exempel på detta, tyvärr.Carin (): Det är ju en sämrekonjunktur i stora delar av världen justnu. Påverkar den sämre konjunkturenprocesserna just när det gälleravreglering?Bosse : Min uppfattning är attdet borde öka trycket på deländer som inte har fått i gång sinaprocesser särskilt mycket. Eftersom viser att tillväxten har gått ned ivärldsekonomin och i europeisk ekonomi,tycker jag att det finns skäl attytterligare se över vad vi kan göra föratt öka konkurrenstrycket och därmedkunna bidra till en högre tillväxt.Fredrik (): Jag tycker att detfanns en hel del av det som BosseRingholm sade i början som vi skullekunna ha ganska bred enighet kring.Därför är det lite synd att BosseRingholm använder så stor del av tiden åtatt göra någon sorts försök tillparadisbeskrivning av . Det blirpå något sätt missriktat och kanske inteär dagens poäng. Vi är inte heller sånära en valrörelse.Ta bara detta med forsknings- ochutvecklingssatsningar där man visar engraf över att hamnar högt. Jagvill bara påpeka att väldigt myckethandlar om forskning i privata företag,och det är bara några få företag iSverige. Det är väldigt mycket kopplattill bilar, läkemedel och telekom.Jag var i går hos , som vidupprepade tillfällen har försökt nåkontakt med regeringen och olikadepartement för att varna för denutveckling som sker när det gällerAstra Zenecas möjligheter att forska iSverige. Företaget är i och för sigtacksamt för expertskatten. En del av ossandra är rätt trötta på den typen avskattefrälsen som hittas på. Däremotsäger att man ser en växandetendens att forskning som initierats ochpatent som finns i sedanfortsätter i , därför att totalt settär forskningsmiljön i bättre. Där ärdet också betydligt bättre personligaförutsättningar för forskare, något somSverige har väldigt svårt att konkurreramed. Men, säger man också, desocialdemokratiska sjukvårdshuvudmännen iSverige ägnar allt större tid åt att intebetala det som läkemedel kostar när manlägger in forskningskostnader utan att haså kallade generiker, alltsåersättningsläkemedel, som kortsiktigt ärbilligare men som långsiktigt gör att detinte går att bedriva forskning i Sverige.Jag tycker att detta ska sägas, därföratt det är ju den verklighet som våraföretag befinner sig i och som liggerbakom de siffror som nuberömmer sig av.Jag höll med om mycket när det gälleringångarna, för vi har en bred samsyn ochen förhållandevis stark tilltro tillfrihandel i . Men här tycker jagatt har mycket kvar att göra. Detär också lite grann det som GöranLennmarker sedan ska komma in på.Kontakten med företagare i ärmycket en signal om att vi i ärduktiga på att leva upp till regler,något som andra länder inte riktigt gör.Det gäller regler kring offentligupphandling och fortsatt statsunderstödinom en rad verksamheter där Sverigeförsöker överleva i konkurrensen. Detgäller inte minst den i merspridda kulturen att använda politiskapåtryckningar i olika processer. Det ärnågot som vi kanske inte gör lika mycketi Sverige.Jag vill bara ge mitt fulla stöd tillregeringen i att vara mer pådrivande föratt just skapa effektivitet kring debeslut som redan är fattade snarare änatt hitta på en massa nya processer ochnya beslut eller att diskuteraskatteharmonisering, som vi sedan skadiskutera. Jag tror nämligen att försvenska företagare betyder detta oändligtmycket mer för att de ska kunna överlevaden konkurrens som finns.Bosse : Det var inte min avsiktatt bara lyfta fram goda svenskaresultat, utan jag ville naturligtvislyfta fram helheten. Jag gjorde det medutgångspunkt från den rapport somkommissionen har lämnat. Det går inte attundgå att har förstaplatsen i istort sett alla kommissionens tabeller.Jag såg en skrift som Svenskt Näringslivgav ut om Lissabonprocessen.Jag skulle lika gärna kunnat återge denskriften, för där är det sida upp ochsida ned med diagram där är etta,tvåa eller trea , och denordiska länderna är väldigt framstående.Det är alltså en realitet.Det hindrar inte att det, precis somFredrik säger, finns ett antalproblem som vi har att diskutera. Ett avproblemen är naturligtvis att närvärldsekonomin nu har gått ned i temporätt ordentligt drabbar det också svenskaföretag, inte minst svenska oerhörtforskningsintensiva företag, typ AstraZeneca på läkemedelsområdet.EU:s långsiktiga mål handlar om attförsöka se till att alla länder når minst3 % av bruttonationalprodukten iforsknings- och utvecklingskostnader. Dethandlar om ungefär två tredjedelar på denprivata sidan och en tredjedel på denoffentliga sidan. Sedan kan man säga atten stor del av det som det forskas ochgörs insatser kring på den privata sidan- är ett gott exempel på det- i praktiken är offentligt finansierat.Läkemedelsbolag, som oftast har som sinaallra största kunder just offentligsjukvård, får ju en stor del av sinaintäkter just från skattebetalarna vialandstingen och offentlig verksamhet. Därfinns kanske också ettspänningsförhållande som inte är såoviktigt, nämligen att sjukvården villpressa ned sina kostnader, medanläkemedelsproducenterna vill ta ut högstamöjliga pris för att också få utrymme förforskning för framtiden. Det ärnaturligtvis en viktig balans att ävenden som är kund är beredd att betala förframtida forskning och framtidaproduktutveckling av något slag.Jag delar uppfattningen att har enbättre utveckling när det gäller patentän vad har. Det är ett av skälentill att stor vikt har fästs vid justEuropapatenten. Vi ska försöka utvecklade europeiska patenten bättre, eftersomamerikanarna ligger före oss på det härområdet. Även om har enförstaplats också när det gällerEuropapatent, ligger i sin helheten bra bit efter amerikansk standard påområdet.Jag delar också att det nu är viktigare attfokusera på genomförandet av allaprocesser och på alla mål som vi harställt upp i stället för att sätta uppnya mål. Som jag nämnde förut har vi enuppsjö av mål som vi har lagt fast iolika processer . Det ärinte nya mål som vi behöver, utan det äratt lägga stor vikt vid att fullföljaalla de mål som vi har ställt upp. Därhar vi i naturligtvis ettjättearbete framför oss. De processer sompågår med att försökagenomföra de här målen kanske inte ärlika intressanta och spännande, och mångagånger konfliktladdade, som att ställaupp nya spännande mål. Men vi harfaktiskt tillräckligt med spännande målända för att göra precissom nu säger, attfokusera just på genomförandedelen. Detdr också svensk position inför deteuropeiska toppmötet attförsöka uppmana andra länder att sättaännu större tryck vid självagenomförandet.Fredrik (): Jag har bara enkort kommentar kring detta med läkemedel.Jag tycker nämligen att det är väldigtviktigt att det som nusade också sägs vid någon regeringslunchnågon gång, så att företrädarna förSocialdepartementet ochNäringsdepartementet hör detta. Vi har juväldigt mycket forskning i Sverige.Nackdelen är att den är väldigt koppladtill några få företag. Därför måste videls vara lyhörda för dem, dels ställaoss frågan hur vi ska få en bättrejordmån för en bredare forskning iSverige. Jag tror att vi alla kan varaöverens om att det är en helt avgörandefaktor för en välfärdsnation att man är ispetsen av forskning och utveckling.Problemet har varit attityden hos delarav regeringen, inte just hos BosseRingholm. Man har haft som argument inte vill sko läkemedelsbranschen.Dessutom har man inte sett den utväxlingsom ofta sker, där behovet av annan vårddämpas genom användning av läkemedel.Jag tycker att man måste vara mer öppenför den typen av attityder. Det varåtminstone det budskap som till mig. Det är klart att man sägerså, för det är ju ett partsintresse. Menjag tycker att det är viktigt att lyssnatill dem och framför allt till den oro dekänner för den utveckling de ser, därmycket av forskningen går till USA.Konkurrensen inom kanske inte ärhuvudpoängen, utan det kanske är just hurman överlever på en världsmarknad och hurman attraherar forskare att komma tillSverige. Där finns mycket kvar att göra.Bosse : Det är sant attläkemedelsutvecklingen har förbättrat ocheffektiviserat vår sjukvård oerhörtmycket. Många patienter fick tidigareligga på sjukhus en eller vidett behandlingstillfälle, medan det i dagkan handla om någon enstaka dag. I mångafall har man också kunnat undvikakirurgiska ingrepp genom bättreläkemedelsutveckling.Läkemedelsutvecklingen har alltså varitmycket positiv och framgångsrik i detperspektivet. Därför är det naturligtvisbra att tillsammans med är deländer som har den största andelen av sinbruttonationalprodukt just för forsknings-och utvecklingsarbete, inte minst i destora företag som i läkemedelsbranschen.Det är ändå en realitet att det finnsett spänningsförhållande för den som skafinansiera en stor del av dennaforskning. Det är i praktiken, som jagsade förut, våra landsting, samhället,som finansierar en hel del av forskningenvia de läkemedel som man betalar. Jag harförståelse för att mångalandstingspolitiker känner bävan när deser att kostnadsutvecklingen har varitbåde 8, 10 och på läkemedel undersenare tid, medan intäktsutvecklingen iden offentliga ekonomin, i landstingen,kanske varit 4 eller . Där finns ettspänningsförhållande. Läkemedelsindustrinhar naturligtvis sina intressen attföreträda och vill satsa ännu mer på ettområde. Men de som ska betala,landstingspolitiker inte minst, harnaturligtvis ett ansvar för att få sinekonomi att gå ihop. I dettaspänningsförhållande är det viktigt atthitta en bra balanspunkt ifortsättningen, eftersom läkemedel kanbidra till att sänka kostnaderna. Men detfår naturligtvis inte vara en snabbarekostnadsutveckling på läkemedelssidan änvad den offentliga ekonomin tål.Fredrik och jag brukar ju intealltid vara överens om skattepolitiken,och en snabbare kostnadsutveckling kan juleda till ännu högre tryck på att höjalandstingsskatterna. Det kanske inte äralla som gillar det vid alla tillfällen.Karin (): Det finns väldigtmånga ämnen att ta upp i det härsammanhanget. Vi fick se en fin exposéöver att ligger väldigt väl tillpå många områden, enligt indikatorerna iLissabonprocessen. Den lilla reflexionman då kan göra är att ändå är vi kvar på17:e plats i välståndsliga, sånågonting är det väl ändå som kanske gåratt förbättra.Det här är ett exempel på det som vibrukar kalla för soft law eller öppnasamordningsprocesser. Egentligen är viliberaler rätt så kritiska till detväldigt utbredda användandet av detta.Det handlar mycket om en gigantiskstatistikövning och en sorts name andshame. Man pekar alltså ut något ochsedan hoppas man att någon skämstillräckligt mycket för att göranågonting åt det.Vi tycker att EU i betydligt störreutsträckning borde fokusera på deverkligt gränsöverskridande frågorna. Detfinns ingen motsatsställning i det,brukar ni säga. Jag skulle ändå vilja befinansministern ge en liten kommentartill det. Vi menar att det finns enmotsatsställning, för allting kan intevara prioriterat . Då blir tillslut ingenting prioriterat. Man måstevälja ut det man vill ha på dagordningen.Jag förmodar att vi såg en ganska storandel av de indikatorer som visar attSverige ligger bra till. kanman konstatera att mycket av arbetet gårut på att man just ska formaindikatorerna, alltså att vara mest aktivmed att forma indikatorerna på ett sådantsätt att de passar det egna landetsnarare än att verkligen få framinformation. Vi har kunnat följa det härarbetet i . Vi såg pådiagrammet att det är någon sortsevighetsmaskin där som gör attregeringen, när det gäller måttet påskattetryck och skatt på arbete, villvrida över så att inte skatt på arbeteska mätas i absoluta tal och inte hellersom marginalskatt eller skattekil utan ieffektiva marginaleffekter. När jagfrågade arbetslivsministern vad detegentligen var man var ute efter, kokadedet hela som vanligt ned till att manvill på något sätt ha credit för maxtaxanäven när det gäller indikatorerna för enskattepolitik. Man ville inte alls hafokus på mått på själva skatterna,skattekilar och sådant som verkligenskulle kunnat vara intressant, utan detvar maxtaxan som man ville ha plus förhär.Jag skulle vilja koka ned det här mycket konkret fråga. Vi fick ju sehär att ligger så bra till imånga av statistikövningarna. Vad anserfinansministern att har att läraav de andra länderna i det här fallet?Den andra frågan gällerskatteharmonisering. Från Folkpartietliberalernas sida är vår synpunkt att viinte vill ha beslutsfattande på EU-nivånär det gäller den vanligaskattepolitiken, utan vi tycker att enviss skattekonkurrens kan vara väl såfungerande. När det gäller miljöavgiftersåg vi här en indikator som visade attSverige inte är bäst i klassen. Just närdet gäller växthusgaser ligger vi intebra till, och just växthusgaser ärväldigt gränsöverskridande. Hur serfinansministern på miljöavgifter i detfortsatta arbetet? Är det inte, för attvara lite ledande, en fråga som man bordelägga in i Europasamarbetet?Den tredje frågan gäller återigenstatistiken och att den ska varajämförbar. Att våra offentliga finanserär bra beror till rätt stor del på att vihar genomfört en väldigt brapensionsreform i , och här liggermånga av de andra länderna efter. Men mankan ju välja att utforma ett sådantpensionssystem på lite olika sätt. Huranser finansministern att man bör användaden gemensamma statistiken? Jag tyckernämligen att det är väldigt besvärandeatt framför allt premiepensionspengarnablandas ihop med den vanliga statskassan.Hur skulle ligga till ioffentliga finanser om man gjorde vårpensionssystemskonstruktion jämförbar medde övriga ländernas?Bosse : Det var väldigt mångafrågor. Jag är inte säker på att jaghinner beröra alla frågor, om det inteska bli ett för långt svar. Men jag kanförsäkra om att det inteär någon statistiktävlan för tävlans egenskull. Liberaler brukar ju gilla bådetävlan och konkurrens, och jag utgår frånatt också gillar det.Mycket av idén bakom Lissabonprocessen äratt man ska göra jämförelser ländernaemellan och sedan försöka lyfta EU, inteminst för att komma i kapp amerikanskekonomi på ett antal områden.Om vi håller oss till , som mäterinte bara svensk ekonomi utan även detsom händer i bland annat , Japanoch , visar det sig att Sverigefaktiskt har förbättrat sina positionerjämfört med omvärlden. Det mäts i Sverigeoftast bara i en OECD-statistik. Detfinns faktiskt olika indikatorer ocholika sätt att mäta också i av olika slag, och därhar fått en bättre position. Detär inte så svårt att se detta. Det kanman se i Svenskt Näringslivs skrifter.Där jämför de tillväxten i undersenare tid med tillväxten i övriga EU,och vi kan se att har haft enbättre tillväxt än övriga EU. Det är intebara som påstår detta,utan det påstår också EU. Och regeringenhar ju samma statistik, så vi har sammautgångspunkt.Dessutom omfattar den här statistikenett mycket brett område. Det är därförsom det är över 100 indikatorer. Alla ärnaturligtvis inte lika viktiga. Manförsöker koncentrera sig på det som haratt göra med välfärd, tillväxt, jobb,utbildning, forskning och liknande. Jaghåller med om att ska man prioriteranågonting är det naturligtvis viktigt attförsöka se det här i etthelhetssammanhang. Lissabonprocessenutgår framför allt från att länderna skaförsöka mäta den gemensamma tillväxten.Den kan mätas på många olika sätt. Mendet är ju viktigt att det också finns enekologisk dimension i tillväxtenexempelvis.Sedan finns det ett särskilt avsnittkring den sociala sammanhållningen, såatt vi inte skapar större klyftor i vårasamhällen. Inte minst från brittiskt hållhar det varit ett starkt tryck att lyftafram detta, också med tanke på de problemsom finns i många av . Vivill själva från svensk sidakvalitetshöja Lissabonprocessen genom attföra in miljöaspekter och ekologiskaaspekter, som har fått ett störreutrymme i Lissabonprocessen än vad dehade från början.Vad kan lära av andra länder?Mycket. Vi, liksom andra, försöker läraoss på varje annat område. Om jag skalyfta fram något specifikt kan jag sägaatt det som naturligtvis bekymrar ensvensk finansminister är att vifortfarande har en för hög prisnivå iförhållande till omvärlden. Det finnsnaturliga förklaringar, till exempel vårgeografi, våra långa avstånd och vårbefolkningsgleshet, som kan vara svåraatt komma förbi. Men det finns andraområden där vi kan lära av andra hur vikan öka konkurrenstrycket i en del avvårt näringsliv för att på så vis pressapriserna. Det tycker jag är ett braområde där vi också kan arbeta utifrånandras erfarenheter.Karin talar ommarginaleffekter. Man kan mätamarginaleffekter på många olika sätt. Dethandlar inte bara om skatter, utan dethandlar naturligtvis också om maxtaxan.De skattesänkningar som regeringen hargenomfört plus maxtaxanhar varit ett sätt att försöka minskamarginaleffekterna för att på så vis ökamöjligheterna för många människor, inteminst kvinnor, att komma ut påarbetsmarknaden. Det har också varit enviktig reform för att just ökatillväxtförutsättningarna ochkonkurrensen i vår ekonomi.Nya mål i form av miljöavgifter ellerliknande tror jag inte är aktuella. Somjag sade förut kanske det mer handlar omatt försöka koncentrera sig på attgenomföra de många mål vi har än attytterligare fylla på raden av miljömål.Vi har mycket ambitiöst på hemmaplan ettstort antal mål som harfastställt långsiktigt och som vi skaleva upp till. Det finns också i EU-samordningen väldigt många motsvarandemiljömål som vi ska jobba med ifortsättningen.Till sist var inne på enfråga som kanske inte riktigt hör tillden ekonomisk-politiska samordningen.