bet · GQ01KUU3 · 2003-05-22 00:00:00 — Situationen blirmed andra ord likartad den som gäller inomförsta pelaren.Samtidigt skall framhållas att besluten, liksom , skall föregås av sedvanligt informations- ochsamrådsförfarande gentemot i enlighet med10. kap 6 § regeringsformen och 10 kap. 5 §riksdagsordningen.I sammanhanget bör nämnas att vissa åtgärder föratt på unionsnivå genomföra beslut och konventionersom rör det straffrättsliga samarbetet i dagbeslutas med kvalificerad majoritet i rådet utanhörande av (artikel 34.2 c och d iFEU). Vidare bör påpekas att det i det nuvarandefördraget finns en möjlighet att genom enhälligtbeslut i rådet, efter att ha hört ,besluta att frågor som rör det straffrättsligasamarbetet skall omfattas av det beslutsförfarandesom konventspresidiet nu föreslår (artikel 42 iFEU). Av artikeln framgår också att rådet skallrekommendera medlemsstaterna att anta ett sådantbeslut i enlighet med deras konstitutionellabestämmelser. Slutligen bör nämnas attregeringsformen efter den senaste ändringen tillåteröverförande av kompetens till EU på dettaområderiksdagen att inom ramen för samarbete iEuropeiska unionen överlåta beslutanderätt som interör principerna för statsskicket (se RF 10 kap. 5 §,prop. 2001/02:124, bet. 2001/02:KU18, bet.2002/03:KU6, SFS 2002:903).InitiativrättenKommissionen och enskilda medlemsstater har i daginitiativrätt rörande det straffrättsligasamarbetet. För svenskt vidkommande är detregeringen, inte , som har dennainitiativrätt. Om vill att regeringenskall utnyttja sin initiativrätt kan detta uppnåsgenom ett tillkännagivande från sida.Konventspresidiets utkast till förslag innebäringen förändring för kommissionen i denna del. Vadgäller medlemsstaternas initiativrätt inskränks dengenom att ett initiativ måste ha stöd av minst enfjärdedel av medlemsstaterna för att bli behandlat.Justitieutskottets yttrandeBeträffande beslutsformer m.m. anförJustitieutskottet i sitt yttrande(2002/03:JuU2y) att frågan om de framtidabeslutsformerna för det straffrättsliga samarbetetinnehåller en rad komplicerade problemställningar.Den av konventspresidiet föreslagna beslutsordningen- kvalificerad majoritet i rådet och medmedbeslutande av - skall tillämpaspå majoriteten av de EU-frågor utskottet i daghandlägger. Man kan förvänta sig att besluten enligtden föreslagna nyordningen som regel får formen avramlagar.En grundläggande princip för det rättsligasamarbetet inom unionen är den om ömsesidigterkännande av domar och beslut. Oavsett hur deframtida beslutsformerna kommer att se ut är detdärför viktigt att insatser görs för att ökaförtroendet mellan medlemsstaternas myndigheter förvarandras rättssystem.Framtidens EU kommer att bestå av 25 eller flermedlemsstater. Reformeras inte beslutsformerna finnsdet en uppenbar risk för att samarbetet på viktigaområden, t.ex. vad gäller operativt samarbete,allvarligt försvåras.Den allvarliga gränsöverskridande brottslighetenutgör ett hot mot både enskilda individer och, iförlängningen, hela samhället. För att effektivtbekämpa gränsöverskridande brottslighet krävsgränsöverskridande operativa insatser.Brottslighetens internationalisering talar alltsåför att det på unionsnivå måste finnas effektivaverktyg för att bekämpa denna typ av brottslighet.Vad som anförts kan anföras som argument förett visst inslag av överstatlighet när det gällerdet straffrättsliga samarbetet. Majoritetsbeslut irådet tillämpas i frågor som gällert.ex. den inre marknaden. Det har kunnat genomförasutan allvarliga nackdelar för . Det nuvarandeenhällighetskravet kan å ena sidan vara ett sätt attskydda legitima nationella särdrag. Å andra sidankan vetorätten, av nationella skäl, användas för attblockera nödvändiga reformer.Ett argument mot att överföra delar av detstraffrättsliga samarbetet till att omfattas avunionskompetensen är att inflytandeminskar i de delarna. Vidare innebär utkastet tillförslag avseende omröstningsreglerna i rådet attinflytandet ökar för befolkningsrika medlemsstaterpå bekostnad av medlemsstater med liten befolkning.Justitieutskottet ställer sig tveksamt tillkonventspresidiets utkast till förslag om vad somskall avses med begreppet kvalificerad majoritet.Den frågan bör bli föremål för ytterligareöverväganden.En viktig utgångspunkt är att det, oavsett vilkenframtida beslutsform som kommer att väljas, interåder några oklarheter om huruvida det ärmedlemsstaterna eller unionen som har kompetens attvidta åtgärder i en viss fråga. Det är viktigt attde nationella parlamenten vet i vilken utsträckningoch rörande vilka specifika frågor som kompetensöverförts till EU med det nya fördraget. I dennafråga återstår mycket arbete med artiklarna ikonventspresidiets utkast till förslag.Frågor om hur vi i organiserar vårträttsväsende bör vara en angelägenhet för riksdagenoch inte överlåtas till EU. Sådana frågor bör alltsåinte omfattas av unionens kompetens.Beträffande initiativrätten anför justitieutskottetatt förslag i rådet, enligt utskottets mening, iförsta hand bör läggas fram av kommissionen.Medlemsstaternas initiativrätt bör ses som ettkomplement.Vad gäller initiativrätten kan konstateras attframför allt vissa ordförandeskap använt den för attdriva nationella frågor på EU-nivå. Detta har iblandblockerat arbetet med frågor av större relevans förunionen som helhet. När ordförandeskapet sedanövertas av en annan medlemsstat, med andraprioriteringar, riskerar frågan att tappa styrfartutan att för den skull bli helt avskriven frånunionens dagordning. I praktiken innebär utkastettill förslag att förankringsprocessen måste börjainnan förslaget läggs fram. I etteffektivitetsperspektiv finns det å ena sidan skälsom talar för en inskränkning av medlemsstaternasinitiativrätt. En bibehållen initiativrätt kan åandra sidan vara ett medel för medlemsstaterna att iså stor utsträckning som möjligt kunna behållakontrollen över utvecklingen av sitt egeträttsväsende.Utskottet känner sig inte helt övertygat om attjust en fjärdedel av medlemsstaterna skall stå bakomett förslag, vilket i praktiken innebär 7 länder av25 medlemsstater. Man kan tänka sig situationen attregeringarna i , och villlägga fram ett nordiskt förslag. Det är inte möjligtenligt konventspresidiets utkast till förslag.Utskottets ställningstagandeKUU kan ta upp:Principer för användning av omröstning med kvalificeradmajoritet samt medbeslutande("lagstiftningsförfarande"). Fokus på principersnarare än på enskilda fördragsartiklar.Utskottetinstämmer i justitieutskottets yttrande i denna del.Rättssäkerhet och demokratiskkontrollInledningFrågor om rättssäkerhet och demokratisk kontroll ärav stor vikt i diskussionen kring rättsligtsamarbete. I konventets arbetsgrupp om ett områdemed frihet, säkerhet och rättvisa framhölls attförändringarna inom området kommer att leda till ettökat ansvar för , men de nationellaparlamenten bör ha fortsatt stor betydelse.I presidiets förslag till artiklar på områdetnämns redan i den föreslagna första delen avfördraget de nationella parlamentens roll. Denationella parlamenten skall kunna delta i ettutvärderingssystem rörande genomförandet av unionenspolitik och vara knutna till den politiskakontrollen av Europols verksamhet. Parlamenten skallockså kunna delta i utvärderingen av Eurojustsverksamhet.Konventspresidiet föreslår att det skall införasen fördragsreglerad möjlighet för de nationellaparlamenten att granska kommissionens förslag medbeaktande av subsidiaritets- ochproportionalitetsprincipen. Syftet är att undvikaatt på unionsnivå reglera förhållanden som bättreregleras på nationell nivå. De nationellaparlamenten skulle alltså enligt utkastet tillförslag få granska kommissionens förslag för attinom meddela kommissionen skriftligt omden anser att förslaget kränkersubsidiaritetsprincipen. får ingaåtgärder vidtas med förslagetrådet inte avgöraärendet. Om minst en fjärdedel av de nationellaparlamenten anser att förslaget kränkersubsidiaritetsprincipen skall kommissionen omprövasitt förslag. Efter omprövningen kan kommissionenbesluta att antingen stå fast vid sitt förslag,ändra det eller dra tillbaka det. Kommissionen skallmotivera sitt beslut. Den föreslagnasubsidiaritetskontrollen skall även omfattainitiativ på detta område från en grupp avmedlemsstater.Den föreslagna ordningen innebär inte medautomatik att kommissionens förslag har fallit ävenom ett tillräckligt stort antal medlemsstaternationella parlament anser attsubsidiaritetsprincipen kränks. Om kommissionenväljer att lägga fram sitt förslag efteromprövningen medför omröstningsreglerna attförslaget ändå kan komma att röstas igenom i rådet.Förslaget antas om det stöds av en majoritet avmedlemsstaterna som företräder tre femtedelar avunionens befolkning. De stater som anser attförslaget kränker subsidiaritetsprincipen blir dåöverröstade. För att förslaget skall genomföraskrävs dock att godkänner detta.Konventspresidiets utkast till förslag i dennadel innebär således att de nationellaparlamenten får en fördragsreglerad rätt attkontrollera kommissionens förslag i vissahänseenden. Omröstningsreglerna i rådet enligtkonventspresidiets utkast till förslag innebäremellertid att kommissionens förslag kan kommaatt genomföras även om en stor gruppmedlemsstater tar avstånd ifrån förslaget.Justitieutskottets yttrandeI sitt yttrande anför justitieutskottet beträffandede nationella parlamentens roll att det är i princippositivt att de nationella parlamenten ges enfördragsreglerad rätt att göra ensubsidiaritetskontroll av kommissionens förslag. Somredovisats ovan innebär konventspresidiets utkasttill förslag inte att ett kommissionsförslag mednågon automatik stoppas om tillräckligt månganationella parlament anser att förslaget kränkersubsidiaritetsprincipen. Om kommissionen ändå väljeratt lägga fram sitt förslag efter omprövningeninnebär omröstningsreglerna i rådet attbefolkningsrika medlemsstater har större möjlighetän medlemsstater med liten befolkning att få gehörför invändningar om att förslaget strider motsubsidiaritetsprincipen. Enligt utskottet finns detskäl att ytterligare överväga hur kontrollen av attsubsidiaritetsprincipen inte kränks skall utformas.Vidare kan övervägas vilken effekt ett konstaterandeav att subsidiaritetsprincipen kränks skall ha påkommissionens förslag. Det bör också ifrågasättas omdet ankommer på unionen att besluta vilket svensktorgan som skall svara för kontrollen.Om konventspresidiets utkast till förslaggenomförs i denna del kommer det att ställa andrakrav på hur skall arbeta med EU-frågor.Detta är en fråga som kräver omfattandeöverväganden. En av flera tänkbara förändringar äratt fackutskotten övertar uppgifteravseende frågorna inom respektive beredningsområde.Utskottets ställningstagandeNär det gäller de nationella parlamentens roll föratt kontrollera subsidiaritetsprincipen harutskottet redan behandlat frågan i betänkande2002/03:KUU1. Utskottet välkomnade där en tydligare roll förde nationella parlamenten i granskningen avsubsidiariteten och anförde att en ordning medyttranden direkt från de nationella parlamenten kanvara ett sådant inslag. Utskottet vidhåller dennauppfattning och har inga invändningar mot de förslagi denna riktning som diskuteras i konventet.Utskottet vill vidare, när det gäller EU-nämndensuppgifter, erinra om att på förslag frånRiksdagskommittén (förs. 2000/01:RS1, bet.2000/01:KU23) har beslutat om riktlinjer förriksdagens arbete med EU-frågor. Riktlinjerna bildartillsammans med regeringsformens ochriksdagsordningens bestämmelser grunden för arbetetoch innebär att det är uppgift attsamråda med regeringen inför ministerrådsmötena. ser det är frågan om vilka konsekvensersom införandet av subsidiaritetskontrollen i EU kantänkas komma att få för arbete med EU-frågor för tidigt väckt.Straffrättsligt samarbeteInledningSamarbetet inom det straffprocessrättsliga områdetbygger bl.a. på principen om ömsesidigt erkännandeav medlemsstaternas domar och beslut. Inom denmateriella straffrätten arbetar man medtillnärmning, t.ex. i form av "minsta gemensammamaximistraff", men även med gemensammabrottsbeskrivningar. Beslut fattas i form avrambeslut och kräver alltså enhällighet.Konventspresidiet föreslår att samarbetet också ifortsättningen skall bygga på den grundläggandeprincipen om ömsesidigt erkännande i fråga omstraffprocessrätten. I utkastet till förslag angesockså att behörighetskonflikter mellanmedlemsstaterna skall förebyggas och lösas, attutbildning av domare och domarpersonal skall främjasoch att samarbetet mellan myndigheterna imedlemsstaterna skall främjas inom ramen förlagföring och verkställighet av beslut. Ramlagarskall enligt utkastet till förslag beslutas av rådetmed kvalificerad majoritet och med medbeslutande avEuropaparlamentet.Vidare föreslås att rådet i syfte att stärkaförtroendet mellan medlemsstaternas myndigheter påangivet sätt skall få fatta beslut om ramlagar medminimiregler bl.a. om tillåtlighet av bevis ochfastställande av personers rättigheter vid detstraffrättsliga förfarandet med iakttagande av degrundläggande rättigheterna. Det skall också varamöjligt att i samma syfte anta minimiregler på andraområden av det straffprocessuella förfarandet. Dettakräver i sådana fall enhällighet och samtycke avEuropaparlamentet.När det gäller den materiella straffrättenföreslår konventspresidiet en ordning med ramlagarmed minimiregler om fastställande av straffbarhetoch påföljder inom områden av särskilt allvarligbrottslighet med gränsöverskridande inslag. Dettagäller en rad i utkastet till förslag uppräknadebrott, nämligen terrorism, människohandel, sexuelltutnyttjande av kvinnor och barn, olaglignarkotikahandel, olaglig vapenhandel, penningtvätt,korruption, förfalskning av betalningsmedel, IT-brottslighet och organiserad brottslighet, den s.k.listan. Rådet ges också en möjlighet att ienhällighet och med samtyckeytterligare utvidga listan med andra brott somuppfyller de inledningsvis angivna kraven.Till sist föreslås också att ramlagar skall fåbeslutas inom områden av brottslighet som skadar ettgemensamt intresse som omfattas av unionens politikom straffrättsliga påföljder visar sig nödvändigaför att politiken skall genomföras effektivt.Det nu sagda innebär att ramlagar enligt utkastettill förslag kan beslutas dels beträffande brott somfinns på listan, dels beträffande ännu inte närmareangivna brott som skadar unionens gemensammaintressen. Ramlagar beslutas med majoritetsbeslut.För att utvidga listan (brott som i första handriktar sig mot tredje man) krävs enhällighet.Justitieutskottets yttrandeGenom en fortsatt tillnärmning av medlemsstaternasstraff- och straffprocessrätt minskar möjligheternaatt använda sig av den fria rörligheten för att begåbrott, det blir svårare för gärningsmännen att hittasafe havens. För att effektivt kunna bekämpa denallvarliga gränsöverskridande brottsligheten kan detdärför, anför justitieutskottet i sitt yttrande, åena sidan, finnas skäl för en viss harmonisering avdelar av straffrätten. Å andra sidan kanmöjligheterna för medlemsstaterna att vidmakthållasina unika rättstraditioner minska vid en övergångtill överstatlighet.Det fortsatta samarbetet på det straffrättsligaområdet bygger, i likhet med vad som gäller ,på principen om ömsesidigt erkännande. Ikonventspresidiets utkast till förslag ingårkomponenter som möjliggör tillnärmning av vissastraff- och straffprocessrättsliga frågor, vilketkan öka förtroendet för andra medlemsstatersrättsordningar och därigenom få till stånd en utökadtillämpning av principen om ömsesidigt erkännande.Konventspresidiets utkast till förslag innebär bl.a.å ena sidan att det blir möjligt att införa vissaminimiregler till skydd för den enskilde genombeslutsfattande med kvalificerad majoritet. Å andrasidan kan utkastet till förslag medföraförhållandevis stora förändringar för den svenskastraffprocessrätten. Detta får ses som en konsekvensav behovet av att stärka samarbetet mot vissabrottstyper inom unionen.Påföljderna för vissa brott är mer ingripande iett antal av unionens medlemsstater än de påföljdersom följer av den svenska straffrätten. Ökadtillnärmning på detta område kan också minskaSveriges möjligheter att behålla egna regler rörandet.ex. verkställighet av fängelsestraff ochvillkorlig frigivning samt straffbarhetsålder.Rörande lagstiftning i allmänhet och i synnerhetsådan som innefattar ingripanden mot enskilda frånsamhällets sida är det viktigt att lagstiftningen ärklar och tydlig för att i största möjligautsträckning undvika tolknings- ochgränsdragningsproblem. Vid en eventuell övergångfrån mellanstatligt samarbete till överstatligtsådant på det straffrättsliga området är det, somanförts ovan, viktigt att det klart framgår vilkenkompetens som tillfaller EU respektive de enskildamedlemsstaterna. Skrivningar av typen "underlättavarje annat samarbete", "andra specifika delar" och"alla andra i följande punkt ej angivna åtgärder"bör därför så långt som möjligt undvikas. Artiklarmed sådana skrivningar behöver omarbetas.Utskottets ställningstagandeUtskottet, som instämmer i justitieutskottetsyttrande i denna del, vill också erinra om vadutskottet anfört under , säkerhet och rättvisa vad gällerkompetenskompetens. Vad utskottet där anförde harsärskild betydelse för förslaget om den s.k. listan.Det är enligt utskottets mening viktigt att enutvidgning av listan förutsätter nationellratificering innan den kan träda i kraft.Polis- och åklagarsamarbeteInledningEnligt FEU skall polis- och åklagarsamarbetet inomunionen syfta till att förebygga och bekämpabrottslighet vare sig denna är organiserad eller ej.Vissa brott, t.ex. olaglig narkotikahandel,människohandel, korruption och bedrägeri, ansessärskilt angelägna att bekämpa. Samarbetet skall skedels genom direkt samarbete mellan de nationellapolis- och åklagarmyndigheterna, dels genom Europoloch Eurojust.Ramarna för Europols och Eurojusts verksamhet slåsfast i FEU (art. 30 och 31). I övrigt regleras, somframgått tidigare, Europols verksamhet iEuropolkonventionen medan Eurojusts verksamhetregleras i ett rådsbeslut.Europols huvuduppgift är att svara för enomfattande kriminalunderrättelseverksamhet och attpå olika sätt främja samarbete mellan de nationellapolismyndigheterna för att förebygga, upptäcka ochutreda brott. Det finns också utrymme för visstoperativt samarbete. Detta utförs i sådana fall avden aktuella medlemsstatens polis, menEuropolpersonal kan delta.Eurojusts huvuduppgift är att stödja utredningarsom gäller grov gränsöverskridande brottslighet ochatt främja samarbetet mellan de nationellaåklagarmyndigheterna. Verksamheten har ingaoperativa inslag.Det finns ingen fördragsreglerad rätt för denationella parlamenten att granska Europol ochEurojust. Däremot skall varje årfå en rapport om deras respektive verksamhet.Rapporterna avfattas av rådet.Konventspresidiet föreslår att polissamarbetet istort skall ha samma utformning som för närvarande.Däremot öppnar man för att rådet, efter hörande avEuropaparlamentet, enhälligt skall kunna anta lagaroch ramlagar för att fastställa villkoren för ochgränserna inom vilka de behöriga myndigheterna kaningripa på en annan medlemsstats territorium iförbindelse och i samförstånd med myndigheterna iden staten i vilken ingripandet sker.I fråga om Europol föreslås ett nyttbeslutsförfarande. Europols verksamhet skall sålundaenligt utkastet till förslag inte längre regleras aven konvention utan av en unionslag som beslutas medkvalificerad majoritet i rådet och med medbeslutandeav i enlighet med vad som framgåtti det föregående. Det slås redan i fördraget fastatt alla Europols operativa insatser skallgenomföras i samverkan och samförstånd med organen iden eller de medlemsstater som berörs.Tvångsåtgärder skall endast få genomföras av berördanationella myndigheter.Enligt utkastet till förslag skall alltså enunionslag antas som skall innehålla närmarebestämmelser om Europols uppgifter och struktur m.m.I unionslagen skall vidare den granskning reglerassom redan med gällande reglerskall utföra av Europols verksamhet. De nationellaparlamenten skall knytas till den granskningen. Ikonventspresidiets utkast till förslag finns ingenbeskrivning av hur och på vilket sättEuropaparlamentet skall granska Europol eller vilkenroll de nationella parlamenten skall ha igranskningen.I fråga om regleringen av Eurojusts verksamhetföreslås en motsvarande ordning med en grundläggandereglering i fördraget och en unionslag. Enligtutkastet till förslag skall Eurojust vid sidan avatt främja samarbetet mellan de nationellaåklagarmyndigheterna kunna inleda och samordnastraffrättsliga förfaranden som genomförs avnationella myndigheter. Formella processrättsligaåtgärder skall vidtas av behörig nationell personal.Eurojusts uppgifter skall också omfatta lämpligövervakning av Europols verksamhet. I unionslagenskall regler tas in om villkoren förEuropaparlamentets och de nationella parlamentensdeltagande i utvärderingen av Eurojusts verksamhet.I konventspresidiets utkast till förslag saknasockså här beskrivningar av hur den parlamentariskatillsynen skall gå till.Vidare föreslår konventspresidiet, vilket är ennyhet jämfört med dagens regler, att det fårinrättas en kommitté med uppgift att på ettövergripande plan säkerställa samordningen avåtgärder som vidtas av medlemsstaternas myndigheterför att främja och stärka det operativa samarbetetinom EU vad gäller den inre säkerheten.Slutligen föreslår konventspresidiet, vilket ocksåär en nyhet jämfört med dagens fördrag, att detskall införas en rättslig grund för att genomenhälligt beslut i rådet och med Europaparlamentetssamtycke inrätta en europeisk åklagarmyndighet inomEurojust. Den europeiska åklagarmyndigheten skallvara behörig att utreda, lagföra och väcka åtalavseende grova brott som påverkar fleramedlemsstater och rörande brott mot unionensfinansiella intressen. Åtal skall väckas och drivasav den europeiska åklagarmyndigheten vid behöriganationella domstolar i medlemsstaterna. I enunionslag skall bl.a. de processrättsliga reglernaför den europeiska åklagarmyndigheten regleras,inklusive bestämmelser om tillåtande av bevisning,och regler för domstolskontroll av den europeiskaåklagarmyndigheten.Justitieutskottets yttrandeEtt utökat samarbete avseende operativt polisarbetemot gränsöverskridande brottslighet är, enligtjustitieutskottet (yttr. 2003/03:JuU2y) positivt.Ett effektivt bekämpande av gränsöverskridandebrottslighet förutsätter att det finns ettfungerande samarbete mellan medlemsstaternasåklagar- och polisorganisationer. Det kan därförfinnas skäl för viss överstatlighet även på dettaområde. Tvångsåtgärder mot enskilda i börutföras av företrädare för svenska myndigheter.Detta är även innebörden av konventspresidietsutkast till förslag rörande operativa insatser därEuropol och Eurojust är involverade. Det är positivtatt det införs en fördragsreglerad parlamentariskgransknings- respektive utvärderingsfunktion avEuropols och Eurojusts verksamhet. De närmarereglerna för denna parlamentariskagranskningsfunktion skall regleras i en unionslag.Det kan övervägas om det redan i fördraget närmareborde anges vilken uppgift de nationella parlamentenrespektive Europarlamentet skall ha i granskningenrespektive utvärderingen och vad syftet skall vara.Också här aktualiseras frågan om arbetsfördelningenmellan och regeringen och om det börankomma på unionen att besluta härom.Konventspresidiets utkast till förslag rörande eneuropeisk åklagarmyndighet kräver omfattandeytterligare överväganden.Utskottets ställningstagandeUtskottet instämmer i justitieutskottets yttrande idenna del.Behörigheten för Europeiskagemenskapernas domstolInledningDomstolens behörighet enligt gemenskapsrättenomfattar bl.a. frågor om huruvida en medlemsstatunderlåtit att uppfylla en skyldighet enligtfördraget (fördragsbrottstalan), lagenligheten avrättsakter (ogiltighetstalan) och omEuropaparlamentet, rådet eller kommissionenunderlåtit att vidta åtgärder enligt fördraget(passivitetstalan). Domstolen får vidare på begäranav en nationell domstol meddela förhandsavgörandenom gemenskapsrättens tolkning och i vissa fall dessgiltighet.