bet · GQ01KU30 · 2003-05-22 00:00:00 — Statsministernförfogar över för representativa och andraändamål.Representation i hemmet bör inte betalas avdepartementet annat än när det finns särskilda skälför det och då efter särskilt beslut. Representationfår inte utövas med syfte att helt eller delvistäcka kostnader för sällskapsliv av privat natur.Enligt 2 § föreskrifter (RFK2000:10) om ekonomiadministrativa rutiner skall iarbetsordningen eller i något annatregeringskanslibeslut för varje departement angesbl.a. vem om har rätt att attestera. En attestinnebär enligt 5 § ett intyg om att underlaget förbetalning är riktigt. Enligt 6 § ansvarar den somattesterar en räkning för att tjänsten eller varanhar beställts och tagits emot, att beloppet är detsom har avtalats eller som leverantören annars harrätt att ta emot, att utgiften ligger inom ändamåletför det anslag som den betalats från, att medel frånanslaget finns tillgängliga, att utgiften ärbehövlig, att den hänför sig till den angivnaprestationen och att den i övrigt är rimlig. Den somattesterar en räkning som avser representationsvarar enligt 7 § dessutom för att det finnsuppgifter om vilka som deltagit i representationenoch om syftet med denna.Enligt 13 § får den som skall ta emot betalningenligt en räkning inte attestera räkningen. Detsammagäller den som står i ett sådant förhållande tillbetalningsmottagaren att förtroendet föropartiskheten kan rubbas. Enligt allmänna råd till13 § skall attest i sådana fall tecknas av närmasthögre chef eller, vad gäller statsråd ochchefstjänstemän, annan attestberättigad person.Enligt 63 § UD:s arbetsordning harchefstjänstemän, enhetschefer, sektions- ochkanslichefer med verksamhets- och budgetansvar samtpersonalkonsulenterna attesträtt var och en inomsitt områdeSkattskyldighet vid representationEnligt information kanrepresentation rikta sig antingen utåt motarbetsgivarens affärsförbindelser (externrepresentation) eller inåt mot företagets personal(intern representation). Förmån av fri kost vidrepresentation är normalt inte skattepliktig, menvid intern representation gäller detta bara undervissa förutsättningar.Med intern representation anses härpersonalfester, informationsmöten med personalen,interna kurser och planeringskonferenser. En måltidär skattefri om följande villkor är uppfyllda. Förmånen ges vid ett internt möte inom företageteller koncernen etc. Sammankomsten pågår under högst Sammankomsterna hålls inte regelbundet med kortamellanrum (varje eller )· Det är gemensamma måltider.·Promemoria från UtrikesdepartementetSom svar på frågor från utskottet har inomUtrikesdepartementet utarbetatsen promemoria, bilaga A6.5. Av promemorian framgåratt statsrådet vid sitt tillträde påstatsrådsposten fick allmän information om reglernaför representationsersättning, motsvarandeinnehållet i den utgivna skriftenInformation för politiker i Regeringskansliet.I promemorian nämns att uppmärksamheten kringrepresentationsfrågor har föranlett en översyn iRegeringskansliet av gällande regler om bl.a.representation och resor, syftande till attklarlägga om regelverket är tillfredsställande tillinnehåll och utformning. Denpreliminära slutsatsen av den inledandekartläggningen är att reglerna i allt väsentligt ärtillfredsställande till sitt innehåll men attutformningen kan förbättras när det gällertillgänglighet - reglerna är spridda på alltförmånga dokument.I promemorian framhålls att statsrådet beslut att återbetala ersättningenfattades under trycket av en pågående presskampanjoch uttalanden från flera personer som var med vidarbetsmiddagen. Beslutet är uttryck för en mänskligreaktion på detta tryck. I sakfrågan har aldrig haft någon annan uppfattning än densom har bekräftats av åklagare - at det var en heltlegitim ersättning för en arbetsmiddag. I skriftenInformation för politiker i sägsvisserligen under rubriken ramar ochrekommendationer att representation i hemmet intebör betalas av departementet annat än efter särskiltbeslut, men det är att märka att statsråd ochstatssekreterare enligt 4 § första stycket iRegeringskansliets föreskrifter om representationsjälva beslutar om sin representation.När det gäller ersättningen från Revisionsrättenanförs i promemorian att förpliktelser i form av entystnadsplikt av detta slag aktualiseras försvenskar i förhållande till EU-organ och är enkonsekvens av EU-medlemskap. ärförhållandet helt jämförbart med vad som gällerenligt interna svenska regler i motsvarandesituationer. En förpliktelse som naturligt anslutertill tystnadsplikten är ett förbud mot att antavissa anställningar eller uppdrag. Det finns blanddessa förpliktelser gentemot revisionsrätten intenågot som skulle kunna innebära någonlojalitetskonflikt i förhållande till uppdraget somstatsråd.Utfrågning med statsminister har under en utfrågningden , bilaga B9, framhållit att man iRevisionsrätten har den ordningen att man inte fårgå över i verksamhet som kommer i konflikt med detuppdrag som man har haft. Han har svårt att se attdet finns några sådana konfliktytor mellan ettregeringsuppdrag och Revisionsrätten. Däremot är detlätt att tänka sig att en revisor som har granskatexempelvis EU:s gigantiska bistånd och relationentill privata företag och går över till den privataföretagsvärlden, mycket väl kan föra med sig sådankunskap som kan medföra att det kan uppstå konfliktmed Revisionsrätten. För att undvika detta förbinderman sig i Revisionsrätten, och det gäller även förkommissionärer, att efter sin avgång inte försättasig i sådana lägen. För att detta också ska täckasupp ekonomiskt har man en efterlön som man inte fåravsäga sig.När statsministern närmade sig föratt be honom gå in i regeringen hade hanuppfattningen att formellt mycketväl skulle kunna uppbära både sin lön som statsrådoch sin efterlön från Revisionsrätten. Han har intenågon gång begärt att skulle avståsin efterlön, och det var heller inte formelltmöjligt. Det var därför han kom attavstå statsrådslönen i stället, men det var ingetkrav från statsministerns sida. Statsministern troratt kommande regeringsbildare av och till kommer attmötas av denna situation då man vill rekrytera en60- eller 65-åring till regeringen. Många av demkommer att komma från en framgångsrik verksamhet iden privata eller den offentliga sektorn. I denåldern har de ofta med sig någon typ av pension. Manska då inte behöva säga tillvederbörande: Okej, du får komma in i regeringen,vara med och ta ansvar och jobba fullt ut 60 timmari veckan, men den lön du ska ha för detta drar vidärför att du har en pension med dig.Detta är också ofta en pension som man fått genomatt man avstått lön vid det tillfället.Initialt försvarade statsministerns dennasituation. Vid tillträde var detockså en mediedebatt kring detta som sedan lade sig.Sedan kom debatten tillbaka med full kraft knapptett år . Till detta kom den olyckligakräftskivan. Allt detta gjorde att blev näst intill omöjlig. Han fick inte enchans att utföra ett ordentligt arbete. Han begärdepå statsministerns uppmaning ett klarläggande frånden juridiska enheten i Revisionsrätten. Sedan intoghan själv ståndpunkten att han skulle avstå frånstatsrådslönen.Statsministern underströk att han inte har någonförståelse för påståendet att den som lämnatRevisionsrätten och har en efterlön därifrån skullevara ett sämre statsråd i den meningen att detskulle föra med sig något slags åtagande gentemotnågon annan. Det finns ingen konfliktyta mellanRevisionsrätten och ett regeringsuppdrag.När det gäller frågan om alkoholinköp för internrepresentation vid arbetsdagar i hänvisade statsministern till att varjestatsråd får en handbok där dessa frågor tas upp.Varje nytt statsråd får en ordentlig genomgång avdetta, tillsammans med en del förmaningar ochuppmaningar. ihopsamlas detta regelverk, somfinns på olika ställen. Informationen koncentrerasså att ingen kan säga att han eller hon missat ellerglömt bort det. råderåterhållsamhet vid representation. Särskilt viktigtär detta vid representation som är intern, isynnerhet om den interna representationen sker ihemmet. Sker representationen i en sommarbostad, sompå , ställer ju den som har representationen uppmed en del också privat - med sin bostad, medallting som finns runtomkring detta och med dengästfrihet som ligger i sakens natur. Kravet attvara försiktig vid representation gäller dock ocksåi dessa sammanhang.Utskottets ställningstagandeNär det gäller frågan om efterlön frånRevisionsrätten anser utskottet att det förhållandetatt ett statsråd utöver statsrådsarvodet erhållerersättning från annat håll inte i sig behöver geanledning till ifrågasättande. Om en sådanersättning är förbunden med en förpliktelse som kankomma i konflikt med uppdraget som statsråd är detemellertid inte godtagbart. Enligt utskottets meningtorde en sådan konflikt knappast finnas medanledning av statsrådet efterlönfrån Revisionsrätten. Utskottet vill i dettasammanhang framhålla värdet av att statsministerninnan ett statsrådsuppdrag erbjuds undersöker om denperson som är aktuell för uppdraget har enkvarvarande lojalitet som är kopplad till enfortsatt ersättning och som riskerar att komma ikonflikt med uppdraget som statsråd.När det gäller frågan om ersättning förrepresentation vill utskottet hänvisa tillchefsåklagare bedömning att detsaknas anledning att ifrågasätta denarbetsrelaterade karaktären på mötet den 19september 2002 samt att regler omrepresentation har iakttagits. Utskottet, somnoterar att det inom pågår ettarbete med att göra regelverket om representationmer lättillgängligt, finner inte anledning tillnågot uttalande i övrigt i denna del.7. Vissa uttalanden av statsrådTidigare granskning av frågor om uttalanden avstatsråd, m.m.Konstitutionsutskottet granskade vid 1991/92 årsriksmöte vissa uttalanden av statsråd. Utskottetbehandlade de då aktuella uttalandena frånprincipiella utgångspunkter och anförde bl.a.följande (bet.1991/92:KU30 s. 45).Självfallet har ett statsråd i likhet med allaandra medborgare rätt att göra uttalanden i olikasammanhang. Med hänsyn till ett statsrådsspeciella ställning i förening med detförhållandet att regeringsformen uppställt vissaregler för myndigheternas självständighet iförhållande till regeringen måste vissåterhållsamhet iakttas när det gäller uttalandensom rör myndighetsutövning mot enskild ellertillämpning av lag. Man bör således först ochfrämst kunna utgå från att ett uttalande gjorts ivederbörandes egenskap av statsråd. Vid dennabedömning bör enligt utskottet i viss mån vägasin om statsrådet är ansvarig för den sakfrågauttalandet avser eller inte. Mot bakgrund avregeringens kollektiva ansvar kan dock dennaomständighet inte tillmätas avgörande betydelse.Om ett uttalande uppfattas ha gjorts av ettstatsråd i denna egenskap måste självfallet storbetydelse fästas vid statsrådets avsikt meduttalandet. Om denna avsikt är att påverkamyndighetsutövning mot enskild eller myndighetenstillämpning av lag kan uttalandet vara att se somett avsteg från reglerna i 11 kap. 7 §regeringsformen, vilket inte är godtagbart frånkonstitutionella utgångspunkter. Även om avsikteninte varit denna kan uttalandet ändå i vissasituationer framstå som stridande mot syftet medbestämmelserna i fråga, särskilt om den aktuellamyndigheten kan ha uppfattat sig som bunden avuttalandet.Ett statsråd torde således i allmänhet få räknamed att ett auktoritativt framförtställningstagande i en fråga som rörmyndighetsutövning mot enskild eller tillämpningav lag från vederbörande myndighets sida skullekunna uppfattas som direktiv. I princip ändras -som sagts - inte denna bedömning omuttalandet gäller en myndighet inom ett annatstatsråds ansvarsområde.Vid 1998/hade utskottet inte någonannan uppfattning i fråga om uttalanden av statsråd(bet. 1998/99:KU25 s. 114).Konstitutionsutskottet granskade även vid1999/vissa uttalanden av statsråd.Utskottet gjorde då bl.a. följande uttalande (bet.1999/2000:KU20 s. 125).Som utskottet har anfört är enutgångspunkt att statsråd i likhet med andramedborgare har rätt att göra uttalanden i olikasammanhang. Utskottet har dock ansett att vissasärskilda hänsyn kan behöva tas, bl.a. kanauktoritativa uttalanden av statsråd i enskildafall skapa en risk för att den självständighetsom enligt regeringsformen skall tillkommadomstolar och förvaltningsmyndigheter äventyras.Våren 2001 uttalade utskottet igranskningsbetänkandet 2000/01:KU20åter att statsråd i likhet med andramedborgare har rätt att görauttalanden i olika sammanhang.Samtidigt kan auktoritativauttalanden av statsråd stå ikonflikt med den självständighet somenligt regeringsformen tillkommerdomstolar ochförvaltningsmyndigheter. I fall därremissbehandling ännu inte äravslutad kunde det enligt utskottetfinnas anledning för statsråd att tasärskilda hänsyn i fråga omuttalanden som berör ämnet (s. 139).I ett annat ärende som gällde ettuttalande av statsministern ombarnbidragshöjningens genomslag påsocialbidragsnormen uttaladeutskottet att det trots attuttalandena inte kunde anses stå istrid med regeringsformen kundeifrågasättas om de stod iöverensstämmelse med den kommunalalikställighetsprincipen. Utskottetframhöll vikten av att uttalandenoch uppmaningar av statsråd intesker på ett sådant sätt att dessa omde efterlevs riskerar att leda tilllagbrott (s. 145).7.1 F.d. näringsminister uttalande om statligtägandeAnmälanI en anmälan till , bilagaA7.1.1.har begärts att utskottet granskar hurdåvarande näringsminister uttalandei Ekonomi , om statligt ägandeför att få kontroll över prisbildningen, står iöverensstämmelse med 19 § konkurrenslagen (1993:20)om förbud mot missbruk av dominerande ställning.Enligt anmälaren uppgav att "man kantänka sig att skulle äga gruvor ochpelletsanläggningar i andra delar av världen. Dettabland annat för att få kontroll överprisbildningen". uttalande kan,enligt anmälaren, ses som en uppmaning till brottmot det ena av konkurrenslagens huvudsyften, attstävja missbruk av dominerande ställning, vilket idetta fall skulle vara att lyfta upp priserna.Gällande reglerKonkurrenslagen (1993:20) trädde ikraft den 1 juli1993. Lagen har enligt 1 § till ändamål attundanröja och motverka hinder för en effektivkonkurrens i fråga om produktion av och handel medvaror, tjänster och andra nyttigheter. Lageninnehåller två förbud, ett mot avtal mellan företagom de har till syfte att hindra, begränsa ellersnedvrida konkurrensen på marknaden på ett märkbartsätt eller om det ger ett sådant resultat (6 §) ochett mot missbruk från ett eller flera företags sidaav en dominerande ställning på marknaden (19 §).Konkurrenslagens 19 § reglerar missbruk avdominerande ställning enligt följande:Missbruk från ett eller flera företags sida av endominerande ställning på marknaden är förbjudet.Sådant missbruk kan särskilt bestå i att1. direkt eller indirekt påtvinga någonoskäliga inköps- eller försäljningspriser ellerandra oskäliga affärsvillkor,2. begränsa produktion, marknader eller tekniskutveckling till nackdel för konsumenterna,3. tillämpa olika villkor för likvärdigatransaktioner, varigenom vissa handelspartner fåren konkurrensnackdel, eller4. ställa som villkor för att ingå ett avtalatt den andra parten åtar sig ytterligareförpliktelser som varken till sin natur ellerenligt handelsbruk har något samband medföremålet för avtalet.I regeringens propositionen om förslag till nykonkurrenslagstiftning (prop. 1992/93:56 sid. 20 f)anfördes att förslaget om förbud mot missbruk avdominerande ställning riktar sig mot åtgärder somföretag med dominerande marknadsställning vidtar motandra företag. Att ha en dominerandemarknadsställning är i sig inte förbjudet. Vad somförbjuds är missbruk av denna ställning i denmeningen att ställningen utnyttjas på ett sätt somskadar konkurrensen. Vidare anfördes att förbudetskulle avse varje slags missbruk av en dominerandeställning. I propositionen gavs exempel på vissasärskilt utpräglade beteenden som kan utgöramissbruk. Ett exempel är påtvingande av oskäligainköps- eller försäljningspriser. Andra exempel påmissbruk är diskrimineringsåtgärder, leveransvägranoch kopplingsförbehåll.I propositionen redogjordes också för vad somavses med begreppet dominerande ställning (prop. s.85 f). Det angavs att en dominerande ställning avEG-domstolen har beskrivits som en stark ekonomiskställning hos ett företag som gör det möjligt förföretaget att hindra att effektiv konkurrensupprätthålls på en relevant marknad genom att medgeföretaget att i avsevärd utsträckning ageraoberoende av sina konkurrenter och kunder och isista hand konsumenterna. Vidare anfördes att endominerande ställning i regel grundas på fleraomständigheter som, tagna var för sig intenödvändigtvis behöver vara avgörande. Särskiltviktig är dock företagets marknadsandel. I detsammanhanget tillmäts även konkurrerande företagsmarknadsandelar betydelse. En hög marknadsandel fårmindre betydelse om företaget möter konkurrens frånett eller flera andra företag med stormarknadsandel. I propositionen anfördes också attfaktorer som finansiell styrka, inträdeshinder tillmarknaden, tillgång till insatsvaror, patent ochandra immaterialrättigheter, teknologi och annankunskapsmässig överlägsenhet har betydelse vidbedömningen av om marknadsdominans föreligger.Artikel i publicerades en intervju meddåvarande näringsminister om statensavregleringar och bolagiseringar.. Enligt artikelnansåg näringsministern att det har gått för långtmed statens avregleringar och bolagiseringar och attföljden kan bli mer kontroll och större statligtägande. angav att han nu var merförsiktig och mindre engagerad i avregleringar ochprivatiseringar än vad han var tidigare.Avregleringen av SJ och Posten nämndes som mindrelyckade exempel på avregleringar medanavregleringarna på el- och telemarknaderna varitlyckade. I artikeln anfördes också att några snabbaprivatiseringar inte är att vänta "".Istället öppnade näringsministern för att vissa avstatens bolag kan expandera. Staten ska köpa merskog och gruvbolaget kan mycket väl riktablickarna utomlands. Enligt artikeln sade BjörnRosengren att "man kan tänka sig att skulle ägagruvor och pelletanläggningar i andra delar avvärlden. Detta bland annat för att få kontroll överprisbildningen. "Promemoria från NäringsdepartementetGenom en skrivelse till harkonstitutionsutskottet begärt kommentarer till vadsom anförts i granskningsanmälan. Regeringskansliethar som svar översänt en inom Näringsdepartementetden upprättad promemoria, bilagaA7.1.2. I promemorian anförs bl.a. följande.En förutsättning för att kunna bryta motkonkurrenslagen är att man för det första har endominerande ställning och för det andra att manmissbrukar eller har för avsikt att missbruka sinställning. är ett helägt statligt bolag varshuvudverksamhet är att bryta och förädla malm iKiruna och . Marknaden har under desenaste åren kännetecknats av en stark konsolideringmot färre och större bolag. De stora producenternaav järnmalm i och har genomförvärv och allianser ytterligare stärkt sindominerande ställning. De tre störstajärnmalmsexportörerna svarade 2001 för mer än 70 %av exportmarknaden. andel var detta år 4 %.Handeln med järnmalm sker i USD och prisetfastställs en gång i direkta förhandlingar.LKAB har inte någon möjlighet att påverka priset ochmåste anpassa sig till priset i de avtal de storaaktörerna träffat. har heller ingen möjlighetatt genom förvärv få en dominerande ställning ochdärmed få kontroll över prisbildningen. Orsaken äratt det inte finns några andra gruvor till salu. Omdet fanns sådana skulle ändå inte kunnaförvärva en så stor aktör att en dominerandeställning kunde uppnås. Mot denna bakgrund är dettydligt att uttalande inte kanuppfattas som uppmaning till brott motkonkurrenslagen. Istället bör uttalandet ses som ettuttryck för uppfattningen att starka, statligt ägdaföretag bör kunna främja en konkurrens.Yttrande från professor en skrivelse till , professor ieuropeisk integrationsrätt, harkonstitutionsutskottet begärt ett yttrande iärendet. Avsikten med utskottets begäran var attskaffa underlag för att bedöma betydelsen förprisbildningen av ett uttalande av det slag som harkommit i fråga i granskningsärendet. I sitt svar,bilaga A7.1.3, anför bl.a. följande.Normalt sett är det inte möjligt att abstraktfastställa att ett visst agerande skulle innebäraett missbruk av en dominerande ställning. Agerandensom är tillåtna om de genomförs av icke-dominerandeföretag kan nämligen vara förbjudna om de vidtas avett dominerande företag. För att kunna fastställahuruvida en överträdelse av reglerna har skett,alternativt kan ske, måste därför den relevantamarknaden fastställas. Vid fastställandet av denrelevanta marknaden definieras dels enproduktmarknad, dels en geografisk marknad. Vidaremåste konstateras att företaget ifråga har endominerande ställning på den marknaden, dvs. att deti avsevärd utsträckning kan agera oberoende av sinakonkurrenter, kunder och i slutändan konsumenterna.Det finns vissa ageranden som objektivt sett intekan genomföras av andra företag än de som har endominerande ställning. Till sådana ageranden hörbl.a. begränsningar av produktionen ellerpåtvingandet av oskäliga priser. Förvisso är det välmöjligt för varje företag att begränsa sin egenproduktion eller försöka extrahera oskäliga priser,men för att sådant agerande skall ha en positiveffekt för det företag som vidtar åtgärderna krävsdet att företaget har en dominerande ställning. Iannat fall kommer ju någon annan att öka sinproduktion respektive sälja till skäliga priser. Endominerande ställning är således en förutsättningför att det aktuella agerandet skall ha positivaeffekter för företaget i fråga.Näringsministerns uttalande förefaller ta tillutgångspunkt att inte innehar en dominerandeställning. Likaså i en skrivelse frånRegeringskansliet av harförnekats att har eller skulle kunna tillskansasig en dominerande ställning. Han har själv intetagit ställning till huruvida har eller skullekunna tillskansa sig en dominerande ställning. Motbakgrund av vad som konstaterats ovan om att endominerande ställning är en förutsättning förmissbruk av dominans, kan därför näringsministernsuttalande - om det efterlevdes - endast riskera attleda till lagbrott om det uppmanar till ett agerandesom uteslutande kan genomföras av ett dominerandeföretag.På en marknad som präglas av en effektivkonkurrens har inget företag . För att något företag skall fåkontroll över prisbildningen på en viss marknadkrävs att produktionen kontrolleras i någotavseende. Endast på de marknader där ett eller fleraföretag har en dominerande ställning har eller kanett företag skaffa sig kontroll över prisbildningengenom att begränsa produktionen.Näringsministerns uttalande synes baserat påuppfattningen att inte för tillfället har endominerande på den relevanta marknaden. Annarsskulle det ju saknas ett behov av att förvärvagruvor och pelletsanläggningar i andra delar avvärlden för att få kontroll över prisbildningen.Samtidigt kan det konstateras att en kontroll överprisbildningen endast kan uppnås genom enbegränsning av produktionen, vilket - om en sådankommer till stånd - skulle utgöra ett missbruk av endominerande ställning. Under antagande av attnäringsministern bedömde det som möjligt för LKABatt förvärva gruvor eller pelletsanläggningar iandra delar av världen och därigenom skaffa sigkontroll över prisbildningen, riskerar uttalandetdärför - om det efterlevdes - leda till lagbrott.Yttrande från KonkurrensverketGenom en skrivelse till harkonstitutionsutskottet begärt ett yttrande iärendet. Avsikten med utskottets begäran var attskaffa underlag för att bedöma betydelsen förprisbildningen av ett uttalande av det slag som harkommit i fråga i granskningsärendet. I sitt svar kanKonkurrensverket konstatera att det redovisadeuttalandet faller utanför den svenskakonkurrenslagens (1993:20) tillämpningsområde. Iövrigt har verket inget att anföra.Utskottets ställningstagandeUtskottet står fast vid sina tidigare bedömningarnär det gäller uttalande av statsråd.