bet · GQ01JUU10 · 2003-01-01 00:00:00 — SammanfattningI detta betänkande behandlar utskottetmotionsyrkanden rörande olika straffrättsliga frågorsom väckts under den allmänna motionstiden år 2002.De behandlade yrkandena tar framför allt upp frågorom brott och påföljder för brott, t.ex. upplopp,barnpornografi, olaga diskriminering, högmålsbrott,narkotikabrott, rattfylleri, djurplågeri,livstidsstraff och samhällstjänst.Utskottet föreslår, med anledning av ettmotionsyrkande från , etttillkännagivande om att regeringen skall utvärderaoch analysera frågan om vållande till annans död isamband med rattfylleri.När det gäller övriga motioner hänvisar utskottetbl.a. till att gällande regelverk är ändamålsenligasamt till pågående utrednings- och beredningsarbete,och föreslår att avslår dem.I ärendet finns 18 reservationer.Utskottets förslag till riksdagsbeslut1. UpploppRiksdagen avslår motion 2002/03:Ju266.Reservation 1 (v)2. BarnpornografiRiksdagen avslår motionerna 2002/03:K410 och2002/03:So360 yrkande 8.Reservation 2 (fp, kd, c)3. Ökad rättstrygghet för homosexuellam.fl.Riksdagen avslår motionerna 2002/03:Ju283yrkandena 5 och 6, 2002/03:Ju287, 2002/03:Ju292,2002/03:Ju293, 2002/03:L249 yrkandena 9-11 samt2002/03:A315 yrkande 12.Reservation 3 (fp)Reservation 4 (v, mp)Reservation 5 (c)4. diskriminering m.m.Riksdagen avslår motionerna 2002/03:Ju305,2002/03:Ju326, 2002/03: Ju376 och 2002/03:Sf289yrkande 5.Reservation 6 (mp)5. HögmålsbrottRiksdagen avslår motion 2002/03:Ju355.6. Underlåtenhet att bistå nödställdRiksdagen avslår motion 2002/03:Ju302.7. Förbud mot deltagande i rasistiska ochkriminella organisationerRiksdagen avslår motion 2002/03:Ju338.Reservation 7 (kd)8. Påföljd för personrånRiksdagen avslår motion 2002/03:Ju365 yrkande6.Reservation 8 (kd)9. NarkotikabrottRiksdagen avslår motion 2002/03:Ju281 yrkandena1 och 2.Reservation 9 (m)10. Preskriptionstider för miljöbrott ochbrott mot djurskyddslagenRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Ju257 och2002/03:Ju340 yrkande 9.Reservation 10 (kd)Reservation 11 (mp)11. RattfylleriRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Ju216,2002/03:Ju372, 2002/03: Ju388 och 2002/03:So442yrkande 15.12. Vållande till annans död i samband medrattfylleriRiksdagen tillkännager som sin mening förregeringen vad utskottet anfört. Därmed bifallerriksdagen delvis motion 2002/03:Ju268.13. Påföljd för djurplågeriRiksdagen avslår motion 2002/03:Ju381.Reservation 12 (v)14. Ekologiskt nödvärn m.m.Riksdagen avslår motion 2002/03:Ju254.Reservation 13 (mp)15. LivstidsstraffetRiksdagen avslår motionerna 2002/03:Ju256,2002/03:Ju349 yrkande 13, 2002/03:Ju353 yrkande 6och 2002/03:Ju390.Reservation 14 (fp, kd, v, mp)16. Ett reformerat straffsystem m.m.Riksdagen avslår motionerna 2002/03:Ju236yrkandena 6, 8 och 15, 2002/03:Ju249 yrkandena 34och 35 samt 2002/03:Ju285.Reservation 15 (m)Reservation 16 (c)17. Villkorlig frigivningRiksdagen avslår motion 2002/03:Ju265 yrkande1.Reservation 17 (v)18. SamhällstjänstRiksdagen avslår motion 2002/03:Ju349 yrkande25.Reservation 18 (kd)2003På justitieutskottets vägnarJohan PehrsonSusanne EbersteinFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: JohanPehrson[1]1 (fp), (), AliceÅström (v), (), (), (), [2]2 (s),(), Elisebeht (),(), (), TorkildStrandberg (fp), [3]2 (c), GöranNorlander (s), (), (),(), [4]1 (s), KarinGranbom[5]2 (fp) och [6]1 (c). **FOOTNOTES**[1]:1 Dock ej punkterna 11 och 12. [2]:2 Endast punkterna 11 och 12. [3]:[4]:[5]:[6]:2002/03JuU10Utskottets övervägandenI detta betänkande behandlar utskottet ettantal motioner som väckts . Motionerna rör ihuvudsak frågor om brott och påföljder förbrott. Utskottet föreslår, medanledning av ett motionsyrkande frånVänsterpartiet, ett tillkännagivande om attregeringen skall utvärdera och analyserafrågan om vållande till annans död i sambandmed rattfylleri. När det gäller övrigamotioner hänvisar utskottet bl.a. till attgällande regelverk är ändamålsenliga samttill pågående utrednings- ochberedningsarbete, och föreslår att riksdagenavslår dem.Jämför reservationerna 1-18.Frågor om brottUpploppI motion Ju266 (v) begärs en översyn avbestämmelserna i 16 kap. 1 och 2 §§ brottsbalkenrörande upplopp och våldsamt upplopp. Motionärernaanser att bestämmelserna är ålderdomligt formuleradeoch att de förarbeten som finns inte ger tillräckligledning i alla situationer som kan uppstå i ettmodernt samhälle.I 16 kap. 1 § förordnas att om enfolksamling stör allmän ordning genom att ådagaläggauppsåt att med förenat våld sätta sig upp motmyndighet eller eljest framtvinga eller hindra vissåtgärd och skingrar den sig ej på myndighetsbefallning, dömes för upplopp, anstiftare ochanförare till fängelse i högst och annandeltagare i folksamlingens förehavande till bötereller fängelse i högst . Om folksamlingenskingrar sig på myndighets befallning, dömesanstiftare och anförare för upplopp till böter ellerfängelse i högst . gått tillförenat våld å person eller egendom, dömes enligt 2§, vare sig myndighet var tillstädes eller ej, förvåldsamt upplopp, anstiftare och anförare tillfängelse i högst och annan deltagare ifolksamlingens förehavande till böter eller fängelsei högst fyra år.Lagrummen är i princip likalydande med de äldrebestämmelserna i 11 kap. 1 och 2 §§ 1864 årsstrafflag lydelse. Motiven till nuvarandebestämmelser finns främst i proposition 1962:10 ochproposition 1948:144.Utskottet kan hålla med om att bestämmelserna omupplopp och våldsamt upplopp inte är någon modernlagstiftning. Mot bakgrund bl.a. av händelserna isamband med i utgårutskottet ifrån att regeringen kommer att se överbestämmelserna och tillämpningen av dessa. Utskottetär dock inte berett att initiera ettlagstiftningsarbete. Utskottet avstyrker bifall tillmotion Ju266.BarnpornografibrottI motion K410 (kd, v, c) begärs att förbudet motinnehav av barnpornografi utvidgas och förtydligasså att det även omfattar bl.a. lagring av bilder pås.k. cyberhårddiskar eller i s.k. Temporary InternetFiles. I motion So360 (kd) begärs att all form avbarnpornografi förbjuds på Internet och i medier.Barnpornografiska alster faller utanförregleringen i tryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen och saknar alltsåyttrandefrihetsrättsligt grundlagsskydd.I 16 kap. 10 a § stadgas om straffför barnpornografibrott. Enligt bestämmelsen skallden som skildrar barn i pornografisk bild, den somsprider, överlåter, upplåter, förevisar, eller påannat sätt gör en sådan bild av barn tillgänglig förnågon annan, den som förvärvar eller bjuder ut ensådan bild av barn, den som förmedlar kontaktermellan köpare och säljare av sådana bilder av barneller vidtar någon annan liknande åtgärd som syftartill att främja handel med sådana bilder, eller densom innehar en sådan bild av barn, dömas förbarnpornografibrott till fängelse i högst två åreller, om brottet är ringa, till böter ellerfängelse i högst sex månader.Är brottet att anse som grovt skall dömas förgrovt barnpornografibrott till fängelse lägst sexmånader och högst . Vid bedömande av ombrottet är grovt skall särskilt beaktas om det harbegåtts yrkesmässigt eller i vinstsyfte, utgjort ledi brottslig verksamhet som utövas systematiskt elleri större omfattning, avsett en särskilt stor mängdbilder eller avsett bilder där barn utsätts försärskilt hänsynslös behandling.I motiven till bestämmelsen om barnpornografibrottframhålls att med innehav avses besittning icivilrättslig mening. Frågan om någon skall ansesinneha barnpornografi avgörs alltså på samma sättsom vid t.ex. innehav av narkotika. Det är såledesinte straffbart att endast titta på enbarnpornografisk bild som någon annan förevisar.Eftersom den straffrättsliga regleringen när detgäller innehav följer det civilrättsligabesittningsbegreppet, torde den som på sin datorsskärm tittar på en barnpornografisk bild eller filmsom förmedlas genom datakommunikation inte kunnaanses inneha bilden. Om skildringen däremot sparasgenom att föras över på t.ex. datorns hårddiskuppkommer dock ett innehav (prop. 1997/98:43 s. 164f).Utskottet har tidigare behandlat frågor omutvidgning av förbudet mot innehav av barnpornografi(bet. 1999/2000:JuU7 s. 10). Utskottet underströkatt den kriminalisering av innehav avbarnpornografiska bilder som skedde den 1 januari1999 innebar en inte oväsentlig utvidgning av detstraffbara området. Utskottet kunde då inte se attdet visats föreligga ett behov av att straffa ävenden som på en datorskärm betraktar barnpornografiskabilder. En sådan straffbestämmelse skulle dessutominnebära icke oväsentliga problem frånbevissynpunkt.Den 23 november 2001 undertecknade s.k. cyber-crime konvention (Conventionon Cybercrime). Konventionen tar sikte på brott sombegåtts mot eller via Internet och andra nätverk fördataöverföring, bl.a. barnpornografi. Den innehållerockså ett ramverk av regler för hur Internet skallkunna övervakas. Syftet med konventionen är bl.a.att få fram en gemensam policy för hur samhälletgenom lagstiftning och internationellt samarbeteskall skydda sig mot denna typ av brott.Konventionen bereds inomJustitiedepartementet.Vidare avser regeringen att under våren 2003överlämna en proposition till om Sverigesantagande av ett inom EU framförhandlat rambeslut omåtgärder för att bekämpa sexuell exploatering avbarn och barnpornografi.Enligt utskottet bör det pågåendeberedningsarbetet inte föregripas. Motion K410 ochmotion So360 i nu behandlad del bör avslås.Ökad rättstrygghet för homosexuella m.fl.Flera motioner rör frågor om brott mot ochdiskriminering av personer på grund av derassexuella läggning eller sexuella identitet m.m. Imotionerna berörs flera områden, bl.a. olagadiskriminering, hets mot folkgrupp, försvårandeomständigheter vid bedömning av straffvärdet vid häraktuella brott, möjligheter för åklagare att väckaåtal för förolämpning samt utbildningsinsatserrörande homosexuellas m.fl. situation.I motion Ju287 (v, s, fp, c, mp) begärs attförbudet i 16 kap. 9 § fjärde stycket brottsbalkenmot olaga diskriminering av någon på grund av attdenne har homosexuell läggning utvidgas till attäven omfatta sexuell läggning och könsidentitet.Vidare begärs i motionen att brottsbalkensbestämmelse om hets mot folkgrupp i 16 kap. 8 §skall omfatta även den som hotar eller uttryckermissaktning för en grupp av personer med anspelningpå deras sexuella läggning eller könsidentitet.I motion Ju287 begärs också att det skall ses somen försvårande omständighet enligt 29 kap. 2 § 7brottsbalken om syftet med ett brott är att kränkaen person på grund av dennes könsidentitet. Imotionerna Ju292 (s) och Ju293 (s) begärs en översynav denna straffskärpningsregel i syfte att brott medhomofobiska respektive sexistiska motiv skallbetraktas som lika allvarliga som brott medrasistiska motiv.I motion Ju287 begärs vidare att bestämmelsen omåtal i 5 kap. 5 § 4 även skall omfattaförolämpning med anspelning på någons sexuellaläggning eller könsidentitet. I motion A315 (m)begärs att förolämpning skall falla under allmäntåtal.I motion Ju283 (v) begärs attutbildningsinsatserna vad gäller rasistiskbrottslighet respektive de homosexuellas situationskall intensifieras hos alla myndigheter och andrainstanser som kommer i kontakt med brottsoffer. Imotion Ju287, som tar sikte på rättstrygghet förhomosexuella, bisexuella och transpersoner (HBT-personer), begärs ökade utbildningsinsatser inomrättsväsendet om bestämmelse omförsvårande omständigheter. I motion Ju287 begärsslutligen att samarbetet mellan polisen och s.k.HBT-organisationer förbättras, att åtgärder vidtasför att höja polisens HBT-kompetens vidbrottsutredningar samt att rättsväsendets allmännakompetens höjs vad gäller homosexuellas, bisexuellasoch transpersoners situation och utsatthet förbrott. Även i motion L249 (fp) begärs åtgärder föratt ge polisen och övrig personal inom rättsväsendetökade kunskaper om homosexuellas, bisexuellas ochtranspersoners situation. I motionen begärs ocksååtgärder för att förbättra polisens rutiner vidanmälningar av brott mot sådana personer samt föratt öka kontakten mellan polisen ochfrivilligorganisationer på området.I 16 kap. 9 § första stycket brottsbalkenföreskrivs att en näringsidkare som i sin verksamhetdiskriminerar någon på grund av hans ras, hudfärg,nationella eller etniska ursprung ellertrosbekännelse genom att inte gå honom till handa påde villkor som näringsidkaren i sin verksamhettillämpar i förhållande till andra, skall dömas förolaga diskriminering. Straffet för brottet skallbestämmas till böter eller fängelse i högst ett år.Enligt paragrafens andra stycke tillämpas dennämnda bestämmelsen också på den som är anställd inäringsverksamhet eller annars handlar på ennäringsidkares vägnar samt på den som är anställd iallmän tjänst eller innehar allmänt uppdrag.Vidare gäller, enligt paragrafens tredje stycke,att ansvar för olaga diskriminering också drabbaranordnare av allmän sammankomst eller offentligtillställning och medhjälpare till sådan anordnare,om han diskriminerar någon på grund av hans ras,hudfärg, nationella eller etniska ursprung ellertrosbekännelse genom att vägra honom tillträde tillsammankomsten eller tillställningen på de villkorsom gäller för andra.Slutligen gäller, enligt paragrafens fjärdestycke, att om någon som avses i paragrafensförsta-tredje stycke på där angivet sättdiskriminerar annan på grund av att denne harhomosexuell läggning, inträder likaledes ansvar förolaga diskriminering.I 16 kap. 8 § stadgas att den som iuttalande eller i annat meddelande som sprids hotareller uttrycker missaktning för folkgrupp ellerannan sådan grupp av personer med anspelning på ras,hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung,trosbekännelse eller sexuell läggning, döms för hetsmot folkgrupp till fängelse i högst eller, ombrottet är ringa, till böter. Är brottet grovt dömstill fängelse i lägst och högst fyra år.Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskiltbeaktas om meddelandet haft ett särskilt hotfullteller kränkande innehåll och spritts till ett stortantal personer på ett sätt som varit ägnat att väckabetydande uppmärksamhet.Genom en lagändring, som trädde i kraft den 1januari 2003, utvidgades bestämmelsen om hets motfolkgrupp till att avse även hets med anspelning påsexuell läggning. I ärendet som avsåg bl.a.ändringar i tryckfrihetsförordningen avgavjustitieutskottet ett yttrande tillkonstitutionsutskottet i de delar som avsåg hets motfolkgrupp m.m. som justitieutskottet avgavett betänkande till kammaren rörande brottetövergrepp i rättssak m.m. (prop. 2001/02:59, yttr.2001/02:JuU4y, bet. 2001/02:JuU12, rskr.2001/02:234, rskr. 2002/03:8, SFS 2002:800).I samband med lagändringen uttalade sigjustitieutskottet om huruvida även anspelning påsexuell identitet skulle omfattas av bestämmelsen.Utskottet framhöll att man inte ifrågasatte attenskilda transpersoner ofta drabbas av hot, våld ochandra kränkningar och att detta naturligtvis intevar acceptabelt. Enligt utskottet tar bestämmelsenom hets mot folkgrupp dock inte sikte på denna typav övergrepp mot enskilda. Sådana gärningar ärkriminaliserade enligt andra bestämmelser. Utskottetville understryka att de personer som ingår ibeteckningen transpersoner naturligtvis inte ärmindre skyddsvärda än andra. Men även om det skulleförekomma hetspropaganda mot transpersoner som gruppsaknades det enligt utskottet i vart fall belägg föratt detta skulle ha skett på ett sådant sätt att detdå skulle kunna motivera någon ytterligarebegränsning av yttrandefriheten. Denna grupp bordeinte föras in i bestämmelsen omhets mot folkgrupp. Utskottets ställningstagandeinnebar att regeringens förslag tillstyrktes.Utskottet välkomnade också den översyn avsituationen för transpersoner som regeringen dåaviserat och som utskottet återkommer till nedan(yttr. 2001/02:JuU4y s. 2 f).Av 29 kap. 2 § 7 följer att det, vidbedömningen av straffvärdet för ett brott, skall sessom en försvårande omständighet om ett motiv förbrottet varit att kränka en person, en folkgruppeller en annan sådan grupp av personer på grund avras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung,trosbekännelse, sexuell läggning eller annanliknande omständighet. Genom en lagändring den 1juli 2002 omfattar bestämmelsen uttryckligenkränkning av en person på grund av hans eller hennessexuella läggning (prop. 2001/02:59, 2001/02:KU23,SFS 2002:332). Även enligt stadgandets tidigarelydelse omfattades en persons sexuella läggning avbestämmelsen genom rekvisitet "annan liknandeomständighet" (prop. 1993/94:101 s. 22).I samband med lagändringen yttrade sigjustitieutskottet, i likhet med vad som ovan anförtsom utvidgningen av bestämmelsen rörande hets motfolkgrupp, om huruvida även anspelning på sexuellidentitet skulle omfattas av bestämmelsen i 29 kap.2 § 7 . Utskottet konstaterade atttranspersoner, liksom homosexuella, utgör en utsattgrupp i samhället. Det förhållandet atttranspersoner som grupp inte föreslogs komma attomfattas av regleringen av hets mot folkgrupp i 16kap. 8 § fick inte innebära attenskilda transpersoner skulle komma att åtnjuta ettsämre skydd mot hot och trakasserier än personer iandra utsatta grupper. Det var därför enligtutskottet positivt att det pågick ett omfattandearbete inom rättsväsendet för att på ett effektivaresätt kunna bemöta brottslighet med homofobiskainslag m.m. Utskottet konstaterade att situationenför transpersoner emellertid inte enbart var enfråga som berörde straffrätten utan sträckte sigöver en rad olika områden (yttr. 2001/02:JuU4y s. 3f).Konstitutionsutskottet uttalade bl.a. attstraffskärpningsbestämmelsen i 29 kap. 2 § 7brottsbalken även omfattar kränkningar av individereller grupper på grund av omständigheter, hänförligatill individen eller gruppen, som liknar de ibestämmelsen specifikt uppräknade omständigheterna.Detta framgår av bestämmelsens mer sammanfattandegrund "annan liknande omständighet". Bestämmelsenkan därför tillämpas t.ex. om ett motiv för brottethar varit att kränka en person eller en grupp avpersoner på grund av transvestism ellertranssexualism eller någon annan sådan omständighetsom kan hänföras till personen eller personerna igruppen (bet. 2001/02:KU23 s. 46).Vad gäller bestämmelser om åtal så hör alla brott,som inte uttryckligen är undantagna, enligt 20 kap.3 § under allmänt åtal. Att ettbrott faller under allmänt åtal innebär attmålsäganden inte behöver ange brottet till åtal föratt åklagaren skall väcka åtal.I är ärekränkningsbrotten i 5 kap.undantagna från allmänt åtal. Det innebär bl.a. attförolämpning inte får åtalas av annan änmålsäganden. Detta gäller dock inte undantagslöst.Om målsäganden anger brottet till åtal och åtal avsärskilda skäl anses påkallat ur allmän synpunkt,får åklagare enligt 5 kap. 5 § åtalabl.a. för förolämpning mot någon med anspelning påhans eller hennes ras, hudfärg, nationella elleretniska ursprung eller trosbekännelse eller förförolämpning med anspelning på hans eller henneshomosexuella läggning.Justitieutskottet har tidigare behandlat frågan omförolämpning skall falla under allmänt åtal (bet.2001/02:JuU7 s. 22 och 2001/02:JuU12 s. 5 f).Utskottet ansåg då att gällande bestämmelser varändamålsenligt utformade och avstyrkte bifall tillmotionsyrkandena.Regeringen beslutade att tillkalla ensärskild utredare med uppgift att göra en översyn avbestämmelsen om olaga diskriminering (dir. 1999:49).I uppdraget ingick även att göra en analys avrättsväsendets tillämpning av bestämmelsen.I februari 2001 begränsades uppdraget genomtilläggsdirektiv (dir. 2001:14). Enligt de nyadirektiven skulle utredningen, som antagit namnet1999 års diskrimineringsutredning, inte längre hatill uppgift att lämna konkreta förslag tillförfattningsändringar eller andra åtgärder.Utredningen skulle i stället övergripande redovisasina resultat och ställningstaganden i de frågoruppdraget omfattade samt lämna förslag tillinriktning på det fortsatta arbetet i dessa frågor.Anledningen till begränsningen av uppdraget var attregeringen avsåg att ge en ny utredning i uppdragatt studera möjligheterna till en mer generelllagstiftning mot diskriminering som omfattar allaeller flertalet samhällsområden ochdiskrimineringsgrunder. Frågor som exempelvis vilkasanktionsformer som är lämpligast i syfte attåstadkomma en effektiv lagstiftning motdiskriminering borde lämpligen behandlas vidare inomramen för en sådan bredare översyn. I denna översynskall diskrimineringsutredningsställningstaganden ingå som ett underlag.1999 års diskrimineringsutredning redovisade sittuppdrag till regeringen i betänkandetEtt effektivt diskrimineringsförbud - Om olagadiskriminering och begreppen ras och sexuellläggning (SOU 2001:39).Regeringen beslutade att tillkallaen parlamentarisk kommitté med uppdrag att bl.a.överväga en gemensam lagstiftning mot diskrimineringsom omfattar alla eller flertaletdiskrimineringsgrunder och samhällsområden (dir.2002:11). Kommittén, som tagit sig namnetDiskrimineringskommittén, skall också överväga omdet, mot bakgrund av vad den i övrigt kommer framtill, finns skäl att ersätta straffbestämmelsen omolaga diskriminering i 16 kap. 9 § mednågon annan typ av reglering. Vidare skall kommitténbl.a. överväga om ett skydd mot diskriminering avalla s.k. transpersoner bör införas. Avseendetranspersoner anges i direktiven att kommittén skallkartlägga och analysera behovet av och formerna fören reglering av ett förbud mot diskriminering avalla transpersoner. Kommittén skall belysa fördelaroch problem med att införa en sådan reglering. Denskall vidare ta ställning till vilken personkretssom skall omfattas av ett eventuellt förbud och hurett sådant förbud lämpligen kan avgränsas ochsanktioneras samt hur det skall förhålla sig tillförbudet mot könsdiskriminering. Kommittén skallöverväga om någon myndighet skall ha till uppgiftatt särskilt ta till vara transpersoners rättigheteroch om en eventuell lagstiftning mot diskrimineringav transpersoner skall ingå i en gemensamdiskrimineringslagstiftning. Förslag tillförfattningsändringar och andra åtgärder somuppdraget kan ge anledning till skall lämnas.Kommittén skall redovisa sitt uppdrag tillregeringen senast den 1 december 2004.Vad gäller utbildningsinsatser anför regeringen ibudgetpropositionen för (prop. 2002/03:1utg.omr. 4 s. 18 f) att polisen bl.a. skall utvecklasin förmåga att förebygga och bekämpa brott medrasistiska eller främlingsfientliga, antisemitiskaoch homofobiska inslag. Även åklagarna skallytterligare utveckla sin kapacitet att bekämpasådana brott. Rättsväsendet skall höja sin kompetensom rasism, främlingsfientlighet, antisemitism ochhomofobi. Anställda i rättsväsendet skall ha godkunskap såväl om grunden för brottslighet med sådanainslag som om situationen för de grupper som utsättsför sådana brott. Den kunskapen kan också motverkade fördomar som kan finnas om de grupper som utsättsför sådana brott. En förbättrad grundutbildning ochökad fortbildning i dessa frågor bör kunna medverkatill ökad samverkan mellan rättsväsendetsmyndigheter, liksom också till förbättradmetodutveckling för att förebygga och bekämpa dennabrottslighet. Samtliga myndigheter inomrättsväsendet har upprättat strategier för attgarantera att personalen har en god kunskap på dessaområden.Regeringen gav () i uppdrag att följa upp rättsväsendetsinsatser mot rasistisk, främlingsfientlig ochhomofobisk brottslighet samt olaga diskrimineringoch analysera hur insatserna påverkar utvecklingenav ifrågavarande brottslighet. I juni 2002presenterade BRÅ regeringsuppdraget i en rapport(2002:9) Hatbrott en uppföljning av rättsväsendetsinsatser. I rapporten beskrivs vilka åtgärderrättsväsendet har vidtagit för att prioriterahatbrotten. Det kan konstateras att polis- ochåklagarväsendet är de myndigheter som har störstmöjligheter att vidta åtgärder som kan ha effekt påutvecklingen av hatbrottsligheten.