bet · GQ01KU17 · 2003-02-18 00:00:00 — Straffet föröverträdelse av förbudet är enligt 2 kap. 29 § 5samma lag böter eller fängelse i högst sex månader.Med offentlig tillställning förstås, enligt 2 kap. 3§ ordningslagen, bl.a. tävlingar och uppvisningar,danstillställningar, marknader och mässor.Tidigare riksdagsbehandlingarUtskottet behandlade vid /94 motionerom en allmän översyn av den lagstiftning som berörpornografin och dess tillämpning samt om en översynav definitionen av pornografi. Enligt utskottetfanns det anledning att avvakta ytterligareerfarenheter av tillämpningen av straffbestämmelsenom olaga våldsskildring och av den nyayttrandefrihetsgrundlagen innan ställning togs tillbehovet av ytterligare lagstiftningsåtgärder.Utskottet avstyrkte motionerna (bet. 1993/94:KU1).Vid riksmötena /95 och 1996/97 avstyrkteutskottet motioner om förbud motanspelningspornografi med hänvisning till pågåendeutredningsarbete i (bet.1994/95:KU14 och 1996/97:KU15).Under /98 behandlade utskottetmotioner med yrkanden bl.a. om en översyn avlagstiftningen om kvinnoförnedrande pornografi, omatt begränsa tillgängligheten av pornografi, om enåldersgräns för köp av pornografiska skrifter samtom förbud mot rullande reklam för pornografi.Utskottet (bet. 1997/98:KU19) gjorde följandebedömning.Enligt den lagstiftning vi har kan den somt.ex. i stillbild eller i en rörlig bild skildrarsexuellt våld eller tvång med uppsåt att bildeneller bilderna sprids eller som sprider en sådanskildring dömas för olaga våldsskildring tillböter eller fängelse i högst . Begåsgärningen genom tryckt skrift eller t.ex. i enfilm skall de anses som tryckfrihets- respektiveyttrandefrihetsbrott. Utskottet är inte berettatt föreslå ytterligare lagstiftningsåtgärder medanledning av motionerna varför dessa avstyrks.Barnpornografiutredningen (SOU 1997:29) gjordebedömningen att ett barn som ser en film där vuxnapersoner framställs som barn rimligen inte kan antasidentifiera sig med dessa personer. Barn i allmänhetborde enligt utredningen därför inte kunna anseskränkta av denna typ av pornografi på samma sätt somav barnpornografi. Vidare menade utredningen att detinte torde vara möjligt att avgränsa enkriminalisering av befattning med dessa alster tillbefattning med sådana som uppmuntrar till tankar påsexuellt umgänge med unga personer. Därmed ansågutredningen att det inte var möjligt att generelltstraffbelägga denna typ av pornografi av annat skälän att den kan såra den allmännaanständighetskänslan, vilket utredningen menade interäckte som en grund för kriminalisering.Utredningens slutsats blev följaktligen attstraffrättsliga åtgärder mot denna kategori avpornografiska bilder inte borde genomföras.Regeringen gjorde ingen annan bedömning än den somutredningen hade gjort (prop. 1997/98:43).Vid /99 avstyrkte utskottet motionerom en översyn av lagstiftningen om pornografi, omåtgärder mot pornografi i dagligvaruhandeln, ominförande av en 18-årsgräns för köp av pornografiskatidskrifter och videofilmer samt vid uthyrning avpornografiska videofilmer och om att förbjudapornografisk reklam på liknande sätt som tobaks- ochalkoholreklam. Utskottet ansåg det viktigt attsamhället på olika sätt söker motverka pornografi,men inte i första hand genom lagstiftning. Ävenopinionsbildningens betydelse för att skapavärdefulla attitydförändringar betonades. Utskottetuttalade att det inte enbart är TV, radio ochtidningar utan även politiska partier, föreningar,offentliga personer och privatpersoner som har enviktig roll när det gäller att motverka pornografi ialla dess former (bet. 1998/99:KU22). Utskottetgjorde i betänkandena /01:KU9 och 2001/02:KU21 samma bedömning.Utskottet gjorde i betänkande 2000/01:KU9följande bedömning med anledning av någramotioner i vilka föreslogs attanspelningspornografi skulle förbjudas.När det gäller frågan om anspelningspornografihar såväl somregeringen gjort bedömningen att enkriminalisering inte bör ske. Utskottet finnerinte skäl att göra någon annan bedömning.Motionerna avstyrks.Med anledning av ett motionsyrkande enligt vilketbegärdes ett tillkännagivande till regeringen om attdet är upp till varje vuxen individ att få tillägnasig sexuellt upphetsande alster och att det inte ärsamhällets uppgift att lägga någon värdering i det,under förutsättning att ingen skadas eller kränks,ville utskottet i samma betänkande peka på attbefattning med pornografi som sådan inte ärkriminaliserad i . Däremot är skildringar avbarn i pornografisk bild kriminaliserat sombarnpornografibrott (16 kap. 10 § BrB). Detta gälleräven innehav av sådan bild. Utskottet fann inte skälatt föreslå någon åtgärd med anledning av motionen,varför den avstyrktes.Utskottets ställningstagandeUtskottet har tidigare gjort bedömningen att enkriminalisering av s.k. anspelningspornografi intebör ske. Utskottet gör ingen annan bedömningoch avstyrker därför motion 2002/03:So510 yrkande 3.Utskottet är inte berett att föreslå ytterligareinskränkningar i tryckfriheten elleryttrandefriheten och avstyrker av denna anledningmotion 2002/03:K261.Med anledning av ett motionsyrkande ivilket begärdes ett tillkännagivande till regeringenom att det är upp till varje vuxen individ att fåtillägna sig sexuellt upphetsande alster och att detinte är samhällets uppgift att lägga någon värderingi det, under förutsättning att ingen skadas ellerkränks, ville utskottet peka på att befattning medpornografi som sådan inte är kriminaliserad iSverige. Däremot är skildringar av barn ipornografisk bild kriminaliserat sombarnpornografibrott (16 kap. 10 § BrB). Detta gälleräven innehav av sådan bild. Utskottet fann inte skälatt föreslå någon åtgärd med anledning av motionen,varför den avstyrktes. Utskottet, som vidhåller sitttidigare ställningstagande, avstyrker motion2002/03:Ub556 yrkande 5.I motionerna 2002/03:K300 och 2002/03:K343framförs yrkanden som gäller pornografi. Utskottethar tidigare med anledning av motioner som tagit uppfrågor kring pornografi ansett det viktigt attsamhället på olika sätt söker motverka pornografi,men inte i första hand genom lagstiftning. Ävenopinionsbildningens betydelse för att skapavärdefulla attitydförändringar betonades. Utskottetuttalade att det inte enbart är TV, radio ochtidningar utan även politiska partier, föreningar,offentliga personer och privatpersoner som har enviktig roll när det gäller att motverka pornografi ialla dess former. Utskottet vidhåller dennauppfattning och är inte berett att tillstyrkamotionerna 2002/03:K300 eller 2002/03:K343.InternetombudsmanUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslårmotion 2002/03:K401 om inrättande av enInternetombudsman.MotionI motion 2002/03:K401 av () föreslåsatt begär att regeringen överväger ettinrättande av en i syfte attskydda barns integritet, intressen och hälsa frånskadlig inverkan och utnyttjande via Internet.Tyvärr är pornografin mycket frekvent på olikahemsidor i cybervärlden, där även barnpornografiläggs ut. Pornografi är inte förbjudet, men dessinnehåll och budskap lämpar sig definitivt inte förbarn. I detta sammanhang utgår motionären från attbarn är barn och att de måste ha rätt till sinbarndom, rätt att känna trygghet, värme och omtanke,rätt att få leka, utbildas och varsamt utvecklastill vuxna individer. bör ge regeringen iuppdrag att överväga inrättandet av enInternetombudsman som ges starka befogenheter attverka och ingripa för att skydda främst barnsintegritet, intressen och hälsa från skadliginverkan och utnyttjande via Internet. Porrfilm kanses nattligen i någon satellit-TV-kanal, och här börföräldrar kunna märka om deras barn sitter uppe ochtittar på TV sena nätter eller om videon ständigtgår på inspelning vid dessa sena tider. På Internetär allt detta oerhört mer lättillgängligt, och mångabarn överträffar dessutom sina föräldrar idatakunskaper och i Internetanvändning. I hemmet kanden som vill med hjälp av en dator söka information,t.ex. pornografi, dygnet runt. Det är därför viktigtatt vuxna, t.ex. föräldrar och lärare, får kunskapersom gör att de kan motverka att barn ostört kan sökaefter för dem olämpligt innehåll på nätet. Även idetta avseende kan en vara tillstor nytta.BakgrundI trädde en lag i kraft om ansvar förelektroniska anslagstavlor (SFS 1998:112), dvs.tjänster för elektronisk förmedling av meddelanden.Enligt lagen har den som tillhandahåller enelektronisk anslagstavla på t.ex. Internet ett visstansvar för innehållet, bl.a. genom skyldigheten attta bort vissa meddelanden som uppenbart avses ibrottsbalkens bestämmelser om t.ex.barnpornografibrott och olaga våldsskildring.I proposition 1999/2000:86 Ett informationssamhälleför alla bedömde regeringen att samhällets intresseav att skydda barn från skadligt innehåll i nyainformationsbärande medier, bl.a. Internet, måstetryggas. Regeringen anförde att den utövernationella åtgärder aktivt skulle delta i detinternationella arbetet för att skapa ett gott skyddför barn i en globaliserad medievärld.I skälen för sin bedömning konstaterade regeringenatt deltar i internationellt samarbete påområdet, bl.a. inom EU. Regeringen erinrade omministerrådets antagna rekommendation omskydd av minderåriga och den mänskliga värdigheten iaudiovisuella tjänster och informationstjänsterrespektive rådets handlingsplan för att främja ensäkrare användning av Internet. Vidare anförderegeringen att ansvarar för attinformera branscherna om rekommendationens innehåll,följa branschernas självreglerande arbete ochfungera som deras stöd och samtalspartner i frågorsom rör skydd av barn och medier. Regeringenpåpekade att även handlingsplanen syftade till attfrämja branschens självreglering. Därutöver anförderegeringen att rekommendationen och handlingsplanenunder följdes upp av två separatarådsslutsatser av omsjälvregleringens roll inom nya medietjänster ochbehovet av att skydda barn från skadligt innehållvid framväxten av digital distributionsteknik. Attsjälvreglering förespråkas som komplement tillregelverket i dessa och andra internationelladokument hade enligt regeringen delvis att göra medden snabba tekniska utvecklingen. Nationelllagstiftning är inte heller tillräcklig när detgäller ett globalt medium som Internet. Därutöverframhöll regeringen att informationsinsatser ochmedvetandegörande insatser också är mycket viktiga.Härvid nämnde regeringen bl.a. det arbete sombedrivs inom samt the UnescoInternational Clearinghouse on Children and Violenceon the Screen, vars verksamhet är placerad vidGöteborgs universitet med finansiering av densvenska regeringen.Internetombudsmannen är en ideell förening, sombildades , med syfte att organiseraInternetanvändare samt ordna kunskapsgenererandeverksamhet med relevans för Internetanvändning åtallmänheten. har sittsäte vid högskolan i och drivs av studenteroch lärare. ambition är atthjälpa Internetanvändarna genom att svara på frågorinom teknisk nätsäkerhet vilket bl.a. innebärfrågeställningar vad gäller brandväggar, virus,hacking och annan teknisk problematik.Internetombudsmannen för debatt inomsäkerhetsområdet samt försöker påverkabeslutsfattare och utvecklare för att skapa en säkermiljö på Internet. Föreningen kan nås via hemsidan().I regeringens skrivelse 1999/2000:137 Barn - här ochnu, Redogörelse för barnpolitiken i medutgångspunkt i FN:s konvention om barnetsrättigheter redovisade regeringen barnfrågorna underSveriges ordförandeskap i ministerrådet inom EUvåren 2001. I detta sammanhang redogjorde regeringenför sitt beslut att under det svenskaordförandeskapet arrangera ett expertseminarium mednamnet Barn och unga i det nya medielandskapet (s.136 f.). Regeringen anförde att seminariet låg ilinje med det redan pågående arbetet inom EU med attskapa en acceptabel skyddsnivå för barn i ettmedielandskap kännetecknat av globalisering, snabbteknikutveckling och framväxt av nya system förmediedistribution. Härvid framhöll regeringen attglobaliseringen och teknikutvecklingen visade påbehovet av att, vid sidan av nationell lagstiftning,förstärka insatserna för att skapa dialog medbranscherna, etablera internationella nätverk samtförebygga skadeverkningar genom kunskapsinsamlingoch informationsspridning. Regeringen påpekadevidare att medvetenheten och enigheten inom EU ärstor om att det nya medielandskapet kräver nyametoder för att skydda barn.Expertseminariet om det nya medielandskapet ochdess konsekvenser för barn och unga hölls i februari2001. Vid seminariet behandlades bl.a. frågan omskydd av minderåriga från skadligt innehåll påInternet och i dator- och behandlade i betänkande2000/01:KU9 motioner där frågor om begränsningar avvissa hemsidor på offentliga datorer respektive avutbudet på Internet berördes. Motionerna tog bl.a.sikte på skyddet för barn och unga vid derasanvändning av Internet. I sin bedömning hänvisadeutskottet till regeringens skrivelse 1999/2000:137Barn - här och , Redogörelse för barnpolitiken iSverige med utgångspunkt i FN:s konvention ombarnets rättigheter. Utskottet konstaterade att detredan pågick ett omfattande arbete som syftade tillatt skydda barn från skadligt och olämpligtmedieinnehåll och avstyrkte motionerna.Utskottet behandlade i betänkande 2000/01:KU19 ettmotionsyrkande om en . Utskottetframhöll att ett omfattande arbete pågick såvälnationellt som internationellt. Vid sidan avlagstiftningsåtgärder pågick ett arbete för attfrämja självreglerande insatser samt genom attsprida information och att göra föräldrar och andramedvetna om de risker som är förknippade medanvändningen av nya informationsbärande medier. Enviktig del i arbetet med att skydda barnen i det nyamedielandskapet var givetvis att göra kompetens ochkunskap på området lätt tillgängliga för föräldraroch andra vuxna som ansvarar för barnens skydd.Utskottet utgick från att regeringen noggrant följerupp och tar till vara de insatser som hittillsgjorts i detta syfte. Förutom insatser för att samlaoch förmedla kompetens har även Barnombudsmannentill uppgift att bevaka barnens skydd också på dettaområde. Någon åtgärd med anledning av vad somanfördes i motionen var därför inte nödvändig.Motionen avstyrktes.Hösten 2002 inleddes ett EU-projekt om barns ochungdomars säkerhet på Internet. I projektet deltarbl.a. Projektetgår under namnet SAFT (Safety and Awareness forTweens). Fem länder medverkar i projektet. Projektetär ett informations- och utbildningsprojekt för ensäkrare användning av Internet bland barn ochungdomar. Det finansieras med EU-medel och kommeratt pågå . Målgrupperna för projektet ärföräldrar, barn och unga, lärare och massmedier.Projektets syfte är att öka medvetenheten om bådefarorna och fördelarna med Internet när det gällerbarn och ungdomar. Projektgruppen vill spridakunskap till barn och ungdomar om hur de kan undvikarisker när de använder Internet och vidare läraföräldrar hur de kan skydda barnen mot olämpligtmaterial på Internet. Det är tänkt att ske genomkampanjer riktade till barn och föräldrar samt genomframtagande av utbildningspaket för skolan ochlärarna med information om säker Internetanvändningför unga. I projektet deltar ocksåInternetindustrin, bl.a. genom att föra utinformation till Internetanvändarna om säkerInternetanvändning för barn och ungdomar. Projektetkommer att inledas med att samtliga deltagarländerpå nationell nivå genomför en studie avanvändarvanor, riskbeteenden och upplevelser avinnehåll på Internet.Parallellt med att opinionsundersökningengenomförs i de medverkande länderna sker nästa stegsom är att bygga upp ett nationellt nätverk irespektive land. Det skall omfattaInternetindustrin, myndigheter och ideellaorganisationer som är berörda och engagerade ifrågan. Därefter skall det inom ramen för projektetanordnas en intern workshop av Internetindustrinsamt ett dialogseminarium mellan industrin ochövriga målgrupper. Utifrån detta skall en s.k. SafeUse Guide, om hur unga kan använda Internet på ettsäkert sätt, tas fram och distribueras tillInternetanvändarna. Projektet innebär också att ettutbildningspaket om säker Internetanvändning tasfram. Utbildningspaketet, som skall innehålla rådoch praktiska övningar kring Internetanvändning,skall kunna användas av lärare och elever i skolanoch barn och föräldrar i hemmen. Vidare skall ettomfattande informationsarbete gentemot mediernainledas för att sprida kunskap om projektet och omhur barn och ungdomar säkrare kan använda Internet.Allmänhet, politiker m.fl. är målgrupperna förinformationen som kommer att spridas avVåldsskildringsrådet.Utskottets ställningstagandeMed hänsyn till bl.a. arbeteoch till det pågående anser inteutskottet att någon åtgärd med anledning av vad somanförs i motion 2002/03:K401 är nödvändig. Motionenavstyrks därför.Hets mot folkgruppUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslårmotionerna 2002/03:K310 yrkande 3,2002/03:L318 yrkande 6 och 2002/03:L249yrkande 7 om hets mot transpersoner.Utskottet föreslår att avslårmotion 2002/03:K380 yrkandena 1 och 2 om hetsmot funktionshindrade.MotionerI motion 2002/03:K310 av m.fl. (fp,s, v, c, mp) föreslås att tillkännager förregeringen som sin mening vad i motionen anförs omatt transpersoner, dvs. könsidentitet, skallomfattas av tryckfrihetsförordningens bestämmelser i7 kap. 4 § 11 om hets mot folkgrupp (yrkande 3). 4 § 11 tryckfrihetsförordningen konstateras atthets mot folkgrupp i tryckt skrift är straffbart.Motionärerna vill att fullföljer denpåbörjade förändringen av denna bestämmelse så atthets mot folkgrupp på grund av sexuell läggninginkluderas. Reformen bör dock kompletteras med ettmotsvarande förbud mot hets mot grupp med anspelningpå könsidentitet. Motionärerna anser att riksdagenbör ge regeringen i uppdrag att återkomma medförslag som innebär en ändring av 7 kap. 4 § 11tryckfrihetsförordningen.I motion 2002/03:L318 av m.fl.(mp) föreslås att begär att regeringenlägger fram förslag till sådan lagändring att äventranspersoner omfattas av lagen om hets motfolkgrupp (yrkande 6). Trots att kunskap om att hetsoch hot mot homo- och bisexuella och transpersoneroftast kan vara svåra att skilja på sinsemellan, ärkönsidentitet/köns-identitetsuttryck inteinkluderade i lagstiftningen om hets mot folkgrupp.Risken blir att de personer som hetsar mothomo- och bisexuella och transpersoner väljer attändra sin terminologi och på så sätt kunna kommaundan lagstiftningen. Att få slippa hets somtransperson måste vara lika självklart som attslippa det som homo- och bisexuell. Miljöpartietanser att även transpersoner skall omfattas av lagenom hets mot folkgrupp.I motion 2002/03:L249 av m.fl.(fp) föreslås att tillkännager förregeringen som sin mening vad i motionen anförs omtryckfrihetsförordningens och brottsbalkensbestämmelser om hets mot folkgrupp (yrkande 7).Folkpartiet liberalerna har under ett antal årarbetat för att bestämmelsen om hets mot folkgrupputvidgas till att omfatta hets mot homosexuella,bisexuella och transpersoner. Det är bekymmersamtatt den lagtekniska utformningen av beslutet omgrundlagsändring innebär att transpersoner utestängsfrån skydd mot hets. Frågan om hets mot grupp medanspelning på könsidentitet bör inkluderas ibestämmelsen om hets mot folkgrupp bör, enligtmotionärerna, dock utredas vidare.I motion 2002/03:K380 av ()föreslås att begär att regeringen delslämnar förslag på lagstiftning i enlighet med vad imotionen anförs om att förbjuda hets mot personermed funktionshinder (yrkande 1), dels tillsätter enutredning om hetsen, hoten och våldet mot människormed funktionshinder i enlighet med vad som imotionen anförs (yrkande 2). Uppmaningar till våldeller hot om våld mot personer med funktionshinderborde, enligt motionären, vara förbjudet enligtsamma principer som det är förbjudet att hetsa motandra folkgrupper. Förutom hotet från den svenskahögerextremismen och högerextrema grupper såexisterar det generella attityder som direkt kränkeroch diskriminerar personer med funktionshinder.Förekomsten av detta beror på att vår nation ochvärlden i stort bygger på funktionsförtryckandenormer och värderingar. Handikappism, dvs. fördomarmot personer med funktionshinder, är i dagenssamhälle tyvärr norm mer än ett undantag. Dettavill, enligt motionären, miljöpartisterna ändra på.De vill på allvar konfrontera defunktionsförtryckande normerna och värderingarna somger möjligheten till handikappismen att frodas. Ettsteg i rätt riktning för att motverka de generellasamhälleliga attityder som direkt kränker ochdiskriminerar personer med funktionshinder är somsagt en skärpning i grundlagen så att dennainnefattar förbud mot hets av personer medfunktionshinder. Det kan invändas att grundlagenshetslagstiftning inte bör bli mer omfattande, menmiljöpartisterna ser det som mycket viktigt att allade grupper som behöver skydd också får det. Personermed funktionshinder är en sådan grupp. På samma sättär det viktigt att faktiskt utreda hetsen, hoten ochvåldet mot personer med funktionshinder. Det finnsett stort behov av en genomgripande utredning medmöjlighet att genomlysa hela problemfältet och påallvar se vilka vidare lösningar som finns för attkomma till rätta med hoten och våldet mot personermed funktionshinder.BakgrundDen trädde en ändring i 16 kap. 8 §brottsbalken i kraft som innebär att den som iuttalande eller i annat meddelande som sprids hotareller uttrycker missaktning för folkgrupp ellerannan sådan grupp av personer, med anspelning påras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung,trosbekännelse eller sexuell läggning, döms för hetsmot folkgrupp till fängelse i högst eller, ombrottet är ringa, till böter. Enligt en ändring i 7kap. 4 § 11 tryckfrihetsförordningen, som ocksåträdde i kraft , anses gärningensom tryckfrihetsbrott om den begås i tryckt skrift.I proposition 2001/02:59 Hets mot folkgrupp, somföregick ändringarna i tryckfrihetsförordningenoch i , behandlade regeringen fråganom skyddet skulle begränsas till att avse endasthomosexuell läggning. Regeringen anförde bl.a.följande.Med "transpersoner" brukar i regel avsestransvestiter, transsexuella och andra personersom har en könsidentitet eller ettkönsrollsöverskridande beteende, som elleralltid skiljer sig från samhällets gängse normerför hur en man respektive en kvinna förväntasvara. I betänkandet 2000/01:SfU11 behandladesocialförsäkringsutskottet en motion med yrkandeatt även bisexuella och transpersoner bordeomfattas av den nationella handlingsplanen motrasism, främlingsfientlighet, homofobi ochdiskriminering i regeringens skrivelse2000/01:59. Utskottet konstaterade attbisexualitet är en sexuell läggning, varförbisexuella således omfattas av handlingsplanen ifråga om diskriminering på grund av sexuell lägg-ning. Angående transpersoner ville utskottetskilja på transsexualism och transvestism.Transsexualism, menade utskottet, har inget medpersonens sexuella läggning att göra utan berörkönsidentiteten. Utskottet framhöll attdiskriminering på grund av transsexualism är attbetrakta som könsdiskriminering. Transvestismdäremot, menade utskottet, är ett sexuelltbeteende.Regeringen ifrågasätter inte att enskildatranspersoner ofta drabbas av hot, våld och andrakränkningar. Detta är naturligtvis oacceptabelt.Bestämmelsen om hets mot folkgrupp tar dock intesikte på dessa sorters övergrepp mot enskilda.Sådana gärningar är kriminaliserade enligt andrabestämmelser. Bestämmelsen om hets mot folkgrupptar i stället sikte på hets mot kollektivtbestämda grupper. Regeringen vill framhålla attde personer som ingår i beteckningentranspersoner naturligtvis inte är mindreskyddsvärda än andra. Men även om det skulleförekomma hetspropaganda mot transpersoner somgrupp saknas det i vart fall belägg för att dettaskulle ha skett på ett sådant sätt att det nuskulle kunna motivera någon ytterligarebegränsning av yttrandefriheten. Denna grupp bördärför inte föras in i bestämmelsen om hets motfolkgrupp.Även om det är just de homosexuellas utsattasituation som motiverar att tillämpningsområdetför bestämmelsen om hets mot folkgrupp utvidgas,anser regeringen att den lagtekniska utformningenav denna utvidgning bör ske på ett sätt somstämmer överens med utformningen av bestämmelseni övrigt.