bet · GQ01KU26 · 2003-02-13 00:00:00 — 2001/02:KrU8).Kulturutskottet hänvisade till att eningående genomgång avförfattningsreglerade åldersgränsergjorts i utredningsbetänkandet Bevakadövergång - Åldersgränser för unga upptill (SOU 1996:111).Kulturutskottet ville framhålla attfrågan om mera enhetliga åldersgränserkompliceras av att uppsatta åldersgränseravser så skilda förhållanden som ungasrättigheter, deras skyldigheter och derasbehov av skydd. Att med dessa skildautgångspunkter fastställa en endaenhetlig åldersgräns torde innebära storaproblem. var dockmedvetet om att ungdomar upplever mängdenav olika åldersgränser somotillfredsställande och att gränsernaibland kan kännas godtyckligt satta.Gränser som funnits under en längre tidkanske också kan upplevas somotidsenliga, eftersom t.ex.samhällsutveckling ochutbildningsväsendets utbyggnad på olikasätt har påverkat ungdomars mognad.Åldersgränser som ungdomar kan upplevasom orättvisa och onödiga kan också varasådana som inte är författningsregleradeutan satta av t.ex. restauranger ochandra nöjesarrangörer. Kontakter medbranschföreträdare hade tagits frånRegeringskansliet, men överläggningarnahade inte lett till att splittringen avåldersgränser för tillträde tillrestauranger m.m. ändrats.Kulturutskottet hänvisade till attregeringen beslutat tillsätta enparlamentarisk kommitté med uppdrag attarbeta med frågan om en sammanhållendiskrimineringslagstiftning. I uppdragetingår att lämna förslag till hurbestämmelserna om åldersdiskriminering iEG-direktivet om likabehandling iarbetslivet (2000:78/EG) skall genomförasi . När det gällerdiskrimineringsgrunden ålder skallutredningen kartlägga i vilkenutsträckning det finns ett behov av attinföra sådan lagstiftning på andrasamhällsområden än de områden som täcksav direktivet om likabehandling iarbetslivet.Frågan om en samlad ombudsmannamyndighetbehandlades (bet.2000/01:KU3). Utskottet framhöllinledningsvis i sin bedömning densärställning som ombudsmänhar. Utskottet ansåg inte att det fannsnågon anledning att ifrågasätta JO:sställning och verksamhet.När det gällde frågan om att föra ihopde ombudsmän som är underställdaregeringen till enombudsmannaorganisation ansåg utskottetatt tiden nu var mogen att utreda frågan.Enligt utskottet borde således enutredning tillsättas med uppgift attundersöka om det finns förutsättningarför att slå samman några av ellersamtliga dessa ombudsmannainstitutionertill en institution. Frågan omhuvudmannaskapet för dessa ombudsmänmåste, enligt utskottet, ses i ljuset avde uppgifter ombudsmännen tilldelas. anfört gavs regeringen tillkänna (rskr. 2000/01:33-35).Våren 2002 behandlade utskottetmotioner om en sammanhållendiskrimineringsorganisation och om ett MR-ämbete. Utskottet hänvisade till attregeringen beslutat om direktiv till enkommitté som skall utreda frågan om ensamlad antidiskrimineringslagstiftningoch en samordning eller sammanslagning avombudsmän (bet. 2001/02:KU15 s. 29 f.).Utskottet konstaterade dock attBarnombudsmannen inte omfattades avkommittédirektiven och föreslog etttillkännagivande till regeringen om attuppdraget till kommittén skall omfattasamtliga ombudsmän under regeringen. Enreservation (s, v) förelåg. Riksdagenbeslutade i enlighet med utskottetsförslag (rskr. 2001/02:191). Iproposition 2001/02:96 hade regeringennämnt sin avsikt att i tilläggsdirektivge utredningen om en sammanhållendiskrimineringslagstiftning i uppdrag attse över frågan om Barnombudsmannensställning. - Enligt uppgift frånRegeringskansliet beräknastilläggsdirektiv till utredningenbeslutas under våren 2003.Utredning om en sammanhållendiskrimineringslagstiftningRegeringen har den 31 januari 2002beslutat tillkalla en parlamentariskkommitté med uppdrag bl.a. att övervägaen gemensam lagstiftning motdiskriminering som omfattar alla ellerflertalet diskrimineringsgrunder ochsamhällsområden och överväga ensamordning eller sammanslagning av någraav eller samtliga avJämställdhetsombudsmannen, etnisk diskriminering,och Ombudsmannenmot diskriminering på grund av sexuellläggning, samt om den eller de framtidaombudsmannainstitutioner som föreslåsskall vara underställda regeringen ellerriksdagen.I uppdraget ingår att lämna förslag tillhur bestämmelserna omåldersdiskriminering i EG-direktivet omlikabehandling i arbetslivet (2000/78/EG)skall genomföras i samt attöverväga om ett skydd mot diskrimineringav juridiska personer bör införas.Kommittén skall också överväga omlagstiftning mot diskriminering på grundav funktionshinder, sexuell läggning ochkönstillhörighet skall införas även på deandra områden som omfattas av direktivet2000/43/EG om likabehandling oavsett raseller etniskt ursprung änarbetslivsområdet och högskoleområdet.Kommittén skall vidare enligt direktivenöverväga om ett liknande skydd motdiskriminering bör införas för samtligadiskrimineringsgrunder på ytterligarenågot eller några andra samhällsområden.Beträffande diskrimineringsgrunden ålderskall utredningen kartlägga i vilkenutsträckning det finns ett behov av attinföra sådan lagstiftning på andrasamhällsområden än de områden som täcksav direktivet om likabehandling iarbetslivet.I direktiven framhålls att lagen omförbud mot diskriminering i arbetslivetpå grund av sexuell läggning har tilländamål att motverka diskriminering iarbetslivet på grund av sexuell läggning.I direktiven framhålls att med sexuellläggning avses homosexuell, bisexuell ochheterosexuell läggning och att termensexuell läggning även förekommer idirektivet om likabehandling iarbetslivet och får anses ha sammainnebörd där. Enligt denna definitionomfattas inte s.k. transpersoner. Medtranspersoner brukar man avsetransvestiter, transsexuella och andrapersoner som har en könsidentitet ellerett beteende som eller alltidskiljer sig från vad som utifrånstereotypa men utbredda föreställningarkan förväntas beroende på derasbiologiska kön. Transsexualism har bådeinom EG-rätten och i svensk rätt ansettsvara en fråga om könstillhörighet ochinte om sexuell läggning. Transsexuellapersoner har därmed ett skyddmot diskriminering i arbetslivet genomjämställdhetslagen och lagen omlikabehandling av studenter i högskolan.Detta skydd omfattar emellertid intenågra andra transpersoner. I direktivenhänvisas till att det iolika sammanhang, bl.a. i flerariksdagsmotioner, har framförts önskemålom införande av ett särskilt skydd motdiskriminering av transpersoner. Detfinns enligt regeringens mening anledningatt nu närmare undersöka om det finnsbehov av att införa ett särskilt skyddmot diskriminering av transpersoner ochhur ett sådant skydd i så fall skallutformas.Kommittén skall, med beaktande av deställningstaganden och förslag somkommittén lägger fram i övrigt, särskiltöverväga om det finns skäl att ersättastraffbestämmelsen om olagadiskriminering med någon annan typ avreglering. Kommittén skall belysaeventuella fördelar och problem med ettersättande av bestämmelsen samt analyserakonsekvenserna av dubbelreglering genombåde civilrättslig elleroffentligrättslig lagstiftning ochstraffrättslig lagstiftning.Enligt direktiven har framförts attalltför många specialiserade ombudsmänskulle kunna undergräva den auktoritetsom ligger i ombudsmannainstitutionen somsådan och medföra risk för att vissagrupper kan falla mellan de olikaombudsmännens verksamhet. Kommittén skallöverväga möjligheterna till och analyserakonsekvenserna av en sammanslagning avnågra eller samtliga av JämO, DO, HO ochHomO till en institution eller attsamordna dem på något annat sätt.Kommittén skall även överväga om deneller de ombudsmannainstitutioner somkommittén lämnar förslag om skall varaunderställda regeringen eller riksdagen.I uppdraget ingår också att överväga hurtillsynen över ett förbud motdiskriminering på grund av ålder skallutövas.Från olika håll har det ifrågasatts omde svenska ombudsmän som lyder underregeringen uppfyller de krav påopartiskhet och självständighet som harkommit till uttryck i internationellaöverenskommelser om organ för skydd avmänskliga rättigheter. I flerariksdagsmotioner, och även frånombudsmännen själva, har det framförtsatt myndigheter med ombudsmannaansvar börlyda under med tanke på derassärskilda roll som fristående och obundnaombudsmannamyndigheter. Enligtregeringens mening måste huvudmannaskapetför ombudsmännen ses i ljuset av deuppgifter ombudsmännen tilldelas.Kommittén, som tagit namnetDiskrimineringskommittén (N 2002:6),skall redovisa uppdraget senast den 1december 2004 (dir. 2002:11).Utskottets ställningstagandeFlera motioner tar upp frågan om enutvidgning av det skydd motdiskriminerande lagstiftning som ges i 2kap. 15 § regeringsformen till att ocksåomfatta diskriminering på grund avsexuell läggning eller av homosexuella,bisexuella och transpersoner. Riksdagenhar beslutat om ett införande i 1kap. 2 § regeringsformen av ett skydd motdiskriminering till följd av sexuellläggning. förklarade sigutskottet inte berett att förorda att enbestämmelse om skydd mot diskrimineringpå grund av sexuell läggning skulle förasin i 2 kap. regeringsformen. Utskottetvidhåller detta ställningstagande ochavstyrker motionerna L249 yrkande 8 (fp),K275 (v) och K310 yrkande 2 (fp, s, v, c,mp).När det gäller frågan om diskrimineringpå grund av könsidentitet vill utskottethänvisa till att det i förarbetena tillden beslutade ändringen av 1 kap.2 § regeringsformen framhållits attuppräkningen av otillåtnadiskrimineringsgrunder endast ärexemplifierande och inte uttömmande. Detåligger alltså det allmänna att motverkadiskriminering även på grund av andra -liknande - osakliga omständigheter somgäller den enskilde som person. Utskottetanser mot denna bakgrund att det inte ärnödvändigt med utvidgning av 1 kap. 2 §så att även diskriminering på grund avkönsidentitet omnämns. Motion K310yrkande 1 (fp, s, v, c, mp) avstyrks.Flertalet övriga frågor som tas upp imotionerna berörs av uppdraget tillDiskrimineringskommittén. Kommittén skallsålunda överväga en gemensam lagstiftningmot diskriminering som omfattar allaeller flertalet diskrimineringsgrunderoch samhällsområden och överväga ensamordning eller sammanslagning avombudsmän, dock ej ombudsmän.Frågor som gäller diskrimineringsgrundensexuell läggning, ett särskilt skydd motdiskriminering av transpersoner ochbehovet av lagstiftning motdiskriminering på grund av ålder omfattasav kommitténs uppdrag. Enligt utskottetsmening bör resultatet av kommitténsarbete inte föregripas. Utskottet är inteheller berett att nu ställa sig bakom ettkrav på införande av enminoritetsombudsman. Utskottet villhänvisa till redovisningen i följandeavsnitt som visar att det frånregeringens sida har vidtagits ochaviserats en rad åtgärder för att se tillatt intentionerna bakom beslutom de nationella minoriteterna genomförsoch för att sprida information ombeslutet. Utskottet är inte berett attdärutöver nu förorda inrättandet av ensärskild minoritetsombudsman. MotionernaK395 (mp), So444 yrkande 3 (c), Sf289yrkande 6 (mp), Ju364 yrkande 23 (fp),K241 yrkande 37 (c), Sf334 yrkande 43(kd), A213 yrkande 2 (kd), K280 (m) ochK366 (s) avstyrks.När det gäller en översyn avlagstiftningen för att undanröjaförekomsten av återstående diskrimineringi lagstiftningen mot homosexuella,bisexuella och transpersoner villutskottet hänvisa till att Ombudsmannenmot diskriminering av homosexuella harsom uppgift bl.a. att föreslå regeringenåtgärder som kan ha betydelse för attmotverka att diskriminering förekommer.Dels sker detta inom ramen för det gängseremissförfarandet, dels gör ombudsmannenframställningar på eget initiativ. Närdet gäller transsexualitet harJämställdhetsombudsmannen motsvarandeuppgift på arbetslivsområdet. Utskottetanser mot denna bakgrund att en översynav hela lagstiftningsområdet i ettsammanhang inte är nödvändig. MotionSo512 yrkande 5 (fp, s, v, c och mp)avstyrks.Också när det gäller frågan om åtgärderför att motverka heteronormativitet ochatt minoriteter utsätts fördiskriminering och utanförskap villutskottet hänvisa till HomO:s uppgifter.Denna ombudsman skall verka för attdiskriminering på grund av sexuellläggning inte förekommer. Motion Ub556yrkande 6 (v) avstyrks följaktligen.Nationella minoriteterUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker med hänvisning tilltidigare ställningstagande ettmotionsyrkande (c) om att de nationellaminoriteterna skall omnämnas iregeringsformen. Motionsyrkanden från(c) respektive (s) om minoritetersdelaktighet och samrådsförfarande, omfördelning av kulturmedel, om fortsattreformarbete och om äldreomsorg för denfinsktalande minoritetsgruppen avstyrksmed hänvisning till vidtagna åtgärderoch pågående arbete. Ett motionsyrkande(fp) om utvidgning av det samiskaförvaltningsområdet till det sydsamiskaområdet avstyrks med hänvisning tillatt frågan utreds. Fyra motionsyrkanden(v och kd, resp. fp, kd samt s) omutvidgning av det finskspråkigaförvaltningsområdet till bl.a.Mälardalsområdet avstyrks medhänvisning till pågående övervägandenmed anledning av en rapport. Medhänvisning till tidigareställningstagande avstyrks ettmotionsyrkande (fp) om att allasverigefinländare skall få status somnationell minoritet. En motion (mp) omratificering av nr 169avstyrks med hänvisning till tidigareställningstagande att arbetet böravvaktas.Jämför reservation 15 (fp och mp).Särskilda yttranden 3 (fp, v, c ochmp), och 4-5 (fp, kd, v, c, och mp).MotionerÅsa () begär i motion K264att de nationella minoriteterna ochursprungsbefolkningen skall nämnas iregeringsformen (yrkande 3). Vidarebegärs tillkännagivanden till regeringenom minoriteters delaktighet i demokratin(yrkande 1) och om minoritetsgruppersmöjlighet att utöva sitt självbestämmandeexempelvis genom att ta över fördelningenav kulturmedel till de egnainstitutionerna (yrkande 2). Dettaförutsätter ett generöst stöd utanmotsvarande krav på insyn och kontroll. Imotionen framhålls också att offentligainstitutioner bör utnyttjasamrådsförfarande med minoriteter(yrkande 4).Martin () begär i motionK277 att regeringen ges i uppdrag attefter samråd med berörda kommuner ochlänsstyrelse samt frivilligorganisationerlägga fram de lagförslag som behövs fören utvidgning av samiskaförvaltningsområdet till några kommuner idet sydsamiska området (yrkande 1).Motionären framhåller att sydsamiskan -som i har sin ungefärligautsträckning i , ochHärjedalen - nu talas av endast ca 500personer och befinner sig i ett mycketutsatt läge. Det finns en påtaglig riskatt språket helt dör ut. I motionenbegärs också att regeringen ges i uppdragatt lägga fram de lagförslag som behövsför en utvidgning av det finskspråkigaförvaltningsområdet till Stockholms-eller (yrkande 2). Attinkludera huvudstadsregionen i detfinskspråkiga förvaltningsområdet skulleinnebära förbättringar för finskspråkigai kontakten med myndigheter, men ocksåvara en markering av stor symboliskinnebörd. Slutligen yrkas att regeringenges i uppdrag att pröva förutsättningarnaför att låta sverigefinländare oavsettmodersmål få status som nationellminoritet i (yrkande 3).Motionären hänvisar till kriterierna attgruppen har en uttalad samhörighet, intehar en med hänsyn till antaletdominerande ställning och att den har enreligiös, språklig, traditionell ellerkulturell särart, att den har historiskaband med och att det finns ensjälvidentifikation där den enskildaindividen såväl som gruppen har vilja attbehålla sin identitet.I motion K294 av ()begärs ett fortsatt reformeringsarbeteför att stärka minoritetsspråkensställning i hela landet. Det är enligtmotionen viktigt att minoritetsspråkensställning även utanför deförvaltningsområden som gäller i enlighetmed beslut stärks.Reformarbetet måste enligt motionengenomföras så att det stegvis blir enpositiv utveckling i hela landet.Speciellt kommuner med storinvandrartäthet har ett ansvar förutvecklingen. Vidare sägs att ,Göteborgs-, Borås- och Olofströmsområdenasärskilt bör uppmärksammas eftersom storagrupper sverigefinländare bor i dessaområden.Paavo Vallius (s) tar i motion K324också upp frågan om en utvidgning avförvaltningsområdet för finska språket.Med beaktande av och Finlandsgemensamma historia och det faktum attfinskan än är ett levande språk iSverige är det enligt motionären dags attlyfta fram finskans ställning i Stockholmoch Mälardalen.I motion K391 av m.fl. (v,kd) begärs att det i uppföljningen avlagarna om rätt att använda samiskarespektive finska och meänkieli hosförvaltningsmyndigheter och domstolargörs en översyn av begränsningarna iförvaltningsområdena. Motionärernahänvisar till att av sverigefinnarnabor utanför förvaltningsområdena, t.ex. iMälardalen och runt Göteborg.Paavo Vallius m.fl. (s) begär i motionK420 ett tillkännagivande till regeringenom äldreomsorg för den finsktalandeminoritetsgruppen. Motionärerna anser attde äldre bör få en lagstadgad rätt tillfinskspråkig äldreomsorg i hela landet,inte bara inom förvaltningsområdet. Detär också viktigt att ge ekonomiskt stödtill ny- eller ombyggnad för dem som villstarta senior- eller äldreboende förfinsktalande äldre.Informationsinsatserna tillbiståndshandläggare i olika kommuner böröka. Det behövs medel för arbetet förutökad äldreomsorg för finsktalande,utbildning av sverigefinska pensionärerom svensk äldreomsorg samt för temadagarför politiker och tjänstemän om behovetav finskspråkig äldreomsorg.Organisationen få utse en representant tillregeringens pensionärskommitté.Landstingsförbundet och har ett stort ansvar närdet gäller information om behovet avfinskspråkig äldreomsorg, hemsjukvård,rehabilitering, demensutredningar ochpsykiatrisk vård och när det gällersamarbetet mellan kommuner. Sverigefinskaföreningar och andra organisationer börfå projektstöd. bör ta upp fråganom ökat stöd till SverigefinskaPensionärers distrikts- ochgrundorganisationer och frågan om attdessa skall få utse representanter tillkommunernas och landstingenspensionärsråd.I motion K421 av m.fl.(s) begärs ett tillkännagivande tillregeringen om de nationellaminoriteternas möjligheter tillinflytande och samråd i frågor som berördem. Motionärerna understryker att dennationella minoritetspolitiken berör helalandet och alla samhällsnivåer. Därför ärdet enligt motionen av stor vikt förpolitikens konkreta genomförande attbeslutsfattare på alla samhällsnivåer ärväl informerade om innebörden avriksdagsbeslutet i frågan. Motionärernaanser att minoriteternas organisationerbör garanteras tillräckliga resurser iframtiden för att på jämlika villkorkunna ansvara för uppdraget somintressenter för sina respektiveminoritetsgrupper. Vidare anser de attregeringen ansvarar för att informationenom innehållet och konsekvenserna av dennationella minoritetspolitiken fårgenomslag även lokalt och regionalt.Åsa () begär i motion K394 ettförslag till en svensk anslutning tillILO:s konvention 169 om ursprungsfolksrättigheter. Enligt motionen innebär deförberedande steg som tagits att Sverigenu kan ansluta sig till ILO-konventionen.Det finns ingen anledning att inväntapågående och eventuellt tillkommandeutredningar med den tid det tar attfärdigställa dessa samt bereda enproposition. En sådan ordning skulleinnebära att det tar innan ensvensk anslutning skulle kunna komma ifråga. Det bör räcka med denviljeinriktning som visat när detgäller att lösa återstående frågor.BakgrundSverige ratificerade deneuropeiska stadgan om landsdels- ellerminoritetsspråk(minoritetsspråkskonventionen) ochEuroparådets ramkonventionen om skydd förnationella minoriteter. att skydd och främjande avlandsdels- eller minoritetsspråk i olikaländer och regioner i utgör ettviktigt bidrag till uppbyggandet av ettEuropa som vilar på demokratiskaprinciper och kulturell mångfald inomramen för nationell suveränitet ochterritoriell integritet.Minoritetsspråkskonventionen innehållerbestämmelser om vilka kriterier somligger till grund för att ett språk skallbehandlas som minoritetsspråk.Kriterierna är att språket skall haanvänts av hävd i ett viss territoriuminom en stat av medborgare i staten, attdet skall vara annorlunda än detofficiella språket och att det talas avtillräckligt många personer. Om språketinte uppfyller kravet på historiskgeografisk anknytning kan det omfattas avvissa av konventionens bestämmelser såsomett territoriellt obundet språk.Europarådets ramkonvention om skydd förnationella minoriteter, ramkonventionen,är en principdeklaration som skallförverkligas genom nationell lag ochlämplig regeringspolitik. Ramkonventioneninnehåller inte någon definition på ennationell minoritet. I artikel 5 framgårendast att nationella minoriteter har enidentitet som baseras på religion, språk,traditioner och kulturarv. Konventionensutformning medför att de ratificerandestaterna själva kan avgöra vad somkännetecknar en nationell minoritet.Under konventionens tillkomst har detdock framgått att begreppet syftar pågrupper med långvarig anknytning till enstat. Ramkonventionen omfattarbestämmelser om skydd för språk samtskydd och stöd för minoritetskulturer,traditioner, kulturarv och religion,vilket är vidare än de områdenminoritetsspråkskonventionen tar siktepå. Regeringen framhöll i proposition1998/99:143 Nationella minoriteter iSverige (s. 43) att följande kriterierborde vara uppfyllda för att en gruppskall betraktas som en nationellminoritet:Grupp med uttalad samhörighet som tillantalet i förhållande till resten avbefolkningen har en icke dominerandeställning i samhället. Gruppbestämningenkan inte enbart göras efter gruppensnumerära antal utan här måste också vägasin och belysas gruppens struktur ochsammanhållning.Religiös, språklig, traditionelloch/eller kulturell tillhörighet. Endastett av de uppräknade särdragen måsteföreligga men de särdrag som gruppenuppvisar måste i något väsentligtavseende skilja den från majoriteten.Självidentifikation. Den enskilde såvälsom gruppen skall vilja ha en strävan attbehålla sin identitet.Historiska eller långvariga band medSverige. Regeringen ansåg inte att det ärmöjligt att dra någon absolut gräns mätti år. Regeringens bedömning var dock attendast minoritetsgrupper varsminoritetskultur funnits i uppfyller kravet påhistoriska och långvariga band.De nationella minoriteterna är samer,sverigefinnar, tornedalingar, romer ochjudar. Lagarna (1999:1175 och 1176) omrätt att använda samiska respektivefinska och meänkieli hosförvaltningsmyndigheter och domstolar gerenskilda rätt att använda dessa språk ioffentliga sammanhang i de områden därspråken används av hävd och fortfarandeanvänds i tillräcklig omfattning. Församiska omfattas , ,och kommuner och förfinska och meänkieli ,, , och Övertorneåkommuner. Till följd av de nya lagarnahar avsatts somstatsbidrag till kommuner och Landstingeti för de åligganden somföljer av lagstiftningen. Bestämmelser omfördelningen finns i förordningen(2000:86) om statsbidrag till åtgärderför att stödja användningen av samiska,finska och meänkieli i kontakter medförvaltningsmyndigheter och domstolar.I budgetpropositionen för (prop. 2002/03:1, utgiftsområde 8)framhålls att inflytandet för denationella minoriteterna inomminoritetspolitiken är av stor betydelse.Bland annat hålls samrådsmöten medföreträdare för regeringen ochminoriteternas organisationer. För år2001 tillfördes organisationer somföreträder nationella minoriteter för att stärka deras möjlighetertill inflytande i frågor som berör dem.Medlen har använts till bl.a.mötesverksamhet, informationsinsatsersamt till åtgärder som syftar till attförbättra kunskaperna i det egna språket.Regeringen har vidare gett ,och iuppdrag att inom respektive ansvarsområderedovisa hur de nationella minoriteternasintressen tillgodoses i olika avseenden.Uppdraget har redovisats irapporter till regeringen. Rapporternainnehåller förslag till ytterligareåtgärder. Av framgåratt stora och olika behov finns inomminoriteterna när det gäller språkvårdoch kulturverksamhet. Det statliga stödettill litteratur- och kulturtidskrifterökades med fr.o.m. år2000 för att särskilt kunna beakta denationella minoriteterna vid fördelningav stödet.