bet · GQ01FIU20 · 2003-05-27 00:00:00 — Mensamtidigt ska nog inte den skillnadenöverdrivas, för reallöneutrymmet är somsagt detsamma.En annan faktor som potentiellt kanvara viktig är att i dagfyller vad man kallar envakthundsfunktion. Om lönerna ökar förmycket, och det vet arbetsmarknadensparter, kommer att strama åträntan och direkt dämpa tillväxten denvägen. Det är funktion och enuppgift som man fått från riksdagen.Går vi med i kommer inte ECB attreagera på alltför höga svenskalöneökningar. De kommer att utgå frånlöneutvecklingstakten i hela euroområdetoch inte specifikt i . Så denvakthundsfunktionen skulle försvinna, ochdet är en viss nackdel, skulle jag viljasäga.Oavsett om vi går med i eller intemåste vi ha en väl fungerandelönebildning för att få en godsysselsättningsutveckling. Att återgåtill ständiga växelkursjusteringar äringet alternativ, utan kraven pålönebildningen är ganska likartadeoavsett om vi är med i eller inte.Den största frågan är kanske just hur viersätter vakthundsfunktion.Den frågan brottades vi med iutredningen. Jag var med i den utredningsom du nämnde, och vi lämnade en delförslag där. Men det är inte specielltlätt att ersätta den funktionen.Lars Heikensten: Jag skulle vilja börjadär slutade. Vi iRiksbanken hade anledning att avge ettremissvar på utredningen. I huvudsak -det är viktigt att säga det för det harinte alltid gått fram i medierna - deladevi utredningens syn på behovet av ettramverk för finanspolitiken, inte minstför att få till stånd en tillräckligfinanspolitik i situationer där detriskerar att bli överhettat och priseroch löner riskerar att stiga för snabbt.I det sammanhanget trodde vi att detfanns en del erfarenheter från det jobbsom vi själva gjort de senaste tio årensom kan dra nytta av. Det somfick mycket uppmärksamhet i medierna varatt vi sade att man kunde resonera kringmöjligheten att använda ettinflationsmål. Men jag tycker ändå inteatt det är huvudpoängen, utanhuvudpoängen är att försöka finnaprocesser som är öppna och tydliga iförsta hand i arbete och somunderlättar att fatta obehagliga beslut itid. Det är det som är huvudpoängen, ochjag uppfattar att det också ärutredningens huvudpoäng.Låt mig också säga något om frågan omnivån på inflationsmålet, som upp mot bakgrund av en studie somgjorts på FIEF. Det har gjortsmotsvarande analyser i Förenta staterna.Det är svårt att dra intressantaslutsatser av de här studierna eftersomde baseras på data från som vi harbakom oss, under vilken pris- ochlöneökningseffekten var betydligt högreän . Min föreställningsram är atthar man väl etablerat enlåginflationsregim, kan man också normaltfå en anpassning av de nominellalöneökningstalen till detta mål. Så hardet ju varit i alla andra länder. Så trorjag nog att det blir så hos oss också.Frågan är bara hur snabbt det går ochvilken arbetslöshetsnivå man åstadkommer.Om vi i det här läget, närtvåprocentsmålet är etablerat, skullevälja att gå från ett inflationsmål på2 % till tror jag inte att detlångsiktigt skulle bidra till en lägrearbetslöshet, utan jag föreställer migatt den genomsnittliga löneökningstaktendå skulle öka . Jag trorhelt enkelt inte att analyser för hur manavväger ett inflationsmål av det härslaget är relevanta.Siv Holma (v): Jag skulle gärna viljahöra syn. I och försig förstår jag att våra direktiv tillMedlingsinstitutet är att man ska varaneutral när det gäller de här sakerna,men jag tycker ändå att det voreintressant att höra några synpunkter.Anders : Jag kan inte säga attjag ser någon omedelbar koppling mellanEMU-medlemskap och svagare arbetsrätt.När det gäller de förändringar som vi serinom arbetsrätten inom EU är det snarareså att regleringen ökar genom EU-initiativ. Ett land som har en medSverige väldigt likartad arbetsrätt ärFinland, som är medlem och som vad jagförstår framgångsrikt hanterar de härfrågorna.Rent generellt är det väldigt svårt attse varför inte vi i skulle kunnahantera lönebildningen lika bra somgenomsnittet av medlemsländer ivalutaunionen. Det är på något sätt attsätta väldigt lågt betyg på vår egenförmåga och parternas ansvarstagande. Dethindrar inte att man kan se att detuppstår svårigheter, som bland annatBengt K Å utredning pekar på,alltså att kraven på parterna attförändra löneökningstakten efter vad somhänder i ekonomin ökar. Det gäller då attstärka normbildningen och insikten omdessa samband så att parterna förmår attta det ansvaret. Jag kan inte se att dethar någon koppling till krav på försvagadarbetsrätt.Siv Holma (v): Det gjordes en jämförelsemed . Jag har följt situationendär lite grann. Vad jag kan förstå harman där ganska stora inslag av statliginkomstpolitik, men jag kan ju ha fel.Anders : Det är alldeles riktigtatt man har mer centraliseradeöverenskommelser mellan samtliga parterom vad som är , och sedan skerlönebildningen i förbundsförhandlingarsom påminner om våra. Man har inte sammautveckling vad gäller individualiseradoch lokal lönebildning som vi har. Mendet är viktigt att komma ihåg att det äri stort sett samma arbetsrättsligaspelregler som styr verksamheten iFinland som i . Parterna där harfrivilligt kommit fram till en modell somär framgångsrik. Jag kan inte se attderas medlemskap i valutaunionen harpåverkat detta negativt, åtminstone inteså här långt.Jörgen (): Genomgången harvarit intressant och gett svar på en heldel frågor, så det kanske blir merfunderingar än frågor. Jag tycker att ennyckelfråga i hela den här diskussionenär den som tog upp, deneventuella förskjutningen av löneutrymmettill offentlig sektor. Jag tycker ändockatt svaren visar att det här får vi tamed oss i den fortsatta debatten omdriftsformerna inom den offentligasektorn.Anders sade att bristen påarbetskraft är liten, och att när det gällerarbetskraftsutbudet är tendensen oroande.Man kan tycka att de går emot varandra.Men jag tolkar det som att problemet äratt den välutbildade arbetskraften bliren bristvara . Om vi då tittarpå löneutvecklingen för den högutbildadearbetskraften 55-plus kan vi konstateraatt den är negativ. Frågan är då hur viska få läkare och liknande att fortsättajobba även efter . Var finnsincitamenten för det? Här finns ettutrymme som vi i samhällets tjänst pånågot sätt måste se till att skapa. Dettavar kanske mer en fundering än en fråga.Anders : Möjligen skulle mankunna säga att löneutvecklingen integenerellt är negativt kopplad till ålder.Så kan man nog finna att det är på någraavtals- och yrkesområden, men integenerellt. Bland annat visade jagutvecklingen för läkare pålandstingssidan. hardet skett en mycket kraftiglöneutveckling och ökad lönespridning.Vad man har kunnat se de senaste tio årenär att lönerna och lönespridningen ökatmest för de bäst avlönade, både för mänoch för kvinnor men mer för män. Detbekräftar en allmän tendens. Även omproblemet säkerligen finns - det hållerjag gärna med dig om - finns det integenerellt.Agneta (): Jag skulle vilja kommatillbaka till det som var inne påi inledningen. Det handlar bland annat omdet mycket aktuella just , nämligenKommunalarbetareförbundets avtal och desspågående löneförhandlingar.En konkret fråga: Kommer inflationen attpåverkas av Kommunalarbetareförbundetseventuella nya löner, en löneökning somkanske överstiger eftersom man harsagt nej till det senaste budet, om vibortser från de kompensationskrav som ninämnde här? Jag kan tänka mig två svar påfrågan om vi håller oss bara tillKommunalarbetareförbundets avtal och vadsom händer om det dessutom tillkommerkompensationskrav. Jag skulle gärna seatt alla tre kommenterade detta.Ingemar : Om lönerna inom denkommunala sektorn ökar mer än vad deskulle ha gjort i annat fall har detingen direkt effekt på inflationen, utandet leder till att kommunalskatten blirhögre än den skulle ha blivit i annatfall eller att antalet kommunalanställdablir mindre än det skulle ha blivit iannat fall.Sedan måste man ställa sig frågan mergenerellt vad som händer totalt sett omman även beaktar indirekta effekter. SomAnders nämnde är det så att om det ledertill högre löner för lokalvårdare ochannan personal i sektor - därdet finns nära motsvarigheter i denprivata sektorn - är det sannolikt attdet påverkar löneförväntningarna ochlönekraven i motsvarande privat sektor,så jag tror att det är realistiskt atträkna med ett visst kompensationskrav.Och, som jag var inne på tidigare, höjskommunalskatten innebär det en viss riskför att man kräver kompensation också fördet.Den direkta effekten av inflationen ärnoll, men det finns ändå indirektaeffekter som gör att det inte är heltproblemfritt. Allmänt sett vore det merönskvärt att lönerelationerna förändradesgenom att de vars relativa löner skasjunka visade återhållsamhet än genom attandra krävde mer, för då kunde den totalautvecklingen hamna på . Detvore alltså mycket bättre att fokusera påvem som ska ha långsammare löneutvecklingän på snittet. Det hade varitsamhällsekonomiskt mer välkommet.Lars Heikensten: Jag instämmer helt i vadIngemar sade.Anders : Jag instämmer också.Gunnar (): medsådana här hearingar har jag noterat attvi alltid brukar komma till slutsatsenatt det måste fattas ett antal klokabeslut här i för att förbättralönebildningen eller öka tillväxten, ochsedan tar det stopp ungefär där.Jag noterar att Konjunkturinstitutethar pekat på vad det finns församhällsekonomiska vinster att göra meden väl fungerande lönebildning. Vi skullefå högre sysselsättning, högre tillväxtoch ett ökat offentligt ekonomisktutrymme för skattesänkningar ellerutgiftsreformer.Mot bakgrund av att de där politiskabesluten som borde komma inte verkarkomma kan det vara mer intressant atttitta på vad som händer om det inte skeren förbättring. I Konjunkturinstitutetshuvudscenario fram pekar manpå att vi inte kommer att få denlönebildning som egentligen voreekonomiskt önskvärd. Då vore detintressant att få höra vad vi kanförvänta oss för konsekvenser av det. Jagtror nämligen inte att svaret är riktigtså enkelt som att den positiva utvecklingsom skulle kunna ske med en bättrefungerande lönebildning uteblir, utan detkanske kan få andra konsekvenser. Enhögre relativ arbetslöshet innebär högrekostnader för offentlig sektor. En högrelöneutveckling i offentlig sektor ledertill krav på ökade skatteintäkter,som skatteintäkterna minskarmed en högre arbetslöshet och så vidare.Så det finns ett antal samverkandefaktorer som kanske skulle kunna leda ossin i en negativ spiral.Det vore intressant att höra om framförallt men även någon annanhar synpunkter på vad som skulle kunnaske om Konjunkturinstitutetshuvudscenario faktiskt blir det riktigaframöver.Ingemar : Vårt huvudscenario i dagär det som vi bedömer vara den mestsannolika utvecklingen. En startpunkt därär att vi bedömer att ungefär nuvarandearbetslöshetsnivå, , är förenligmed stabil inflation. Hamnar viväsentligt under den nivån finns det riskför att priser och löner drar i väg påett sådant sätt att måstestrama åt penningpolitiken eller, om viär med i , att vi tapparkonkurrenskraft och därigenom får ensvagare sysselsättningsutveckling.Givet bedömningen attjämviktsarbetslösheten ligger på ungefär4 % finner vi när vi gör våra kalkylerframåt att sysselsättningsgraden tenderaratt sjunka successivt, inte så mycket menlite grann, bland annat som en följd avdemografiska faktorer. Givet dettascenario och oförändrade regler föroffentliga utgifter och inkomster innebärdet att det offentliga sparandetsuccessivt stiger mycket långsamt till2 %. Men det finns inget utrymme förofinansierade skattesänkningar ellerutgiftshöjningar i dettahuvudscenario.Vi hoppas att vi har fel så attekonomin tål en lägre arbetslöshet, enhögre sysselsättning. Då ser det mycketbättre ut, som jag redovisade. Detsamlade utrymmet för privat konsumtionblir större och de offentliga finansernablir bättre. Men risken är lika stor attutvecklingen blir sämre. Skulle det visasig, vilket bland annat tror, attjämviktsarbetslösheten kommer att liggapå 5 ½ % i stället för dagens , kommersysselsättningen att falla mer än i vårthuvudscenario. För att uppnå sparandei offentlig sektor behövs det i så fallskattehöjningar ellerutgiftsnedskärningar i stället.Det finns alltså risker åt båda hållen.Vår huvudbild är en tillväxt på ,en svagt sjunkande sysselsättning och enungefär arbetslöshet. Men vi harockså talat om vad som skulle kunnaförbättra utvecklingen, och det ärframför allt åtgärder från regering ochriksdag för att öka arbetsutbudet och enväl fungerande lönebildning.Lars Heikensten: Mitt intryck är att vårsyn på konjunkturutvecklingen de närmasteåren ligger ganska näraKonjunkturinstitutets. Men som etttillägg till det sade kan manockså tänka sig - och då blir situationenallvarligare - att man har högrejämviktsarbetslöshet, om vi nu skaanvända den terminologin, och att visamtidigt får en sämreproduktivitetsutveckling än vad vi harräknat med. Där har Konjunkturinstituteten relativt optimistisk syn. Den är litemer optimistisk än vår syn, men också vihar en relativt optimistisk syn.Kombinerar man sedan detta med en svagareinternationell utveckling - vilket intepå något vis är uteslutet, för vi vetalla att det finns en sådan risk - är detlätt att se att problematiken kringstatens finanser kan bli mer allvarlig änvad som ligger i de kalkyler som Ingemarredovisade. Det är klart att det finnsett samband med lönebildningen här. I ensådan situation, som ser mer bekymmersamut i de avseenden som jag nämnde, skulleen lägre löneökningstakt kunna vara enhjälp.Christer (): I går kom enrapport från EEAG. Den handlade mycket omeuroområdets stabilitetspolitik. Men därfinns också ett särskilt kapitel om braindrain från till . Det är detsom jag skulle vilja höra litefunderingar kring. Man tar bland annatupp detta med lönebildningen ochmarginalskatter som ett problem ochklimatet för entreprenörskap som ettannat problem. För tillkommerytterligare en faktor, nämligen att vihar en utflyttning av huvudkontor frånSverige till andra länder. Detta är ettproblem i sig, men det kan också ses irelation till vår tidigare diskussion omatt det finns en politisk vilja att ändrarelativlönerna inom . Det skaparen form av kniptångseffekt på Sverigesekonomi. Vi måste vara attraktiva när detgäller arbetskraft som vi konkurrerar ompå en internationell marknad, samtidigtsom vi vill ha relativlöner inom densvenska ekonomin. Jag skulle vilja höralite funderingar kring detta.Anders : Det finns inte någonny, riktigt bra statistik med jämförelserav relativa lönelägen mellanmedlemsländerna i EU till att börja med.Den senaste statistiken från ärfaktiskt åtta . Fortfarandeär det så att och har denmest sammanpressade lönestrukturen avalla jämförda länder, i det här fallet EU-länderna plus . Vi har haft en ökad lönespridning menfrån en mycket sammanpressad struktur viden internationell jämförelse. Såvitt jagförstår är den ökade lönespridning som vinu kan avläsa störst bland de högstavlönade och inte särskilt påtaglig blandtill exempel lågt avlönade i kommuner ochlandsting eller i privat service. Där ärlönestrukturerna fortfarande mycketsammanpressade.Utvecklingen bland de bäst utbildade ochhögst avlönade går i samma riktning somjag tror att man kan se i de flestavästeuropeiska länder. Men jag kan intesäga någonting om hur det ser ut vid enjämförelse . Vi har intetillräckligt aktuell och bra statistik.Det kommer bättre statistik i dettaavseende från , men det kommernog att ta några år.Christer (): Man kan möjligenockså se detta ur ett tillväxtperspektiv.Internationell konkurrens när det gällerarbetskraft är också en viktig del i attskapa tillväxt i ett land. Det är ocksånågot som man ska se till.Gunnar (): eller 1998 komNutek med en rapport om att det år 2010skulle saknas kring 300 000 personer meden akademisk utbildning på mer än två år.Det skulle till och med saknasarkeologer, en situation som det ju är fåförunnat att få uppleva under sinlivstid. Det har kommit fler rapportersom visar att vi kommer att ha enarbetskraftsbrist, inte bara när detgäller personer med akademisk utbildningutan också när det gäller stora grupperinom till exempel vården, biträden och såvidare. Då ställer jag frågan: Hurpåverkar det lönebildningen när vi kan seatt vi på i princip alla områden harbrist på arbetskraft? Den här bristen påarbetskraft finns inte bara i ,utan de flesta länder i vår omvärldkommer att uppleva liknande problem.Ingemar : Enligt min bedömningkommer vi inte att uppleva enarbetskraftsbrist i den meningen att detblir svårt att få tag på folk. Det ärsant att av demografiska skäl kommer detatt bli en väldigt svag utveckling närdet gäller antalet personer mellan 16 och64 år såväl i som i övrigaEuropa, så utbudet kommer att utvecklassvagt. Det leder emellertid till attefterfrågan på arbetskraft kommer attutvecklas motsvarande svagt. Ett kraftigtminskat utbud och en stor efterfrågan, omvi inte är med EMU, skulle leda till eninflation som gör att ienlighet med sitt uppdrag stramar åtpenningpolitiken.Bilden av den absolutaarbetskraftsbristen, att det skulle varasvårt att få tag i folk, tror jag ihuvudsak är felaktig. Efterfrågan kommeratt dämpas i samma grad som utbudetkommer att dämpas. I annat fall kommer viinte att upprätthålla samhällsekonomiskstabilitet. Då kommer ellerECB att se till att vi får balans mellanutbud och efterfrågan. Som sagt: Dettamed en total brist på arbetskraft trorjag i huvudsak är en felsyn.Däremot kommer vi att få för litearbetskraft i förhållande till det antalpersoner som vi behöver försörja.Befolkningen ökar, och antalet äldre ökarnär 40-talisterna går i pension, såtillgången till folk som kan arbeta föratt försörja en stor befolkning blir ettproblem. I den meningen har vi enarbetskraftsbrist. Vi riskerar då attantingen pressa fram än högre skattereller att pressa fram alltför lågstandard vad gäller pensioner och skola,vård och omsorg. Det finns alltså ettsamhällsekonomiskt problem med vårdemografiska utveckling, men jag trorinte att det blir någon absolutarbetskraftsbrist.Däremot kan man se att prognosernaindikerar brist inom vissa kategorier.Det gäller bland annat olika delar av denoffentliga sektorn, framför alltyrkesutbildad arbetskraft av olika slag,typ lärare och sjuksköterskor. Därför ärdet viktigt att utbildningendimensioneras för att förebygga obalansmellan olika delarbetsmarknader. Men dethandlar alltså om fördelningen av utbudetoch efterfrågan och inte om derasabsoluta nivå.Lars Heikensten: Eftersom du tog uppdetta med undersökningar från ,kan jag inte låta bli att nämna att jagvar med och tog fram en långtidsutredning1992 i vilken risker för lärarbrist var en poäng. I många fall gårsådana här saker att se väldigt lång tidi förväg. Då är det naturligtvis, somIngemar sade, en viktig sak att utformautbildningen i ljuset av detta. Jag harinte haft anledning att följa frågan, såjag vet inte hur det har varit på detområdet . Avtidningsskriverier att döma väntas detdock bli brist på lärare framöver.Möjligen beror det på att man inte ordnatutbildningsplatser i tillräckligutsträckning. Men det räcker inte med attordna plats, utan man måste därutöver setill att arbetena är tillräckligtattraktiva. Då kommer man till det som ären av grundpoänger i det här, attrelativlöneförändringar krävs. Men de kanju inte bara vara uppåt.Tomas (): Jag vill följa uppGunnars fråga. En av de lösningar somdiskuteras när det gäller att klara detframtida arbetskraftsbehovet i takt medatt 40-talisterna fasas ut och i händelseav att vi inte klarar att sänkaohälsotalen är att ökaarbetskraftsinvandringen. Hur påverkar ensådan utveckling lönebildning ochlöneutveckling? Den måste ju ha någonpåverkan eftersom till och med ledandestatliga myndighetspersoner går ut ochpratar om införande av karenser när detgäller våra relationer med andra länder isyfte att kunna begränsa en framtidaarbetskraftsinvandring, som i alla falljag har förstått det.Så min fråga är då: Hur påverkaslönebildning och löneutveckling av enökad arbetskraftsinvandring?Anders : Först vill jag sägaytterligare något om detta medbristtalen. Dessa kurvor visar andelenföretag som 1990, då vi hade enöverhettning, upplevde en brist påyrkesarbetare och tekniska tjänstemän. Nuär vi på mycket länge idet läget att bristen på yrkesarbetare -av företagen upplever bristpå någon form av yrkesarbetare - ärstörre än bristen på tekniska tjänstemän.Bakom detta drastiska fall ligger det somhar hänt i IT- och telecomsektorn. Förförsta gången i modern tid finns detarbetslösa civilingenjörer iStockholmsområdet.Just nu är problemet inte överhängande,men det kan svänga fort, det vet vi averfarenhet och det kan vi se av hurkurvorna har förändrats tidigare.Sedan vill jag säga något om hur dettapåverkar lönebildningen. Generellt är detnog så att brist på arbetskraft har enstarkare påverkan på lönerna uppåt änarbetslösheten har nedåt. Det finnsdärför stor anledning att vara observantpå varje brist i varje isolerad sektor.Det vore kanske önskvärt attarbetsmarknadspolitiken i störreutsträckning inriktades på att förebyggauppkomsten av brist än på att generelltta hand om arbetslösa.Ingemar : Arbetskraftsinvandringär ju ett sätt att öka arbetsutbudet. Mendet är inte så oerhört enkelt därför attdet kräver också att de extra invandradepersonerna verkligen får jobb. Hitintillshar vi i lyckats ganska dåligtmed att uppnå en hög sysselsättningsgradbland personer med utomnordisktmedborgarskap. Sysselsättningsgraden äroerhört mycket lägre än vad den är blandbefolkningen i övrigt.Arbetskraftsinvandring kan bidra tillden demografiska balansen. Men vi bordebli betydligt mer framgångsrika än vad vihar varit när det gäller attintegrera utomnordiska personer i vårarbetsmarknad. Hur arbetskraftsinvandringskulle påverka beror i hög grad på hur vilyckas i det avseendet. Lyckas vi likadåligt som vi har gjort hitintills kanarbetskraftsinvandring förvärra balansenmellan antalet personer som arbetar ochantalet personer som finns i landettotalt sett. Det är endast om den extraarbetskraften kan sysselsättas i minstlika hög grad som befolkningen i övrigt iyrkesaktiv ålder somarbetskraftsinvandring kan vara tillhjälp.Jag anser inte att arbetskraftsinvandringgenerellt sett är ett undermedel, utandet är väldigt betingat av hur vi lyckasintegrera dessa extra personer.Hitintills har vi inte varit så väldigtframgångsrika i det avseendet.Tomas (): Min följdfråga ärföranledd av det svar som jag nu fick.Det sker ofta en sammanblandning mellanden flyktinginvandring som vi harmed de integrationsproblem som är enföljd av den typen av invandring och enorganiserad arbetskraftsinvandring som defacto utgår ifrån att vi har en brist påyrkesarbetare som vi då rekryterar frånandra länder. Det kan gälla ett samarbeteinom ramen för den europeiska unioneneller att vi vänder oss till länderutanför den europeiska unionen. Migveterligt har vi en ganska positiverfarenhet av den typen av rekryteringar.Det har väl på något sätt betydelse förlönebildning och löneutveckling, om detblir en modell för att lösa de problemsom vi ändå tycks stå inför.Ingemar : Inom EU har vi redan ihög grad en fri rörlighet förarbetskraft. Inom EU ger redan befintligaregler utrymme för en ganska storomflyttning mellan olika EU-länder.Frågan gäller väl framför allt vårtförhållningssätt till arbetskraft utanförEU. Som jag sade är de samhällsekonomiskaåterverkningarna av detta helt beroendeav i vilken mån de personer som då bliraktuella verkligen kan integreras isvenskt arbetsliv.Ordföranden: Jag har ingen merfrågeställare. Vi har då nått slutet avdenna hearing, och jag ber att få riktaett stort tack till ,och förer medverkan.