bet · GR01UU3 · 2003-12-02 00:00:00 — Sverigessäkerhetspolitik syftar ytterst till att bevara vårt lands fred ochsjälvständighet. Vårt säkerhetspolitiska mål är att i alla lägen, och iformer som vi själva väljer, trygga en handlingsfrihet att, såsom enskildnation och i samverkan, kunna utveckla vårt samhälle. Det är utskottetsmening att denna politik fungerar väl i förhållande till målet förpolitiken för global utveckling som är att bidra till en rättvis ochhållbar global utveckling.Utskottet konstaterar vidare, och med instämmande i tidigare gjordauttalanden i betänkande 2001/02:UU4 (s. 12 f.), att de nya säkerhetspolitiskahoten måste mötas med delvis nya medel. Detta kräver i sin tur enutveckling vad gäller det internationella samfundets instrument ochorganisation, både globalt och regionalt. Utskottet uttalade även i nämndabetänkande att globaliseringen inte i sig innebär ett hot, utan snarareerbjuder möjligheter, för länder som är beredda att bedriva en utvecklings-och tillväxtfrämjande politik, att bl.a. bekämpa fattigdomen. Världssamfundethar därvid en viktig uppgift att stödja denna utveckling bl.a. genomatt bidra till ett effektivt globalt styrsystem av samverkandeinternationella organisationer.Utskottet menar, i likhet med tidigare gjorda uttalanden i t.ex.betänkandena /02:UU11 (s. 8) och 2002/03:UMJU1 (s. 15), att globaliseringeni grunden är en positiv process som, om den utvecklas rätt, kan hjälpaoss att förverkliga målen om en rättvisare och tryggare värld. Denhjälper oss därvidlag också att genomföra målet om en hållbar globalutveckling. Den nya synen på säkerhet ("det bredare säkerhetsbegreppet")omfattar också hot som inte är militära. ses bl.a. frågor sommiljöhot, ökande fattigdom, befolkningstillväxt, resursknapphet,internationell terrorism och okontrollerad vapenspridning som relevanta iett säkerhetspolitiskt sammanhang. Den i propositionen föreslagnapolitiken för global utveckling ger i denna del viktiga verktyg försäkerhetspolitiken. Säkerhets- och försvarspolitiken och politiken förglobal utveckling är i denna mening reversibla storheter. Utskottetframhåller vidare att säkerhet och trygghet i vår framtid inte kan uppnåsutan att man angriper orsakerna till de globala socialaorättvisorna.Hälsofrågorna har intagit en alltmer central platspå den internationella dagordningen. Det gäller inte minst insatser somfrämjar sexuell och reproduktiv hälsa, särskilt åtgärder mot hiv/aids.Utskottet kan konstatera att stora åsiktsskillnader finns i frågor somrör demokrati och mänskliga rättigheter, inte minst kvinnors rättigheter.Särskilt kontroversiella är frågor som rör sexuella och reproduktivarättigheter, inklusive rätten till abort, preventivmedel och sexualupplysningsamt homo- och bisexuellas och transpersoners rättigheter. Det är dockutskottets uppfattning att skall fortsätta att vara en starkröst i dessa frågor.Hot mot vår säkerhet kan bäst avvärjas i gemenskap och samverkan medandra länder. Internationellt samarbete blir allt viktigare för attmotverka såväl direkta konfliktrisker som de hot som följer av denglobala utvecklingen och de moderna samhällenas sårbarhet. Utskottetfinner det självklart att svenska biståndsmedel endast används i enlighetmed /DAC:s definition för utvecklingssamarbete, vilket innebär attinsatser av militär karaktär inte finansieras ur biståndsanslagen.Den svenska politiken innebär således ett starkt stöd för det internationellasamfundets arbete för demokrati och mänskliga rättigheter också iodemokratiska stater och stater präglade av etniska konflikter, diskriminering,korruption och bristande respekt för de mänskliga rättigheterna. Detär utskottets uppfattning att politiken bör vägledas av de mål, perspektivoch huvuddrag som gäller för en samlad politik för globalutveckling.NedrustningEnligt utskottets uppfattning är hoten om spridning och användning avmassförstörelsevapen ett globalt problem som kräver åtgärder inom fleraområden och sektorer. De internationella avtal om rustningskontroll somfinns inom området är av stor betydelse. Att avtalen fortlöpande stärksoch att genomförande och efterlevnad kontrolleras och verifieras ärmycket viktigt. De internationella exportkontrollregimer som kompletteraravtalen och vilkas arbete syftar till att kontrollera handeln med vissanyckelkomponenter är också betydelsefulla.Utskottet vill betona att har spelat en framträdanderoll i de multilaterala förhandlingarna om rustningsbegränsning ochnedrustning. Utskottet anser att det är viktigt att ävenfortsättningsvis på olika sätt bidrar till detta arbete och noterar medtillfredsställelse att regeringen i regeringsförklaringen tydligt lyftfram nedrustningsfrågorna genom att klargöra att "kampen för nedrustningfortsätter med kraft. Kärnvapenländerna måste förmås att ta sitt ansvar. "Utskottet välkomnar regeringens fortsatta ansträngningar att arbeta förnedrustning och icke-spridning av massförstörelsevapen såväl globaltinom t.ex. FN som inom Europeiska unionen. Utskottet konstaterar attdet , på svenskt initiativ, inleddes en diskussion inomEU om hur unionen skulle kunna fördjupa och stärka sin gemensamma politikavseende massförstörelsevapen. verkar för att den handlingsplanmed konkreta åtgärder för nedrustning och icke-spridning avmassförstörelsevapen som antogs vid i ijuni 2003 genomförs i praktiken. deltar också, enligt vadutskottet inhämtat, i en arbetsgrupp som inrättats avFN för att närmare studera och analysera förhållandet mellan nedrustningoch utveckling. Som ett led i regeringens aktiva engagemang förnedrustningsfrågorna har initiativ tagits till en internationell oberoendekommission under ledning av . Syftet med kommissionen är attbelysa, studera och utreda frågor rörande bl.a. kärnvapen samt att bidratill att skapa nytt politiskt fokus och ge nya impulser till detinternationella arbetet för nedrustning och icke-spridning avmassförstörelsevapen.Kärnvapennedrustningsfrågorna drivs också av Sverigetillsammans med sex andra länder i den s.k. Ny Agenda-koalitionen. Sverigearbetar även aktivt för att genomföra FN:s handlingsprogram som antogsvid om illegal handel med lätta vapen. Detta arbetehar utskottets stöd.Utskottet ser också positivt på det arbete som görs inom ramen förInterparlamentariska unionen. Det är enligt utskottets mening angelägetatt lyfta fram de folkvalda parlamentarikernas roll i arbetet förrustningsbegränsning och nedrustning. Direkt folkvalda parlamentarikerskall vara representativa för väljarna och har därigenom en särskildlegitimitet. Det parlamentariska uppdraget lämpar sig väl föropinionsbildning samt kunskaps- och informationsspridning och erbjudermöjligheter att föra vidare medborgarnas synpunkter, idéer och förslagtill ansvariga på lokal, regional, nationell och internationell nivå.Fred och nedrustning har ett starkt stöd bland medborgare i hela världen.Folkvalda parlamentariker har därför en central roll i genomförandetoch uppföljningen av redan beslutade åtaganden av världssamfundet.Deltagandet av direktvalda parlamentariker stärker legitimiteten ochhandlingskraften i hela implementeringsprocessen. Utskottet konstaterarmed tillfredsställelse att Interparlamentariska unionen vid sin sessioni antog en resolution om massförstörelsevapen.1Importanceof the non-proliferation of nuclear, chemical and biological weapons ofmass destruction and of missiles, including the prevention of their useby terrorists (Resolution adopted unanimously by the 108th Conference,, 2003).Fredsfrämjande insatserUtskottet ser anledning att fästa uppmärksamhet på det självklaraställningstagandet om ett starkt samband mellan fred, demokrati,fattigdomsminskning och utveckling. FN:s och omvärldens agerande för atthindra krig och konflikter i bl.a. är en förutsättning förländernas utveckling. Kopplingen mellan fred och utveckling har nyligenkommit till uttryck i EU:s anförande inför debatten i FN:s generalförsamlingom konfliktorsaker och främjande av fred och hållbar utveckling i Afrika.Utskottet konstaterar att FN mycket nära följer konflikter ochatt generalsekreterare kraftfullt driver processer som rördessa. Generalsekreterarens särskilda representanter för olika situationeri främjar ett brett och samlat perspektiv på de olika konflikternai regionen. Utskottet vill också fästa uppmärksamhet på att säkerhetsrådetsökade intresse för konflikthantering i kan utläsas genom ettökat antal fredsbevarande insatser. En afrikansk freds- och säkerhetsordninghåller dessutom på att växa fram. Inom African Union (AU) sker nu ettarbete i syfte att skapa ett Peace and . Den fredsbevarandeoperation i som African Union bidragit med är värdefull. Ocksåpå en subregional nivå håller en afrikansk säkerhetsstruktur på attväxa fram. ECOWAS har t.ex. spelat en roll i det fredsfrämjande arbeteti och i . FN och EU stöder starkt denna utvecklingbåde politiskt och finansiellt, bl.a. genom kapacitetsstöd till deafrikanska regionala och subregionala organisationerna. Den dialog somEU regelbundet för med är ytterligare en komponent i ansträngningarnaatt främja fred och säkerhet i Afrika.Utskottet kan även konstatera att en ökad andel av de svenska resursernaför fredsfrämjande insatser används för insatser i . Sedan juni2003 deltar med ett flygfältsförband i MONUC och under sommarendeltog med väpnad trupp i EU:s snabbinsatsstyrka i nordöstra . Därutöver deltar med militärobservatörer eller civilpoliseri samtliga FN-missioner i Afrika.När det gäller bl.a. fredsfrämjande insatser och minröjning vill utskottetdessutom framhålla att utskottet vid flertalet tidigare tillfällen harbehandlat frågor kring konfliktförebyggande och krishantering. Fredsfrämjandeverksamhet och att aktivt kunna delta i utformningen av EU:skonfliktförebyggande arbete är profilfrågor för i det internationellasamarbetet. Utskottet ser mycket positivt på att arbetet med att förebyggaoch hantera väpnade konflikter har fått ökad nationell och internationelluppmärksamhet. Utskottet anser att behoven som finns inom detta områdebehöver uppmärksammas och att det både nationellt och internationelltvore värdefullt med en vilja och beredskap att förstärka de resursersom avsätts för konfliktförebyggande och krishantering. Det gäller ävenresurserna för forskningsinsatser om såväl utrikes- och säkerhetspolitiksom freds- och konfliktkunskap. För svensk del kan vidare konstaterasatt tillräckliga och realistiska resurser måste avsättas för dennaverksamhet för att med trovärdighet skall kunna genomdriva ochdelta i fredsfrämjande aktiviteter. Utskottet har i betänkande 2003/04:UU1tagit ställning till anslaget 5:2 Fredsfrämjande verksamhet inomutgiftsområde 5 Internationell samverkan.Utskottet konstaterar att antipersonella minor och oexploderad ammunitionär ett mycket allvarligt problem som bidrar till mänskligt lidande ochhinder för utveckling. spelar en aktiv och viktig roll i arbetetatt långsiktigt minska minornas förödelse i mindrabbade länder. Stödtill humanitär minhantering är en viktig fråga för det svenskautvecklingssamarbetet, och det svenska stödet till humanitär minröjning ochtill röjning av ammunition som inte har exploderat är omfattande.Utskottet noterar med tillfredsställelse att regeringen utarbetat en samladsvensk syn på minhantering. Utskottet ser gärna att denna vidareutvecklas.Utskottet konstaterar att i enlighet med svensk politik påminområdet numera i hög grad stöder mindrabbade länders egen kapacitetatt hantera minproblemen, vilket i många fall på kort sikt är mindrekostsamt än de högteknologiska lösningar som tidigare finansierats. Attstödja uppbyggnad av den lokala kapaciteten och lokalt ägande är ytterstviktigt om minproblemet skall kunna få en fungerande och långsiktiglösning. Det är enligt utskottets mening inte alltid fruktbart att enbartfokusera diskussionen på exakta utbetalningsnivåer för att få en bildav åtaganden på det humanitära minområdet. Utskottet förutsätterdock att det samlade svenska engagemanget för humanitär minröjningävenledes ligger på en fortsatt hög ambitionsnivå där kvalitetoch långsiktighet bör vara vägledande principer för svenska insatser.Exportav krigsmaterielUtskottet konstaterar med tillfredsställelse att regeringen genomkommittédirektiv 2003:80 tillsatt den utredning om krigsmateriellagstiftningensom utskottet efterfrågat (se t.ex. bet. 2002/03:UU9).Regeringen har givit en särskild utredare i uppdrag att utreda förutsättningarnaför den framtida svenska exportkontrollen och ramarna kring den. Utredarenskall, enligt direktiven, bl.a. undersöka huruvida man bör tillåtavapenexport till länder som underlåter att rapportera till FN:s vapenregister,liksom förutsättningarna för ett demokratikriterium. Enligt kommittédirektivetbör även en översyn i övrigt av gällande riktlinjer företas. Det stårvidare utredaren fritt att ta upp andra frågor som aktualiseras underutredningsarbetet och som har bäring på de frågeställningar som angesi kommittédirektivet.Utskottet konstaterar att huvudregeln vad gäller riktlinjerna för svenskkrigsmaterielexport är att en helhetsbedömning skall göras som omfattarflera relevanta faktorer. I underlaget för denna helhetsbedömning ingårvid behov en redovisning av den politiska situationen i mottagarlandet,bl.a. styrelseskick men också situationen vad gäller pressfrihet,yttrandefrihet, den politiska oppositionens ställning och andra faktorer.Riktlinjerna framhåller den särskilda vikt som vid bedömningen av varjeutförselärende skall fästas vid respekten för de mänskliga rättigheternai mottagarlandet. Utförseltillstånd för nya leveranser bör enligtriktlinjerna inte lämnas om det avser en stat där omfattande och grovakränkningar av mänskliga rättigheter förekommer.Även internationellt, i den europeiska uppförandekoden, intar kriterietom mänskliga rättigheter och hållbar utveckling en framträdande plats.Uppförandekodens åttonde kriterium handlar om "[v]apenexportensförenlighet med mottagarlandets tekniska och ekonomiska förmåga, medbeaktande av det önskvärda i att stater får sitt legitima behov beträffandesäkerhet och försvar täckt med minsta möjliga användning av mänskligaoch ekonomiska resurser till krigsmateriel". Enligt kriteriet kommer"[m]edlemsstaterna, mot bakgrund av informationen från relevanta källorsåsom , , Internationella valutafondensamt OECD-rapporter, att beakta huruvida den tilltänkta exporten allvarligtskulle hindra den hållbara utvecklingen i mottagarlandet. De kommer idetta sammanhang att beakta mottagarlandets relativa nivå på militäraoch sociala utgifter och även ta hänsyn till eventuellt bistånd från EUeller bilateralt bistånd." (Se regeringens skrivelse 2002/03:114, bilaga4. )Med lagen (1992:1300) om krigsmateriel säkerställs att varje utförselärendeprövas individuellt. Varje ärende prövas således med utgångspunkt i deav regeringen fastlagda riktlinjerna som ställt sig bakom ochmed utgångspunkt i den uppförandekod för vapenexport som Europeiskaunionen, som en politisk avsiktsförklaring, enats om år 1998.Riktlinjerna är till sin karaktär ett balansinstrument där också faktorersom talar för export vägs in (exempelvis försvarets behov och Sverigestrovärdighet som leverantör). Inget av kriterierna, förutom de tre s.k.ovillkorliga hindren, har en direkt förbudseffekt. De tre typer avovillkorliga hinder som riktlinjerna anger och som, om de föreligger,omöjliggör export är: beslut av , internationellaöverenskommelser som biträtt (t.ex. EU-sanktioner) samt deneutralrättsliga reglerna i Haagkonventionerna.Den vikt som tillmäts de fastlagda riktlinjerna att export inte börbeviljas om det avser stat som befinner sig i väpnad konflikt med annanstat måste kunna balanseras mot den vikt som tillmäts ett långtgåendeinternationellt försvarsindustriellt samarbete för att trygga den svenskamaterielförsörjningen. I balansen mellan olika riktlinjer förkrigsmaterielexporten måste, enligt utskottets mening och i likhet med ettlikalydande ställningstagande i betänkande 2002/03:UU9 (s. 10), nationenseget intresse ha förtur.Mot bakgrund av det nu liggande förslaget till en sammanhållen politikför global utveckling, främst inriktad på utvecklingsländer, villutskottet framhålla att också svensk politik vad avser svensk exportkontrolloch export av krigsmateriel måste ske samstämt med målet för politikenför global utveckling att bidra till en rättvis och hållbar globalutveckling. Detta inkluderar rättvise- och fattigdomsperspektivet samtde huvuddrag som är kopplade till politiken, bl.a. om demokrati, mänskligarättigheter och omsorg om miljön. Det är enligt utskottets meningangeläget att svensk vapenexport inte motverkar arbetet för att nå måletom en rättvis och hållbar global utveckling, ej heller målet förutvecklingssamarbetet att bidra till att skapa förutsättningar för fattigamänniskor att förbättra sina levnadsvillkor.Det är, enligt utskottets mening, också angeläget att i arbetet med deninternationella uppförandekoden verka för, vilket utskottet inhämtatatt regeringen gör, att en samsyn uppnås mellan EU-länderna avseendehur mänskliga rättigheter och utvecklingsfrågor i mottagarländerna kanuppmärksammas vid export av krigsmateriel. Utskottet anser att det ocksåfinns ett värde i att verka för att EU:s uppförandekod vidareutvecklas.Utskottet välkomnar att regeringen, i enlighet med de mycket tydligauttalanden utskottet tidigare gjort i flera betänkanden (t.ex. bet.2000/01:UU14, s. 21, 2001/02:UU11, s. 17 och 2002/03:UU9, s. 11), tillseratt utredaren vad avser riktlinjerna noga överväger frågan om ettsärskilt demokratikriterium, som ett komplement till kriteriet om mänskligarättigheter.Utskottet anser det dessutom angeläget att regeringen också tillser attutredaren när det gäller de svenska riktlinjerna för krigsmaterielexportnoga överväger hur fattigdoms- och utvecklingsaspekterna i mottagarlandetsamt övriga aspekter som ryms inom en samstämd politik för en globalutveckling vad avser mål, perspektiv och huvuddrag kan införas iriktlinjerna. I samband med den i direktiven (2003:80) omtalade undersökningenav möjligheterna att integrera uppförandekodens kriterier med de nationella,svenska riktlinjerna bör regeringen särskilt tillse att utredaren prövarfrågan om den hållbara utvecklingen i mottagarlandet med de specificeringarsom ges i uppförandekodens åttonde kriterium bör införlivas i de svenskariktlinjerna och, om så befinns lämpligt, lämnar förslag om hur så börske. Detta bör ges regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottetdelvis motion 2003/04:U3 (s) yrkande 3. Utskottet noterar också attmotionerna 2003/04:U6 (kd) yrkande 14 och 2003/04:U7 (v) yrkandena 2och 5 delvis ligger i linje med vad utskottet anfört.Med vad som ovan anförts anser utskottet att de frågor som motionernaväckt är besvarade och avstyrker därmed motionerna 2002/03:U235 (fp)yrkande 3, 2002/03:U 290 (kd) yrkandena 1 och2, 2003/04:U6 (kd) yrkandena2 och 14, 2003/04:U7 (v) yrkandena 2, 4 och 5, 2003/04:U10 (fp) yrkande25, 2003/04:U11 (m) yrkandena 3 och 4, 2003/04:U12 (mp) yrkandena 21och 22, 2003/04:U261 yrkande 2, 2003/04:U341 (kd) yrkande 3 samt2003/04:Fö267 (mp, v) yrkande 1.2. Ekonomisk politik och handelspolitikPropositionenEkonomiska politikenFör alla länder, inklusive de fattiga länderna, är det - enligtpropositionen - avgörande att regeringen själv tar ansvar för att formuleraoch genomföra en sund ekonomisk politik.De fattigaste länderna måste vidare integreras bättre i det internationellafinansiella systemet. Regeringen anser att insatserna för finansiellstabilitet bör öka och utvecklas, bl.a. genom en ökning av den privatasektorns medverkan vid förebyggande och lösning av finansiella kriser.Regeringen redovisar att den avser att stödja inrättandet av eninternationell konkursmekanism. Vidare bör verka för att fattigaländers inflytande ökar och att deras intressen bättre tas till vara idet internationella finansiella systemet. Ett ökat inflytande för defattigare länderna i de organ, framför allt IMF, som fattar beslut ifrågor som rör det internationella finansiella systemet är en viktigdel i en sådan integrationsprocess.HandelspolitikenRegeringen menar att en fri och öppen handel med överenskomna spelreglerär ett kraftfullt instrument för att åstadkomma utveckling och spridaekonomiska framsteg. En öppen handel kan betyda mycket för fattigamänniskor, inte minst för kvinnor som ofta arbetar i exportrelateradesektorer. Handelssatsningar kan därför med fördel ingå i en bredareutvecklingsstrategi som också främjar hälsa och utbildning, fysiskinfrastruktur och kompetenta institutioner inom ett stabilt makroekonomisktramverk. Handeln kan bidra till att effektivisera ekonomin och tillfinansiering av andra viktiga insatser.Enligt regeringen har många utvecklingsländer inte förmått dra fördelav den ökande världshandeln. En viktig orsak till detta har varit attuppfattningen om att utveckling bäst främjas genom betydandehandelsbegränsningar länge var rådande. har insiktenväxt om att tullar, subventioner och andra handelshinder hämmar, snarareän främjar, utveckling. De utvecklingsländer som fört en mer öppenekonomisk politik har ofta haft högre ekonomisk tillväxt. Dessutom harhinder för handel, såväl av import som av export, visat sig vara engrogrund för korruption. Ofta har handelshinder gynnat redan välbeställdagrupper, som fattiga människor berövats möjligheter att ökasin inkomst genom handel. I länder med friare handel, där möjligheternatill inkomster och produktiv sysselsättning är mer rättvist fördelade,har samhällsstyrningen förbättrats. Kvarvarande gränshinder och andrahandelshinder bör avlägsnas för att främja hållbar tillväxt iutvecklingsländerna. Det gäller också olika hinder på marknader.Många av de utvecklingsländer som har övergått till en mer öppenhandel skulle, enligt propositionen, få en än mer gynnsam utveckling omdet inte vore för handelspolitik, inte minst på jordbruks-och textilområdet. Genom WTO kan långsiktiga globala resultat på dethandelspolitiska området nås. Svensk politik syftar till att gynnafattiga människor och ett hållbart miljönyttjande. Enligt regeringen ärde nya WTO-förhandlingarnas särskilda fokus på utvecklingsaspekternaett framsteg. Hänsyn bör tas till utvecklingsländernas förutsättningaroch utvecklingsintressen så att dessa kan integreras i världsekonomin.För jordbruksprodukter och industrivaror är en viktig målsättning attåstadkomma en nedmontering av existerande handelshinder, handelsstörandesubventioner och exportstöd. eftersträvar också att utvecklas i syfte att stödja god samhällsstyrning ochkorruptionsbekämpning. Därutöver verkar regeringen för att WTO:s bestämmelserom positiv särbehandling för utvecklingsländer blir mer handelsfrämjandeoch anpassade efter utvecklingsländernas behov.Också i andra sammanhang, utanför WTO, kan mycket göras för att främjakopplingen mellan handel och utveckling. verkar för betydandemarknadsöppningar gentemot utvecklingsländer såväl inom ramen förregionala förhandlingar som via EU:s ensidiga tullförmåner förutvecklingsländer.I första hand måste utvecklingsländernas tillträde till OECD-ländernasmarknader öka. Men även mellan utvecklingsländer finns stora potentiellavinster av friare handel. Här kan en stärkt regional ekonomisk integrationbetyda mycket.Enligt regeringen är det internationella utbudet av handelsrelateradebiståndsinsatser relativt litet. Regeringen verkar därför för ökaderesurser, förbättrad samordning och höjd kvalitet i de samladeinternationella insatserna. Målsättningen är att höja det internationellagivarsamfundets kapacitet att tillhandahålla ett långsiktigt och effektivthandelsrelaterat stöd. bör stärka det handelsrelateradeutvecklingssamarbetet.MotionernaI motion 2002/03:U262 (kd) hävdar motionärerna att frihandel är bästasättet att gynna utveckling i fattiga länder. I motionens yrkande 5krävs att får hjälp med att integreras i världshandelssystemetoch öka det handelsrelaterade utvecklingssamarbetet.