bet · GQ01KU30 · 2003-05-22 00:00:00 — att om kommissionen, efter att ha gett berördaparter tillfälle att yttra sig, finner att stöd somlämnas av en stat eller med statliga medel inte ärförenligt med den gemensamma marknaden enligtartikel 87, eller att sådant stöd missbrukas, skallkommissionen upphäva eller ändra dessa stödåtgärderinom den tidsfrist som kommissionen fastställer.Kommissionen skall enligt artikel 88 punkt 3underrättas i så god tid att den kan yttra sig omalla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder.Om den anser att någon sådan plan inte är förenligmed den gemensamma marknaden enligt artikel 87,skall den utan dröjsmål inleda det förfarande somanges i punkt 2. Medlemsstaten i fråga får integenomföra åtgärden förrän detta förfarande lett tillett slutgiltigt beslut.I sin berättelse om verksamheten i Europeiskaunionen (skr. 2002/03:60 s. 219)redovisar regeringen kommissionens fortlöpandearbete att förenkla och effektiviserastatsstödsreglerna. togs beslut om nyasektorsövergripande bestämmelser för regionalt stödtill stora investeringsprojekt och beslut om s.k.gruppundantag för sysselsättningsstöd. Vidareaviserade kommissionen en översyn avprocedurförfaranden som gäller för stöd som måsteanmälas till kommissionen för godkännande.Uppgifter från har genom en skrivelse tillRegeringskansliet begärt en redogörelse för på vilkagrunder regeringen gjorde bedömningen att förslagetinte behövde anmälas till Europeiska kommissionensamt de övriga kommentarer som kan föranledas av vadsom anförs i granskningsanmälan.Från har som svar på utskottetsbegäran överlämnats en inom Finansdepartementetupprättad promemoria, bilaga A 2.4.2, undertecknadav statssekreteraren promemorian noteras inledningsvis att kommuner ochlandsting har rätt att ta ut skatt för sinverksamhet och att, när staten ger bidrag till demför att driva verksamheterna, är det inte någonåtgärd som är oförenlig med EG-fördraget.Motsvarande ekonomiska förstärkning skulle kunnaåstadkommas genom en skattehöjning i kommunerna ochlandstingen.I promemorian framhålls vidare att det ställs uppflera kriterier i artikel 87 i EG-fördraget för atten statlig ekonomisk åtgärd skall falla in undertillämpningsområdet för statsstödsreglerna och attsamtliga kriterier skall vara uppfyllda för attregelverket skall vara tillämpligt för en åtgärd.Ett av kriterierna är att åtgärden snedvrider ellerhotar snedvrida konkurrensen. EnligtRegeringskansliet finns det en omfattande praxis närdet gäller vilka stödåtgärder som kan ansesförenliga med den gemensamma marknaden.Kravet på notifiering av en åtgärd inbegriper,framhålls i promemorian, att medlemsstaten själv gören analys och bedömning av åtgärder samt tarställning till om den kan antas vara av sådant slagatt den omfattas av regelverket för statsstöd.Medlemsstaten måste bl.a. ta ställning till om densnedvrider eller hotar snedvrida konkurrensen. Utanen sådan föregående prövning skulle i princip varjeåtgärd som innebär att statliga medel kommer tillanvändning i ekonomisk verksamhet - t.ex. anslagtill verk och myndigheter - omfattas av ennotifieringsplikt enligt EG-fördraget. Detsammaskulle gälla flertalet skatteförändringar. Eftersomså inte är fallet, måste medlemsstaten själv bildasig en uppfattning om åtgärden faller inomtillämpningsområdet för statsstödsreglerna ellerinte.I promemorian framhålls att det tillfälligasysselsättningsstödet utformades för att varakonkurrensneutralt. Ingående analyser gjordes föratt se till att förslaget hade denna effekt. Denslutliga utformningen av förslaget togs fram i närasamarbete med bl.a. representanter från FöreningenSvenskt Näringsliv och kommun- ochlandstingsförbunden samt att ingående diskussionerfördes med . Det gemensammaarbetet resulterade i en samstämmig bedömning om attförslaget som det utformats inte skulle snedvridaeller hota snedvrida konkurrensen. Förutsättningarsaknades då för att bereda förslaget som om detfaller under tillämpningsområdet förstatsstödsreglerna i EG-fördraget, eftersomkriterierna för statsstöd inte är uppfyllda. Vid ensådan bedömning saknas uppenbarligen grund för attnotifiera förslaget till kommissionen. Det framhållsockså att regeringens bedömning av att förslaget ärkonkurrensneutralt fått stöd från flera håll, bl.a.Konkurrensverket.Slutligen påpekas att kommissionen har inlett engranskning av förslaget i enlighet med deskyldigheter som kommissionen har enligt EG-fördraget men - då promemorian upprättades - integjort något ställningstagande när det gäller fråganom det aktuella tillfälliga sysselsättningsstödetfaller in under tillämpningsområdet för artiklarna87 och 88 i EG-fördraget. Som en kommentar tillbrevet från kommissionären till AnnaKinberg nämns att det är ett allmänt hållet svar meden redogörelse för reglerna om statsstöd enligt EG-fördraget och inte tar sikte på det förslag somregeringen lämnade till riksdagen.Från har härefter inhämtatsnärmare uppgifter om kontakter mellan och i form av enförfrågan från kommissionen med därpå följandeskriftväxling. Enligt uppgifterna tillskrevkommissionen , sedan den blivit informerad omatt förberedde en proposition ominförandet av ett tillfälligt sysselsättningsstödtill kommuner och landsting i form av ett generelltstöd samt ett nyanställningsstöd, och påminde ominnehållet i bl.a. artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget. Skrivelsen innehöll en uppmaning attinformera kommissionen om åtgärderna och försekommissionen med all nödvändig information om demför en bedömning av åtgärdernas förenlighet med denämnda artiklarna.Som svar på kommissionens begäran översändes frånRegeringskansliet den aktuella propositionen samtlagen (2002:179) om kreditering på skattekonto avtillfälligt sysselsättningsstöd till kommuner ochlandsting och förordningen (2002:366) om tillfälligtsysselsättningsstöd till kommuner och landsting.Därtill fogades kommentarer. I kommentarernaframhölls bl.a. att regeringen utformatbestämmelserna för den aktuella åtgärden så attkommuner och landsting skulle få samma stöd förlönekostnader oavsett om verksamheten bedrivs i egenregi eller genom privata utförare, att - för attkunna upprätthålla konkurrensneutraliteten i valetmellan att bedriva verksamhet i egen regi och attköpa den - en viss bestämd andel av kommunernaskostnader för köpt verksamhet ingått i underlagetför beräkning av åtgärdens kostnader samt att detenligt regeringens uppfattning med den givnautformningen givits sådana förutsättningar attkonkurrenssnedvridande effekter mellan kommunala ochandra aktörer inte skulle uppstå. Frågan omtillämpligheten av EG-fördragets artiklar 87 och 88borde enligt regeringen ses i ljuset av de mått ochsteg som vidtagits i enlighet med lämnadbeskrivning. Utformningen hade gjorts med uttrycklighänsyn till konkurrensintresset och enligtregeringens bedömning på ett sådant sätt att ocksåeventuella risker för snedvridningar med påverkan påsamhandeln undviks.SakkunnigyttrandeUtskottet har begärt ett yttrande i ärendet frånprofessorn i Europarätt vid universitetUlf . Yttrandet finns intaget som bilagaA 2.4.3.I yttrandet anför , som tagit del avpropositionen och annat relevant riksdagstryck,granskningsanmälningen, ovannämnda promemoria och en inomutskottskansliet upprättad promemoria, somsammanfattande slutsats följande.Det ifrågavarande sysselsättningsstödet utgör ettstatsstöd i EG-rättens mening. På basen avtillgängligt material kan jag emellertid intefinna att stödet skulle vara ägnat att snedvridakonkurrensen eller påverka handeln mellanmedlemsstaterna. Av grundläggande betydelse ärhärvid att stödet, såvitt jag kunnat bedöma,utformats konkurrensneutralt vad gällerförhållandet mellan verksamhet i egenregi och köpt utförarverksamhet.Regeringen synes därför ha haft gott fog försin bedömning att en notifiering enligt artikel88.3 EG-fördraget inte varit erforderlig.Utskottets ställningstagandeDet är givetvis av vikt att EG-fördragetsbestämmelser om underrättelse till kommissionen omplanerade stödåtgärder följs. Granskningenföranleder i övrigt inte något uttalande avutskottet.2.5 Utbildningsminister hantering av frågan ombarnomsorgsköerna i stadAnmälanI en granskningsanmälan till konstitutionsutskottetden begärs att utskottet granskarutbildningsminister hantering avfrågan om barnomsorgsköerna i (bilagaA 2.5.1).I anmälan anförs att kommunerna ärskyldiga att tillhandahålla förskoleverksamhet ellerskolbarnsomsorg för barn mellan ett och tolv år.Föräldrar som anmäler behov skall erbjudas platsutan oskäligt dröjsmål. Enligt anmälaren harGöteborgs kommun vid samtliga uppföljningar som hargjorts uppvisat problem då såvälförskole- som skolbarn inte har fåttbarnomsorgsplats utan oskäligt dröjsmål. I anmälananförs att därmed bryter mot 2 kap.7 § skollagen.Enligt anmälaren ger 15 kap. 15 § skollagenregeringen möjlighet att vidta åtgärder om en kommungrovt eller åsidosatt sinaskyldigheter. bör därförgranska om utbildningsministern brustit i sintjänsteutövning.Gällande bestämmelserI 1 kap. skollagen (1985:1100) finns allmännaföreskrifter om bl.a. utbildning för barn ochungdom. Enligt 1 kap. 1 § anordnar det allmänna -utom utbildning i form av förskoleklass, grundskolaoch gymnasieskola samt vissa motsvarande skolformer,nämligen särskola, specialskola och sameskola -också pedagogisk verksamhet i form avförskoleverksamhet och skolbarnsomsorg.Förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgenregleras i 2 a kap. skollagen. Bestämmelserna omförskoleverksamhet och skolbarnsomsorg har förtsöver från socialtjänstlagen till skollagen medverkan (prop. 1997/98:6, bet.1997/98:UbU5, rskr. 1997/98:107, SFS 1997:1212).Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer får också enligt 15 kap. 5 § meddela vissaföreskrifter om mottagande av barn iförskoleverksamhet och skolbarnsomsorg (prop.2000/01:115, bet. 2001/02:UbU3, rskr. 2001/02:11,SFS 2001:799). Av bestämmelserna i skollagen är detenligt 1 kap. 1 § tredje stycket endast 2 a kap. och15 kap. 5 § som gäller för verksamheternaförskoleverksamhet och skolbarnsomsorg.Enligt 2 a kap. 1 § svarar varje kommun för attbarn som är bosatta i och som stadigvarandevistas i kommunen erbjuds förskoleverksamhet ochskolbarnsomsorg. Verksamheterna kan också anordnasav enskilda. Förskoleverksamheten avser barn sominte går i skolan. Skolbarnsomsorgen avser barn tilloch med ålder som går i skolan.Enligt 2 a kap. 7 § skall kommunen erbjuda platsutan oskäligt dröjsmål när vårdnadshavaren haranmält behov av plats inom förskoleverksamheteneller skolbarnsomsorgen.Enligt 15 kap. 15 §, vartill hänvisas i anmälan,får regeringen meddela de föreskrifter för kommuneneller på kommunens bekostnad vidta de åtgärder sombehövs för att avhjälpa bristen, om en kommun grovteller har åsidosatt sinaskyldigheter enligt skollagen eller enligtföreskrifter som har meddelats med stöd av lagen.Bestämmelsen infördes i skollagen efter förslag avregeringen i 1991/kompletteringsproposition(1991/92:150 bilaga II:5, bet. 1991/92:FiU29, rskr.1991/92:345).Förarbetsuttalanden till 2 a kap. 7 § skollagenI propositionen om utvidgad lagreglering påbarnomsorgsområdet (prop. 1993/94:11 s. 46) anförderegeringen i specialmotiveringen till den paragrafsom motsvarar nuvarande 2 a kap. 7 § skollagen[6]att en viss varseltid ibland måste accepteras fråndet att vårdnadshavaren har anmält behov av platstill det en plats kan ordnas. Hur som kanvara skälig kan variera från fall till fall beroendebl.a. på tillgång till platser och föräldrarnasönskemål om placering. I propositionen anfördes attmånga kommuner tillämpade en anmälningstid om tretill plats erhölls, vilketregeringen ansåg vara en skälig handläggningstid.Skolverkets tillsynSom tillsynsmyndighet för skolväsendet ochbarnomsorgen skall kontrollera atthuvudmännen följer de lagar och förordningar somgäller för skola och barnomsorg. kanbesluta om att inleda tillsyn om t.ex. en förälderuppger att det finns brister i skolan eller ibarnomsorgen. genomför äventillsynsutredningar på eget initiativ. Dessa kangälla såväl ett enskilt barns eller elevs rätt sommer omfattande frågor, t.ex. kommunernas styrningoch egenkontroll av sin verksamhet. Entillsynsutredning skall svara på frågan omhuvudmannen fullgjort sitt ansvar enligt de statligabestämmelserna eller inte. Om utredningen visar atthuvudmannen brustit i sitt ansvar riktar Skolverketkritik. beslut skall ses som envägledning i hur de gällande bestämmelserna skallförstås i en viss situation. I tillsynen begränsarsig således till att avgöra omförhållandena i det aktuella fallet varit förenligamed gällande bestämmelser eller inte. Någonvärdering därutöver görs inte i tillsynen. riktar kritik förutsätts att huvudmannenvidtar åtgärder så att de brister som kritiseratsrättas till. Om huvudmannen får kritik följerSkolverket upp beslutet efter cirka tre månader.Skolverket kontrollerar då att huvudmannen harvidtagit åtgärder för att rätta till de konstateradebristerna i verksamheten. har förnärvarande inga egentliga sanktionsmöjlighetergentemot de verksamheter som har offentlig huvudman.Sedan 1995 har handlagt fyra ärendensom rör plats inom barnomsorgen där ärhuvudman. (Tre av ärendena rör ochett rör kommun.) Samtliga ärenden anmäldesunder 2001 och grundar sig på anmälan tillSkolverket. I samtliga fall har uttalatkritik.I regleringsbrevet för 2002 harregeringen framhållit att ett av mål äratt öka tillsynen i absoluta tal i förhållande tillföregående år. Räknat skall densystematiska tillsynen omfatta minst ensjättedel av landets kommuner, så att alla kommunerblir föremål för tillsyn minst . Vadgäller återrapportering tillUtbildningsdepartementet anges bl.a. attomfattningen av fullständiga utredningarmed anledning av anmälningar och hur de anmälningarsom inte lett till fullständig utredning harhanterats skall återrapporteras. Vidare skallSkolverket återrapportera i vilken omfattning kritikhar riktats mot en huvudman och orsakerna till dennakritik. Verket skall särskilt rapporteraomfattningen och vilka åtgärder de olika huvudmännenvidtagit med anledning av kritiken.Skolverket har i en rapport (Platsutan oskäligt dröjsmål - Uppföljning avtillgängligheten till barnomsorg )redovisat tillgänglighet vad gäller plats inombarnomsorgen. I rapporten erinras om attbestämmelserna om förskoleverksamhet ochskolbarnsomsorg ingick i socialtjänstlagen t.o.m.utgången av och att intilldess gjorde uppföljningar av tillgängligheten tillplats inom barnomsorgen. har därefterföljt upp bestämmelsen om "utan oskäligt dröjsmål"och . Uppföljningarna har visatatt de flesta kommuner kan leva upp tillbestämmelsen. I rapporten anförs att Göteborgskommun hör till de 14 kommuner som vid den senasteundersökningen inte kunde tillhandahållabarnomsorgsplats till förskolebarn utan oskäligtdröjsmål. Enligt rapporten hade kommunsamma problem 1995, 1996, 1998 och 2001. Göteborghar inte heller kunnat tillhandahållabarnomsorgsplats till skolbarn utan oskäligtdröjsmål vid den senaste undersökningen. Kommunenhade samma problem 1995, 1996, 1998 och 2001.Uppgifter från har genom en skrivelse tillRegeringskansliet begärt svar på frågor dels omregeringen erhållit rapporter från Skolverketangående platsbristen inom barnomsorgen i Göteborgskommun och - om så varit fallet - en redogörelse förregeringens hantering av dessa, dels i vilkenutsträckning regeringen vidtar åtgärder med stöd av15 kap. 15 § skollagen. Utskottet har också begärtde kommentarer som granskningsanmälan i övrigt kanföranleda.Från har inkommit svar i form aven promemoria frånUtbildningsdepartementet, se bilaga A 2.5.2.Utbildningsdepartementet konstaterar i promemoriansammanfattningsvis att regeringen saknar möjlighetatt ingripa enligt 15 kap. 15 § skollagen vidbrister i fråga om förskoleverksamhet ochskolbarnsomsorg, eftersom bestämmelsen inte ärtillämplig i fråga om dessa verksamheter, och attbestämmelsen heller aldrig tillämpats i något annatsammanhang. Därutöver konstaterarUtbildningsdepartementet att frågan om statenssanktionsmöjligheter är under beredning inomdepartementet, att departementet erhållit trerapporter från , där bl.a. situationen iGöteborg beskrivs, och att enligtSkolverkets uppgifter kommer attleva upp till skollagens krav på att erbjuda platsutan oskäligt dröjsmål.I promemorian anges närmare att regeringen hargjort bedömningen att det bör prövas utökadesanktionsmöjligheter mot skolhuvudmän som intefullgör sitt ansvar och att därför 1999 årsskollagskommitté fått i uppdrag att utreda frågan omstatens sanktionsmöjligheter (dir. 1999:15).Kommittén överlämnade sitt betänkande Skollag förkvalitet och likvärdighet (SOU 2002:121) den 16december 2002. I betänkandet föreslås att statenssanktionsmöjligheter mot skolhuvudmän utökas genomatt ges rätt att vid vite föreläggahuvudman för verksamhet som står under verketstillsyn att fullgöra sina åligganden. Förslagetomfattar även förskoleverksamhet ochskolbarnsomsorg. Möjligheten för regeringen attmeddela föreskrifter för kommunen eller, påkommunens bekostnad, vidta de åtgärder som behövsför att avhjälpa brister, föreslås i betänkandetkunna tillämpas även inom förskoleverksamheten ochskolbarnsomsorgen. Avsikten var vid promemoriansavfattande att sända ut kommitténsbetänkande på remiss.Utskottets ställningstagandeGranskningen föranleder inte något uttalande. **FOOTNOTES**[6]: 14 b § socialtjänstlagen (1980:620)2.6 Miljöminister i fråga om agerandevid möteÄrendetI en granskningsanmälan, bilaga A2.6.1, har begärtsatt granskar vad somförevarit vid Internationella valfångstkommissionensomröstning de 14 oktober 2002.Anmälaren framhåller att de senaste årenhar motsatt sig att skall bli medlem iInternationella valfångstkommissionen på grund avatt vill återuppta den kommersiellavalfångsten. Vid kommissionens sammanträde den 14oktober 2002 röstade enligt anmälaren föratt skall erhålla fullvärdigt medlemskap ikommissionen. Anmälaren anför att röst varutslagsgivande. Vidare hänvisar anmälaren till attstatssekreteraren i anfört attSverige inte ändrat inställning till kommersiellvalfångst och att omröstningsresultatet intemotsvarar regeringens politiska vilja. harenligt anmälaren rättschefen i Utrikesdepartementetuppgivit att den svenska delegationen röstat ienlighet med de instruktioner man givits. Anmälarenanför att rättschefen vidare uppgett att det varbråttom mellan omröstningarna och att det blev felnär tjänstemännen skulle kontrollera medRegeringskansliet.Enligt anmälaren visar det som förevarit påbrister i , mer specifiktMiljödepartementet. Anmälaren anser att bristernakan hänföras till på förhand givna instruktioner ochkommunikationen mellan berörda undervalfångstkommissionens pågående möte samt ger entydlig indikation om bristande kunskap omkommissionens omröstningsprocedurer.Till grund för granskningen har bl.a. legatpromemorior upprättade inom ,bilagorna A2.6.2-4, samt två utfrågningar, bilagornaB3 och B4.Behandling i av frågor om valfångstm.m.Behandling av motionsyrkanden /02Under /02 behandlade enmotion från allmänna motionstiden som rördevalfångstfrågor. Enligt motionen borde geregeringen till känna vad i motionen anfördes omvaljakt och svensk valpolitik samt om att regeringenborde lägga fram en svensk tydlig politik motvalfångst. Miljö- och jordbruksutskottetkonstaterade att det vid tidigare tillfällenbehandlat frågor om valjakt och svensk valpolitik,bl.a. i betänkandet 2000/01:MJU3 (bet.2001/02:MjU24). Med anledning av nu aktuellamotionsyrkanden hade utskottet inhämtat följandefrån . hade under detsenaste decenniet spelat en mycket aktiv roll inomIWC (International Whaling Commission) för att skapaett fungerande system som kan garantera allavalbestånds långsiktiga fortlevnad. Detta arbetehade förstärkts sedan blevordförande för . Sedan den kommersiellavalfångsten stoppades förekom enbartvalfångst av ursprungsbefolkningar, förvetenskapliga ändamål () och med stöd av legalaundantag (). Fångsten utgjorde ca 3 000individer eller av totalpopulationen. Islandhade begärt att få återinträda i IWC, medförbehåll att erhålla undantag mot gällandevalfångstförbud. hade som enda nordiskt landmotsatt sig detta. Skyddsområden hade skapats iAntarktis, och förslag om ytterligare områden iSydatlanten och i stöddes av Sverige.Under år 2002 deltog inte bara i IWC:sårsmöte i utan också i andra förberedandemöten i , och för attskapa förutsättningar för ett bra resultat vid åretsförhandlingar. Inom IWC var motsättningarna storavad gäller valfångstens villkor, och organisationenvar uppdelad i två likstora grupper. För att IWCskulle kunna fortsätta att spela en reellbevaranderoll i arbetet med världens valar måstemotsättningarna lösas. I annat fall kunde ettavtalslöst tillstånd uppstå. stöddemajoritetslinjen inom bevarandesidan som innebär atten framtida, utökad valfångst endast får ske pånationellt vatten och förutsatt att export avvalprodukter är förbjuden, att skyddsområden skapasi alla oceaner och att ett objektivt ochvetenskapligt grundat regelverk förbeståndsuppskattningar och jaktmetoder upprättas.Den totala fångsten inklusive all annan antropogentbetingad dödlighet skall då regleras på sådant sättatt alla valbestånd blir långsiktigt säkrade. Enviss valfångst kommer med tiden att bli nödvändigeftersom en avvägning måste ske gentemot bl.a.möjligheten att utnyttja fisk som föda för enväxande världsbefolkning. Enligt den myckethögkvalitativa forskningsorganisation som IWCbesitter, och där flera svenska forskare ingår, hadehoten mot världens valar minskat, även om det fannsnågra bestånd av storvalar som fortfarande var akuthotade. Enligt regeringen måste självklart såvälförsiktighetsprincipen som ekosystemansatsentillämpas vid förvaltningen. Sammanfattningsvis varden svenska positionen i valfrågan mycket klar ochentydig. arbetade aktivt för att allavärldens valar, också de mindre som tumlaren iÖstersjön och i , skall kunna fortleva itillräckligt stora bestånd. Detta framgick också avde miljökvalitetsmål som ochNaturvårdsverket ansvarar för och arbetar med.Sverige intar en ledande roll inom IWC, och dettaarbete sker i nära kontakt med alla de ideellaorganisationer som på ett aktivt sätt bidrar tillvalarnas fortbestånd.Med hänvisning till det anförda avstyrkte ettenigt utskott den aktuella motionen.Interpellationsdebatt den 15 november 2002Miljöminister svarade den 15 november2002 på en interpellation i rörande hurSverige kunde rösta för att skulle få blimedlem i , ,med förbehåll att få återuppta kommersiell valfångstoch om hur hon skulle kunna få till stånd en ändringav beslutet (prot. 2002/03:18 s. 1 f.).Interpellationen gällde också om hon var beredd attlåta bli delaktig i beslut om Sverigesinställning till frågor som rör kommersiell jakt påval och om hon var beredd att se överrepresentationen vid IWC-mötena. Frågan gälldedärutöver om hon var beredd att verka för att inrättas.Miljöministern anförde inledningsvis att Sverigeunder varit mycket aktivt för att stärkabevarandet av världens valpopulationer. Sverigespolitiska uppfattning i valfångstsfrågan låg enligthenne fast - nämligen att ingen stat skall tillåtasatt ensidigt återuppta valfångst och att kommersiellvalfångst inte skall få bedrivas av något land sålänge det finns en internationell överenskommelse omatt detta inte får ske.Som svar på de ställda frågorna anförde hon attSverige vid mötet i bl.a. hade att taställning till en ny ansökan från om att fåansluta sig till den internationellavalfångstkonventionen och bli medlem i IWC.