bet · GR01MJU3 · 2003-09-18 00:00:00 — Med enintegrerad kustzonsförvaltning som innefattar flerasamhällssektorer kan man ta ett samlat grepp pådessa frågor för att nå en balanserad och hållbarutveckling i kustområdena. Detta är ett arbetssättsom växer fram på flera håll i världen, och inom EUhar det uppmärksammats i form av ett förslag tillrekommendation från vilket förnärvarande slutförhandlas inom EU. Rekommendationeninnebär att medlemsstaterna bl.a. skall antaprinciper för god förvaltning av kustområdena,utveckla nationella strategier och samarbeta medgrannländerna. Genom att tillämpa en integreradkustzonsförvaltning skapas enligt utskottets meninggoda möjligheter att engagera de sektorer ochverksamheter som på olika sätt ger förutsättningarför och påverkar livet i kustzonen, såväl när detgäller miljö och natur som människors möjlighetertill utkomst och därmed en levande kust ochskärgård. I handlar det främst om att medden kommunala planeringen och miljöbalkensbestämmelser för kustzonen som bas, utvecklasambanden med regionala och lokalautvecklingsinsatser som ger möjlighet till utkomstoch kvarboende och bevarande- och skötselprogram.Detta inbegriper områden som fiske, vattenbruk,sjöfart och vindkraft men även landbaserade sektorersom jord- och skogsbruk, infrastruktur m.m. sompåverkar kustzonen och den miljön. Fysiskplanering kan spela en stor roll i detta sammanhang,och en integrerad kustzonsförvaltning kan även bliett verkningsfullt arbetssätt vid genomförandet avramdirektivet för vatten. Strategier för enintegrerad kustzonsförvaltning bör utarbetas medhänsyn till regionala och lokala förhållanden,vilket kommer att medföra ökade kunskapskrav iregioner och kommuner (bet. 2001/02:MJU24). Detanförda innebär enligt utskottets mening att motionMJ367 (c) yrkande 3 är tillgodosett. Motionsyrkandetbör därför lämnas utan vidare åtgärd.Som utskottet ochsenast (bet. 2001/02:MJU24) anfört ärinrättande av nationalparker ett långsiktigt arbetesom grundar sig på den av Naturvårdsverketutarbetade nationalparksplanen. I den befintligaplanen finns inte med. Av utskottetsredgörelse ovan framgår emellertid attNaturvårdsverket har inlett sitt arbete med enöversyn av nationalparksplanen. I översynen ingåratt föreslå nya tänkbara områden för nationalparker.När det gäller har utskottet inhämtat attNaturvårdsverket och i Östergötlandslän har inlett samarbete för att diskutera lämpliganaturvårdsåtgärder för och bl.a. utredaförutsättningarna för en eventuell nationalpark.Utskottet har även inhämtat att våren2003 har avsatt som den första av ca 20ekoparker i . Med det anförda finnerutskottet att syftet med motionerna MJ244 (kd),MJ254 (s), MJ295 (fp) och MJ323 (mp) får ansestillgodosett utan någon ytterligare åtgärd frånriksdagens sida.Marina reservat m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker ett flertal yrkanden (fp,kd, v, mp) om skydd för den miljön,dels som reservat, dels som del av . Utskottet hänvisar till detarbete som pågår på området, såväl medanledning av förslagsom inom EU och Helcom. Med hänvisning tillregeringens skrivelse om en samladnaturvårdspolitik och utskottets uttalandenmed anledning av skrivelsen avstyrks enmotion (c) om samråd med fiskerinäringen vidreservatsbildning.MotionernaI motion MJ315 (fp) begärs inrättande av ytterligaremarina reservat som bör täcka allahuvudbiotoper (yrkande 8). I nätverket 2000bör ingå fler reservat som bör omfattaÖstersjöns alla huvudbiotoper. De fem reservat somenligt beslut skall inrättas bör iordningställasomedelbart (yrkande 16 delvis). Även enligt motionMJ431 (mp) bör fler reservat inrättas, ochdet krävs tillskapande av betydligt fler marinareservat där fiske inte är tillåtet (yrkande 4). Imotion MJ493 (c) betonas att reservatsdiskussioneroch nationalparksförslag inte får genomföras utan enmycket tydlig dialog och överenskommelser med dennäring som främst för sin överlevnad är i behov avoch har värnat om ett långsiktigt hållbart fiske(yrkande 8).Enligt motion MJ313 (v) bör regeringen snaraståterkomma till med förslag om hurflertalet av utsjöbankarna i kan geslångvarigt skydd (yrkande 7) och hur NorraMidsjöbanken skall kunna ingå i Natura 2000-nätverket (yrkande 8). I motion MJ432 (kd) anförsatt i första hand bör fyra av de tolv utsjöbankarnaskyddas, nämligen Hoburgs bank, ,Lilla Middelgrund och Fladen (yrkande 6). I motionMJ489 (mp) framhålls att t.ex. utsjöbankar,mjukbottnar, ålgräsängar och musselbankar medsärskilt höga ekologiska värden bör kunna skyddassom Natura 2000-områden (yrkande 10). Motionärerna imotion MJ492 (mp) begär att regeringen lägger framförslag till restaureringsplaner för våra kusthav(yrkande 1) och att arbetet med inrättandet av flermarina reservat påskyndas (yrkande 4).Utskottets ställningstagandeSom utskottet redogjort för ovan anförde regeringeni skrivelsen En samlad naturvårdspolitik (skr.2001/02:173) att naturvården harfokuserats på landmiljöer medan insatser ivattenmiljöer generellt sett har varit eftersatta.Mot den bakgrunden gör regeringen bedömningen attnaturvårdsarbetet i vattenmiljöerna, såväl i sjöaroch vattendrag som kustvatten och hav, börförstärkas. Arbetet med miljömålen i kombination medramdirektivet för vatten (2000/60/EG) ger enligtregeringen goda förutsättningar för detta, menförstärkning behövs även genom andra åtgärder, t.ex.utökade forskningsinsatser.Vid sin behandling av skrivelsen våren 2002konstaterade utskottet att kunskaperna om de marinaekosystemen behöver förbättras (bet. 2001/02:MJU24).Det fanns enligt utskottet många förklaringar tillatt landmiljön har prioriterats inaturvårdssammanhang. Inventeringar har en drivandekraft för hela naturvårdsarbetet och det är oftasvårare att inhämta kunskap om den akvatiska miljön,i synnerhet den . Avsaknaden av nationelltsamordnade inventeringar är med största säkerhet enav flera orsaker härtill. saknas ettsammanhållet inventeringsunderlag om bevarandevärdavattenområden i . Detta gäller såväl hav ochkustvatten som sjöar och vattendrag. Några län harpå eget initiativ tagit fram inventeringar, men detsaknas i stort inventeringar genomförda med enhetligmetodik. Mot denna bakgrund tillsatte regeringen ijuli 2002 den s.k. för at göraen sammanfattning av kunskapsläget, såväl nationelltsom regionalt, avseende miljötillståndet i Sverigeskust- och havsområden både i och iVästerhavet. Kommissionen skulle även utformaövergripande strategier samtföreslå åtgärder som kan bryta den pågående negativautvecklingen i havsmiljön. Syftet är att de tremiljömålen Hav i balans samt levande kust ochskärgård, Giftfri miljö och Ingen övergödning kannås (dir. 2002:102). Kommissionenöverlämnade sitt slutbetänkande Havet - tid för enny strategi (SOU 2003:72). Ibetänkandet sammanfattar kommissionen kunskapslägetnär det gäller miljötillståndet i Sveriges kust- ochhavsområden, framlägger en analys av tillståndetsamt föreslår omfattande åtgärder såväl nationelltsom internationellt för förbättrad havsmiljö.Kommissionen föreslår som övergripande åtgärderbl.a. att regeringen förbereder ett gemensamtinitiativ av regeringscheferna i Östersjöregionensom skall syfta till att Helsingforskonventionenrevideras och besluten görs rättsligt bindande.Sverige bör vidare utarbeta en nationell marinstrategi med syfte att vända den negativautvecklingen i våra hav och överbrygga densplittring som karakteriserarhavsmiljöarbetet. Havet bör regleras genomzonindelning där olika former av nyttjande tillåts ide olika zonerna. Minst fyra områden med fiskeförbudbör inrättas i vardera ochSkagerrak-Kattegatt. Härutöver föreslår kommissionenett fyrtiotal åtgärder såsom fastställda minimikravför sjöfartsstandard i med krav på endasthögkvalitativa tankfartyg för all last ochkvalificerade av ett välrenommeratklassificeringssällskap. Farleder och trafiklederbör utformas så att känsliga områden undviks samtatt skador från oljeutsläpp blir minsta möjliga omde skulle uppstå, vilket bl.a. innebär att allfartygstrafik flyttas syd och öster om bank.Räddningsberedskapen bör säkerställas. Kommissionenföreslår vidare ett totalt fiskestopp för allabestånd under biologiskt säkra gränser. Sverigesutsläpp av näringsämnen skall minskas nivå, vilket innebär en årlig kvävebelastningom . Länderna runt bör utvecklaeffektbaserade mål för övergödning och besluta omrättsligt bindande åtaganden.Utskottet vill i sammanhanget erinra om dettillkännagivande som föreslogs av utskottet våren2003 (bet. 2002/03:MJU6, rskr. 2002/03:97).Riksdagen beslutade i enlighet med utskottetsförslag. Tillkännagivandet innebär att regeringen såsnart som möjligt hos FN:s sjöfartsorganisation om att svenskt vatten i skall fåstatus som särskilt känsligt havsområde(Particularly Sensitive Sea Area, PSSA). Utskottetansåg dessutom att regeringen ytterligare börpåskynda arbetet inom Helcom för att även övrigaländer i skall kunna få sina vattenklassade som PSSA. Utskottet anförde vidare attarbetet med att analysera behovet av och utarbetaförslag till de skyddsåtgärder som klassningenmedger bör prioriteras. våren2003 har miljöministern inför utskottet redogjortför de åtgärder som regeringen har vidtagit för attfå klassad som särskilt känsligthavsområde. Hon har bl.a. uppgivit att det sedan ettår tillbaka pågår arbete med att tillsammansmed övriga länder runt till IMO skall ingeen gemensam ansökan om skyddet för marinamiljö. Arbetet var inne i en intensivfas, och miljöministrarna i dessa länder avsåg attfatta beslut om en sådan ansökan i slutet avjuni 2003. Vid ett ministermöte inom Helcom i Bremenden 25 och förklarade sig, enligt vadutskottet därefter erfarit, företrädare för samtligamedlemsländer utom beredda att medverka iarbetet med en sådan ansökan. Utskottet har vidareerfarit att, på finskt och svenskt initiativ, fleraexpertmöten kommer att äga rum isyfte att utarbeta en gemensam ansökan till IMO. Motbakgrund av den uppmärksamhet regeringen på olikaområden ägnar frågan om skydd för marinamiljö anser utskottet att inte bör vidtanågra åtgärder med anledning av motionerna MJ315(fp) yrkandena 8 och 16 delvis, MJ431 (mp) yrkande 4och MJ492 (mp) yrkandena 1 och 4.Utskottet har inhämtat att regeringen har anmältHoburgs bank i till Natura 2000-område ochLilla Middelgrund och Fladen till OSPAR som särskiltutpekade områden. Vidare har utskottet inhämtat attFiskeriverket och , för att påskyndaarbetet med att uppnå miljömålet om totalt 12 marinaskyddsområden, har tillsatt en gemensam arbetsgruppsom har påbörjat sitt arbete med skydd av dessaområden. Med det anförda och med vad utskottet itillämpliga delar anfört ovan finner utskottetsyftet med motionerna MJ313 (v) yrkandena 7 och 8,MJ432 (kd) yrkande 6 och MJ489 (mp) yrkande 10 iväsentliga delar tillgodosett. Motionsyrkandena börinte medföra någon ytterligare åtgärd frånriksdagens sida.Med anledning av motion MJ493 (c) yrkande 8 omarbetet med skydd av miljöer vill utskottethänvisa till vad regeringen anförde i skrivelsen Ensamlad naturvårdspolitik och som utskottet redogjortför tidigare i detta betänkande (skr. 2001/02:173,bet. 2001/02:MJU6). I skrivelsen understrykerregeringen vikten av lokala dialoger och attnaturvården på ett tidigt stadium förankras bättrehos alla berörda aktörer inklusive brukare. Somregeringen anför måste arbetsformerna vidgenomförande av områdesskydd utvecklas, ochprocessen bör präglas av öppenhet, lokal dialog ochdeltagande. Informationsutbyte bör ske mycket tidigtoch kontinuerligt genom hela processen och ettutåtriktat arbetssätt bör eftersträvas vidgenomförandet. Utskottet delar regeringensuppfattning om vikten av att undvika attnaturvården, inklusive områdesskydd, upplevs somolika former av hinder och förbud. Vad som skallbevaras bör alltid vara tydligt formulerat ochkommunicerat. Delaktighet och samsyn kring målen förbevarandet är enligt utskottet en avgörandeförutsättning för den långsiktiga framgången medområdesskyddet, och förslag till reservatsbeslut medtillhörande skötselplaner bör utvecklas i närasamråd med berörda intressenter. Utskottetsuppfattning (bet. 2001/02:MJU24)kvarstår således. Med hänvisning härtill föreslårutskottet att motionen i berörd del lämnas utanvidare åtgärd.RovdjursfrågorUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker ett flertalmotionsyrkanden (m, fp, kd, c, mp) om bl.a.en översyn av rovdjurspolitiken, om höjdarespektive sänkta miniminivåer förvargstammen och om höjd ersättning förrovdjursangrepp. Utskottet hänvisar därvidtill den av fastställdarovdjurspolitiken och till ökade anslag förrovdjursskador. Med hänvisning tillutskottets tidigare uttalanden i frågan ochtill pågående arbete på området avstyrks ävenmotioner (s, kd, c) om förbättrad informationom rovdjuren.MotionernaI motion MJ292 (fp) framhålls att antalet vargar iSverige skall innebära en jaktbar stam (yrkande 1),och vargstammen bör spridas över hela landet(yrkande 2). I rovdjursbygder böropinionsundersökningar genomföras (yrkande 6).Enligt motion MJ315 (fp) måste de fem storarovdjuren kunna utveckla livskraftiga stammar.Skyddsjakt skall begränsas starkt och djurägareskall få full ersättning för rivna tamdjur(yrkande 15). I motion MJ357 (kd) begärs enomedelbar översyn av den av beslutaderovdjurspolitiken. Motionärerna anser det rimligtatt jakt på ett visst antal individer bör tillåtas ivargtäta områden. Översynen bör även innehållaförslag om åtgärder för att lösa de konflikter somförekomsten av stora rovdjur skapar. Människan måsteha rätt att skydda sin egendom mot rovdjursangrepp,och djurägare måste kompenseras fullt ut för derovdjursskador som inträffar. Möjligheten tillersättning skall även omfatta djur som inte ärkopplade till näringsverksamhet. Ökade resurser böravsättas för elstängsel och andra förebyggandeåtgärder (yrkande 1). Behovet av en samlad nordiskrovdjurspolitik framhålls i motion MJ363 (c). Blandannat bör vara det område inom vilketvargpopulationen skall beräknas (yrkande 1).Motionärerna i motion MJ399 (s) föreslår att deregionala statliga myndigheterna länsarbetsnämndenoch bör samverka när det gällerförebyggande åtgärder för rovdjursangrepp på tamdjuroch tamboskap (yrkande 2). Motion MJ412 (c) delvisefterlyser en bättre rovdjurspolitik för balanseradestammar i bl.a. Gävle-Dala-området. En merbalanserad och flexibel rovdjurspolitik börutformas, och politiken bör vara förankrad i en bredfolkopinion främst i de berörda skogslänen.Motionärerna kräver också beslut omreglering av vargstammen.Enligt motion MJ234 (m) är de nationellaminiminivåerna och etappmålen för arterna björn,varg och lo alltför höga för att de regionalaskillnaderna skall kunna tillgodoses (yrkande 2).Behovet av att fastställa en miniminivå förvargstammen på 500 individer eller50 vargföryngringar i påtalas imotion MJ288 (m) yrkande 1. I motion MJ348 (fp)begärs att en miniminivå på 500 vargar fastställs,och enligt motion MJ387 (fp) bör 500 vargar vara ettminimum för en livskraftig vargstam (yrkande 2). Imotion MJ451 (mp) föreslås en kontrollerad tillväxtav vargstammen på förslagsvis . Då kommerenligt motionären etappmål om 20föryngringar att uppnås om 5-7år (yrkande 1).I motion MJ412 (c) delvis begärs att skyddsjakt påvissa individer konsekvent decentraliseras tilllänen/regionerna. Jaktförordningen bör ändras så attdet blir möjligt att mer aktivt skydda tamdjur vidrovdjursangrepp, och målmedvetna satsningar börgöras på forskning och kunskapsspridning. Enligtmotion MJ470 (c) bör beslut rörande rovdjurenöverföras från till (yrkande 2).Enligt motion MJ398 (s) bör kunskapen om rovdjurenförbättras och en översyn göras av den lagstiftningsom rör nödvärnsrätten. I motion MJ449 (s) betonasatt staten bör ta sin del av ansvaret för förmedlingav objektiv och faktabaserad rovdjursinformation ienlighet med förslag. Statenbör även medverka till att detta förverkligas vidRovdjurscentret De fem stora vid Järvzoo. I motionMJ298 (kd) hänvisas till det ökade anslaget tillinformationsinsatser om stora rovdjur. Det framhållsäven som angeläget att bygga vidare på befintligaanläggningar med verksamheter som forskning ochannan kompetens.Enligt motion MJ399 (s) bör allmänhetens tillgångtill s.k. vargtelefon utökas (yrkande 1).Utskottets ställningstagandeVåren 2001 fastställde det övergripandemålet för en sammanhållen rovdjurspolitik (prop.2000/01:57, bet. 2000/01:MJU9, rskr. 2000/01:174).Målet innebär att den svenska staten skall ta ansvarför att arterna björn, järv, lo, varg och kungsörnskall finnas i så stora antal att de långsiktigtfinns kvar i den svenska faunan och även kan spridasig till sina naturliga utbredningsområden. I likhetmed vad som gäller för de 15 nationellamiljökvalitetsmålen är ambitionen att dettaövergipande mål skall nås inom en generation. För dearter som bedöms som åtminstone kortsiktigtlivskraftiga fastställdes miniminivåer och för dearter som ännu inte nått sådana antal att derasöverlevnad kan anses säkrad i ett längre perspektivfastställdes etappmål. Utskottet tillstyrkteregeringens förslag om en miniminivå förbjörnstammen om ca 1 000 individer, vilket motsvarar100 föryngringar , ett etappmål förjärvstammen om 90 föryngringar , vilketmotsvarar ett totalt antal om ca 400 individer ochen miniminivå för lodjursstammen om 300 föryngringarper år, vilket motsvarar ett totalt antal av ca1 500 individer. För vargstammen tillstyrktes ettetappmål om 20 föryngringar , vilket motsvararca 200 individer och för kungsörnsstammen enminiminivå om 600 årliga häckningar.Som huvudregel för rovdjurspolitiken fastslogs attrovdjursarterna bör få sprida sig inom sinanaturliga utbredningsområden. I områden där riskernaför angrepp på människor och andra olyckor är störstbör man i förvaltningen försöka hindra en etableringeller i varje fall minska antalet djur. I områdendär en art gör stor skada bör antalet djur minskas.För de arter som inte nått upp till etappmålet bördock en förutsättning för sådan skyddsjakt vara attdet kan konstateras att stammen som helhet har enpositiv utveckling. Detsamma gäller om en artminskat i antal så att den befinner sig underminiminivån. Inom renskötselområdet börrovdjursstammarnas utveckling styras så att ordnadrenskötsel inte omöjliggörs eller allvarligtförsvåras i någon sameby.Riksdagens beslut innebar även att, så längestammen av en art inte har nått etappmålet, endastskyddsjakt bör tillåtas och då i begränsadomfattning. Skyddsjakt i syfte att lokalt begränsaantalet djur bör endast tillåtas om stammen i landetsom helhet visar en entydigt positiv utveckling. Närdet gäller skyddsjakt på enskilda individer somorsakar allvarliga skador eller olägenheter kangivetvis andra bedömningar göras. Den grundläggandeprincipen är att skador av vilt i första hand skallförebyggas och att detta huvudsakligen skall skegenom jakt. Beslut om bidrag för förebyggandeåtgärder och ersättning för viltskador på annat änren får enligt 11 § viltskadeförordningen (2001:724)lämnas av . Bidrag och ersättningar fårlämnas i mån av tillgång på medel, dvs. någonrättighet för enskilda att få vare sig bidrag ellerersättning är inte föreskriven. Genom riksdagensbeslut utökades möjligheterna för arternasöverlevnad i som utökademöjligheter gavs att hantera situationer med rovdjursom vållar skada eller olägenhet. Det kan nämnas attför anvisades under anslaget Ersättningarför viltskador m.m. för attförebygga skada av vilt och ersätta sådan skada iden mån den avser annat än renar. Beloppet är 11miljoner kronor högre än vad som anvisades . På tilläggsbudget (prop.2001/02:100) anslogs ytterligare 3,5 miljoner kronorpå viltskadeanslaget för . För år 2003anslogs motsvarande belopp (prop. 2002/03:1 utg.omr.23, bet. 2002/03:MJU2, rskr. 2002/03:83), vilketinnebar att anslaget utökades med 3,5 miljonerkronor utöver regeringens förslag. Med hänvisningtill det anförda bör inte vidta någonåtgärd med anledning av motionerna MJ234 (m) yrkande2, MJ288 (m) yrkande 1, MJ292 (fp) yrkandena 1, 2och 6, MJ315 (fp) yrkande 15, MJ348 (fp), MJ357 (kd)yrkande 1, MJ387 (fp) yrkande 2, MJ399 (s) yrkande2, MJ412 (c) delvis och MJ451 (mp) yrkande 1.Som regeringen anförde i propositionenSammanhållen rovdjurspolitik (prop. 2001/01:57)förflyttar sig individer mellan de svenska och denorska stammarna av björn, järv, lo, varg ochkungsörn i sådan omfattning att det finns fog föratt tala om gemensamma stammar för ochNorge. Däremot finns det viss osäkerhet om i vilkenomfattning de svensk-norska stammarna har kontaktmed finska bestånd, och särskilt kontakten med detfinska vargbeståndet verkar osäker. Beslut omförvaltningen i det ena landet kan ofta fåkonsekvenser i grannländerna. Ett väl utvecklatsamarbete med i första hand men även medFinland framhölls därför som viktigt. Utskottetbetonade i sitt betänkande det angelägna i attöverbrygga de olikheter som finns i förvaltningenför att skapa ett förtroendefullt samarbete ochpekade på det faktum att i handläggsrovdjursförvaltningen i betydligt störreutsträckning än i av regionala och lokalainstanser. Detta har medfört att information ochsamordning med den svenska förvaltningen ibland harupplevts som mindre tillfredsställande (bet.2000/01:MJU9). Även (SOU1999:146) har tydligt visat på den stora betydelsenav ett sådant samarbete bl.a. för att komma överensom miniminivåer som kan avse hela den skandinaviskahalvön men eventuellt även en region som omfattarFinland. I syftet att försöka uppnå gemensammaförvaltningsstrategier fick Naturvårdsverketregeringens uppdrag att utveckla lämpliga former församarbetet med norska och finska myndigheter ochinstitutioner beträffande rovdjursfrågor. Uppdragetredovisades och bereds iRegeringskansliet. Sammanfattningsvis anser verketatt det nuvarande samarbetet rörande forskning ochmöten mellan departement och centrala myndigheter ärav lämplig omfattning men att ett utvidgat samarbetebör kunna ske på regional nivå. Utskottet har äveninhämtat att på sitt möte i november2002 beslutade att avskriva sin tidigarerekommendation att utarbeta ett förslag till engemensam förvaltningsstrategi för att bidra tilllångsiktigt livskraftiga rovdjursstammar i Norden.Rådet anser att det är lämpligare att följautvecklingen i det existerande samarbetet på områdetmellan svenska, norska och finska myndigheter. I enskrivelse till har Miljödepartementetuttalat sin positiva syn på att det i rådets regiarrangeras seminarier där myndigheter, forskare,organisationer, fårägare m.fl. kan mötas och utbytaerfarenheter från förvaltningsarbetet och arbetetmed skadeförebyggande åtgärder, nyaforskningsresultat från och andra länder m.m.Departementet anser att verksamheten bör pågå någraår för att sedan utvärderas. Mot bakgrund av detanförda anser utskottet att motion MJ363 (c) yrkande1 är tillgodosedd.Som utskottet anförde i samband med behandlingenav propositionen om sammanhållen rovdjurspolitikkommer behovet av information och kunskap omrovdjuren troligen att växa ,eftersom intresset hos allmänheten för de storarovdjuren är stort (bet. 2000/01:MJU9). Deinsatser som redan görs av bl.a. ,Järvzoo, rovdjurscenter ochViltskadecenter för att sprida information ochkunskap om rovdjur är betydelsefulla, och denverksamhet som skulle kunna vara aktuell att stödjavid ett rovdjurscentrum har på olika sätt anknytningtill informationsverksamhet. Vid behandlingen avnämnda proposition fick utskottet värdefullinformation om den verksamhet som bedrivs vid någraav de rovdjurscentrum som finns i landet. Utskottetutgick från att dessa centrum, med den erfarenhetoch de resurser som de förfogar över, kan gevärdefulla bidrag inom ramen för förstärkningar avinformationsinsatserna om stora rovdjur. Utskottetansåg sig emellertid sakna underlag för att föreslåkonkreta insatser i fråga om etableringen ellerlokaliseringen av rovdjurscentrum. Vidare innebar riksdagensbeslut att länsstyrelserna i de län där det finnsfasta stammar av de stora rovdjuren bör bildarovdjursgrupper med representanter för bl.a.länsstyrelsen, kommuner, polismyndighet, åklagare,jägarorganisationer, ideellanaturvårdsorganisationer, tamdjursägare, samebyaroch markägare.