bet · GQ01SFU8 · 2003-03-25 00:00:00 — (Bild 1) Detta mönster är däremot inte typiskt förEuropa. Några länder hade en klar minskning avantalet asylsökande . För hela EU varantalet sökande i stort sett oförändrat. De rödapilarna visar de länder som har haft en minskning,och de blå pilarna visar länder där antaletasylsökande ökar. Ni kan se att är det landsom har den kraftigaste ökningen procentuellt, omman bortser från . hade en mycket lågnivå när man fick en kraftig inströmning av 1 600romer från . Det slog igenom högt om manser till procent, men ni ser att det är ganska lågatal det handlar om.Länder som har stora minskningar är ,och . Siffrorna talar för sigsjälva. Det är intressant att se att inströmningentill EU:s länder - listan innehåller också någraländer som inte är EU-länder, nämligen ochNorge - inte har ökat eller minskat. Den ligger påen ganska nivå. Så var det 2000 också. Detsker alltså omfördelningar inom och mellan EU:smedlemsstater. Det är intressant och kan väcka endel frågor.Förra året kom de flesta asylsökande till Sverigefortfarande från och - det som dåhette men heternågonting annat. Det kom drygt 5 000 personer frånvardera landet. har vi märkt entydlig ökning av sökande från länder i fornaSovjetunionen. De sökande som kommer därifrånåberopar en mängd olika skäl, till exempel att desaknar skydd från staten mot trakasserier eller attde förföljs av maffian.Sökande från har också ökat.Exempel på länder i som inströmningen ökarifrån är och . Där åberopar manframför allt motsättningar mellan etniska gruppereller klaner. Andra länder är , där manhänvisar till religiösa motsättningar, och ,där man hänvisar till islamiskt förtryck. FrånLibyen har vi också haft ökad inströmning. Däråberopar man rädsla för regimen sedan man deltagit iaktioner som varit negativa till Qadhdha`fi.Eritreaner uppger att de har deserterat och riskerarhårda straff vid återkomst till hemlandet.Vi kan också konstatera att kandidatländer till EUfortfarande genererar många asylsökande tillSverige. Det är mycket ovanligt att några av dem harasylskäl. Det är många som tillhör den romskaminoriteten, och deras skäl för att söka asyl är attde hoppas på ett bättre liv än det de har i deforna östeuropeiska länderna. Man talar alltså omarbete och bostad som skäl till att man söker asyl. (Bild 2) På den här overheadbilden ser ni detendenser jag pratar om. Det är en kraftig ökningfrån före detta och från ,där det ju inte pågår någon konflikt längre. Frånkandidatländerna i är det framför alltromerna. Vi ser en liten minskning från Mellanösternoch en ökning från . Tendenserna är väldigttydliga. Av de 33 000 personer som sökte asyl förraåret var majoriteten män och pojkar. varkvinnor, och knappt en tredjedel var minderårigaunder . Det handlar då framför allt om barn ifamilj. 550 minderåriga sökte asyl utan att ha sinvårdnadshavare med sig, även om många kom i sällskapmed släktingar eller landsmän.Vi prövar naturligtvis varje asylärende för sig,oavsett varifrån människor kommer. Det gäller ävenogrundade ansökningar, även om vi där satsar på ensnabb utredning för att om möjligt minskabelastningen i vårt system och få tid för andrasökande, vars skäl behöver prövas grundligt. Dentotala ökningen av antalet sökande, liksom ökningenav antalet ogrundade ansökningar, har påskyndat vårsatsning på att utreda ärenden så tidigt sommöjligt. Vi har tillfört nya resurser tillinledningsskedet av asylprocessen. Förra åretavgjordes av alla asylärenden inom tre månader.Det är så kallade korta ärenden.Det är intressant och glädjande atthandläggningstiderna trots den stora inströmningeninte har ökat vare sig hos oss eller hosUtlänningsnämnden. Vi klarade av alla ärendeninom . På den nivån har vi legat desenaste åren. Så trots den stora ökningen och allkraft som har gått åt till att bygga ut systemethåller vi ställningarna. Vi skulle naturligtvisvilja komma ännu längre när det gällerhandläggningstiderna.Sedan 1999 har vi ansvaret för att personer somfår avvisningsbeslut lämnar landet. Vi tycker attdet är rätt ordning att vi har ansvar för det. Vilyckas motivera många att åka hem utan att ta tilltvångsåtgärder, men det är ett tungt arbete eftersomde flesta sökande saknar rese- ochidentitetshandlingar. Vi behöver ofta den sökandesaktiva samverkan för att ambassaden ska utfärda nyahandlingar. var det av dem som sökteasyl som saknade handlingar. är det fleratusen som är inskrivna hos oss med lagakraftvunnaavvisningsbeslut, men där vårt återvändandearbetedrar ut , liksom polisens arbete gör i defall vi har överlämnat ärenden till dem. Det berorväldigt ofta på bristen på handlingar, men det berorockså på att vissa hemländer vägrar ta tillbaka sinamedborgare. (Bild 3) Jag har en bild som visar på vilkagrunder människor fick uppehållstillstånd förraåret. Vi avgjorde 27 000 asylärenden, som jag sadetidigare. Bara 5 500 hade sådana skäl som geruppehållstillstånd. De flesta fickuppehållstillstånd av humanitära skäl. Det är dengula delen av staplarna. 900 ansågs ha skyddsbehov.Det är det röda fältet på staplarna. Det blå fältetlängst ned är de som har asylskäl, alltså skälenligt flyktingkonventionen. Det ljusblå fältet ärkvotflyktingarna.Som ni ser är det en väldigt liten andel som harasylskäl i konventionens mening. Merparten fåruppehållstillstånd på humanitära grunder. Med"humanitära skäl" avses här i allmänhet politiskthumanitära skäl. Det handlar alltså inte om sjukdomeller liknande. Däremot får till exempel allairakier från Bagdadkontrollerat områdeuppehållstillstånd av politiskt humanitära skäl.Helt nyligen presenterade en rapportdär man har tittat på 87 minderårigas ärenden ochhur deras asylskäl hade utretts av myndigheterna. rapporten kritiseras våra utredningar för attalltför få barn har blivit hörda. talar vi inteom ensamkommande barn utan om barn i familj. Alltförfå har blivit hörda om sina egna skäl. Den kritikenhar ett visst fog för. Förra åretgenomförde vi emellertid, som jag sade tidigare, ettutbildningsprogram om för allpersonal. Vi genomförde även annan utbildning medinriktning på barnärenden. Därför är jagförhoppningsfull och övertygad om att alla barn somkan och vill bli hörda nu blir det. De ärenden somRädda Barnen har tittat på är gamla. harvi fått en annan ordning.När det gäller barn måste man dock komma ihåg attdet alltid är föräldrarna som har det ytterstaansvaret. Om inte föräldrarna vill att barnen skahöras kan vi inte kräva det. Det kan också vara enförklaring till att inte tillräckligt många barnanses bli hörda. Föräldrarnas mening har varit enannan. Det tycker jag också är viktigt att notera isammanhanget.Ordföranden: för det. Vi går direkt vidare tillCharles . Sedan finns möjlighet att ställafrågor med anledning av och , både till talarna och till andrainbjudna, och att komma med reflexioner om det somhar sagts. Varsågod, från Stockholmsuniversitet.Charles (Ceifo): Tack, herr ordförande. Jagblev ombedd att ge forskningsperspektiv . Jagvar lite osäker över vad det innebär. Rent allmäntkan man säga att forskares frågor inte nödvändigtvisär de frågor som politiker ställer. Forskare är oftaintresserade av de större sammanhangen, av längretidsperioder och teoretiska aspekter. Jag ska integå in på teori här, men jag vill ge en vissöverblick tidsmässigt.Under och tiden strax däreftertog emot hundratusentals flyktingar frångrannländerna. Det känner vi alla väl till. Men vitog inte emot flyktingar från , som ocksåi allra högsta grad var indraget i andravärldskriget, eller från , ellerVietnam, som alla var krigsskådeplatser under andravärldskriget.Under det togSverige emot kvotflyktingar genom samarbete med FN,men under vissa perioder - 1956, ochTjeckoslovakien 1968-1969 - kom det flyktingar ilite större mängder. Vad vi inte tänker på är attdet från framtill också kom flyktingar somarbetskraftsinvandrare från ochGrekland. De behövde inte ansöka om asyl utan komsom arbetare, rekryterade av den svenska industrin.Att de var flyktingar uppmärksammades inte.I och med att arbetskraftsinvandringen upphördekom allt större fokus att riktas just motflyktinginvandringen och flyktingskälen, eftersomdetta var det sätt på vilket man kunde komma in iSverige. Samma sak gällde andra länder i Västeuropa.De införde ungefär samma förändring avarbetskraftsinvandringen, som upphörde då. Under1970-talet kom utökade kvoter av indier frånÖstafrika, som jag själv har studerat. 1973 kom detmånga chilenare, och den invandringen fortsattesedan. Det kom syrianer, assyrier och under slutetav vietnameser, kurder och in iranier. Att jag nämner just dessa grupperberor på att de har varit föremål för forskning. Vivet lite grann om hur det gick, för de har varittillräckligt länge i . Forskare vet inte såmycket om vad som har hänt med till exempel deirakier som har kommit något av . Dethar gått för kort tid.Sammanfattningsvis kan man säga attglobaliseringen har förändrat hela situationen. Helavärlden har blivit grannländer på sätt och vis - somDanmark, , och var under andravärldskriget.Jag vill också fästa uppmärksamhet på att dekvotflyktingar som tog emot var ganska få. Det var ingastörre grupper. Men när det gällde exempelvis romerfrån och indier från gickSverige in för att satsa på grupper - individer ochfamiljer - som på något sätt var handikappade.Kanske fanns det någon förståndshandikappad ellerfysiskt handikappad person i familjen, eller så vardet stora familjer. Skälet till att gjordepå det viset var att andra mottagande länder hade enmer krass syn. Man ville ha folk med utbildningeller pengar. anförde ett slags humanitäroch humanistisk grundsyn som jag tycker är värd attuppmärksamma och som det är viktigt att vi hållerfast vid.De stora flyktingskarorna i världen finns förståsi och , i tredje världen. Det handlar ommiljontals människor i länder som , ,och så vidare. Flyktingströmmarna motvästvärlden är i det perspektivet små, nästanförsumbara. Ändå lägger vi givetvis stor vikt viddet som händer i vårt eget land och i . Urforskningsperspektiv, bland forskare, har dock deglobala strömmarna i och rönt mestuppmärksamhet.Om vi tar det land i som har störstaantalet asylsökande - jag såg på siffror attdet var - finner vi att det är enganska ny företeelse. har visserligenunder varit ett invandringsland, men dethar varit fråga om postkolonial invandring. Det harhandlat om folk från före detta kolonier, inteflyktingar från eller Afghanistan.I verkar man nu vara lite vilsen.Man söker efter förebilder och modeller och tittarbland annat just på eftersom man uppfattaratt vi i har lång erfarenhet avflyktingmottagning. Det vi gör här är alltså viktigtoch kan också påverka vad som sker i andra länderinom EU och i vårt grannskap.Jag var på en konferens om migrations- ochintegrationsfrågor i . Under en lunch frågadeen svensk ambassadtjänsteman vad jag ansåg om denaustraliska flyktingpolitiken. Jag kände inte tillden så väldigt väl men sade att den är väldigt tuff,och att det är den i och också. Detär tuffa beslut som måste fattas. Han blev litekonfunderad, funderade och sade sedanatt han inte höll med mig. Jag pratade vidare omdetta med honom och därefter med australier. Nikänner säkert redan till att har enmycket tuff politik på så sätt att man i principinternerar asylsökande, och de har inga rättigheter.En del kritiker menar att det som pågår där nästanär ett brott mot mänskliga rättigheter.Med detta vill jag säga att bara för attAustralien missköter sig stort i det här falletbetyder det inte att vi ska slå oss till ro ochtycka att det är bra här. Vi måste fortsätta attvara kritiska och uppmärksamma det som inte harfungerat bra. Det är glädjande att höra att framstegnu görs när det gäller långa handläggningstider. Detär mycket positivt. De väldigt långahandläggningstiderna har varit en black om fotenjust med tanke på hur individer mår.När det gäller en del av den forskning sombedrivits kring flyktingfrågor i kan mangrovt säga att det finns en inriktning på juridiskafrågor i ett internationellt sammanhang, alltså hurman ska utforma regler och system för att kunnahantera flyktingkriser i världen. Bland annatbedrivs sådant arbete vid iLund, och av jurister och statsvetare.En annan inriktning är mera politisk. Man sökerhållbara lösningar i framför allt tredje världen förhur man ska hantera flyktingfrågorna. En stor del avforskningsintresset är också riktat mot medicinskafrågor, hälsofrågor, psykologiska frågor när detgäller flyktingkriser i tredje världen. Det handlarom hur man ska undsätta svältande barn och kvinnor,motverka epidemier och få fram hjälp i rimligomfattning. Det handlar bland annat om logistik.Men det finns också en medicinsk, psykiatrisk,psykologisk dimension, eftersom många flyktingar ochasylsökande har drabbats av psykiska traumangenom tortyr, politiskt våld och krigserfarenheter.I har vi behandlingsenheter som bland annatRöda Korset står för, och vi har också CTD vidKarolinska Institutet, som både forskar om ochverkar för rehabilitering.Det är viktigt att komma ihåg att kraven ochskälen för att få uppehållstillstånd har skärpts,eller tolkningen av vad som gäller har skärpts,vilket nog är ganska klart åtminstone om man sertillbaka . Det innebär att en störreandel av dem som kommer hit också har traumatiskaerfarenheter. Det i sin tur har visat sig varaproblematiskt när det sedan gäller integrationen.Det är också viktigt att påpeka att trauma,krigserfarenheter, tortyr inte är det endaproblematiska i sammanhanget. Det är inte den endaförklaringen, utan det spelar också stor roll förhur människor med sådana erfarenheter kan komma in isamhället. Arbetslöshet, diskriminering och rasismbidrar i allra högsta grad till att förstärka ochytterligare försvåra integrationen.Det handlar om ett komplext sammanhang. Jag troratt forskningen nu framför allt uppmärksammarbarnens situation. Det gäller inte bara deensamkommande flyktingbarnen, utan också de barn somväxer upp i familjer där föräldrarna inte mår braefter trauman och uteslutningsprocesser i samhället.Forskare vid min institution, bland annat psykologenVysse , bedriver studier kring detta.Ordföranden:Vi tackar för detta. Det finns givetvismöjlighet att ställa frågor såväl till CharlesWestin som till och övrigainbjuda gäster.Vice ordföranden, (): Ordförande! LenaHäll har fokuserat på en av de centralafrågorna i den flyktingpolitiska debatten, nämligenhandläggnings tiderna i asylärenden. Under en debatti höstas aktualiserade vi det krav som Rädda Barnenhade fört fram när det gäller de ensamkommandebarnen och menade att dessa barn borde garanteras enhandläggningstid . Verklighetenpekade då mot att handläggningstiden låg på mellanåtta och , vilket naturligtvis är heltoacceptabelt. Kravet skulle också skrivas in iutlänningslagen, men i avvaktan på det har ministern- berättade han alldeles - skrivit in iMigrationsverkets regleringsbrev att dessa barn skagaranteras högst tre månaders handläggningstid.Jag skulle vilja fråga generaldirektören, , vilka möjligheter det finns förverket att komma ned till denna handläggningstid.Det är ett tufft beting, men jag förutsätter attMigrationsverket naturligtvis gör allt som ärmöjligt för att leva upp till det tuffa kravet. Jagvill gärna be generaldirektören kommentera frågan omde ensamkommande barnen och handläggningstiden påtre månader.Lena Häll , : För det förstatycker vi att det är väldigt bra att vi har fått ettså tydligt mål för handläggningstider när det gällerjust gruppen ensamkommande barn.För det andra har vi satsat på att utbildasärskilda barnhandläggare så att varje region, varjeasylenhet, nu har särskilda barnhandläggare somutreder bland annat de ensamkommande barnen, men somsjälvklart också kan göra utredningar med barn ifamilj. Det är en kraftsamling på just denärendekategorin.För det tredje förändrar vi vårt arbetssätt.Tidigare har utredningarna av de ensamkommandebarnen i hög grad varit inriktade på att hittaföräldrarna, vilket man börjat med redan iinledningsskedet. Och att hitta föräldrarna kan talång tid. Man gör det i allmänhet, men det kan taväldigt . får vi i stället vända på helaarbetssättet och göra en ordentlig utredning avasylskälen. Om vi då konstaterar att det finnsasylskäl blir det ett uppehållstillstånd. Kan vikonstatera att det inte finns det blir det ettavslag. Därefter påbörjar arbetet med att hittaföräldrarna. Alltså först beslut i ärendet, ochsedan i steg två återföreningsproblematiken. Dettror vi ska vara sättet att nå målet förhandläggningstiderna.När det gäller återföreningsarbetet kan det kommaatt bli så att kommunerna - i samverkan med oss -får bidra till att hitta föräldrarna till de barnsom får uppehållstillstånd.Anne-Marie (): nämnde attnär arbetskraftsinvandringen upphörde sökte flerpersoner asyl. Likaså nämnde attmånga av dem som kommer hit saknar asylskäl.De kommer hit för att få arbete och bostad.Jag tror inte att de är lycksökare, sommedarbetare på kallar dem, men närman av olika skäl inte kan försörja sig och sinfamilj gör man allt för att hitta en utväg. Då ärett alternativ att komma hit somarbetskraftsinvandrare, naturligtvis utan atturholka asylrätten.Jag skulle därför vilja fråga hon tror att antalet asylsökande skulle påverkasom det fanns möjlighet att komma till somarbetskraftsinvandrare.Lena Häll , : Nej skullemitt korta svar kunna vara, men jag ska motivera detockså. Nej, jag tror inte det eftersom det inte ärutbytbart. Det handlar inte om samma människor. I såfall beror det också på hur möjligheten att invandrasom arbetskraft kommer att se ut.De grupper jag nämnde tidigare var från ,och de säger att de kommer till just för attde vill ha arbete och bostad. Det är människor medlåg eller ingen utbildning alls. De skulle i så fallbara kunna gå in på arbetsmarknaden i arbeten somkräver icke-kvalificerad arbetskraft. Det är i ochför sig arbetsmarknadsmyndigheternas sak att bedömabehovet av arbetskraft, och vilken typ av kompetenssom behövs, men min bedömning är att vi inte behöverden typen av arbetskraft. Vi behöver framför alltkvalificerat och utbildat folk.Den arbetskraftsinvandring vi har , som inteär så liten, är framför allt i den senare kategorin.Det är fråga om kvalificerad arbetskraft: läkare,sjuksköterskor, specialister på tekniska områden ochså vidare. Därför tror jag inte att en ökadarbetskraftsinvandring skulle få några effekter förjust den grupp som söker asyl som en möjlighetatt få ett bättre liv.Göte (): Tack för två intressantaföredragningar. gav oss tvåbilder av situationen i . Vi har haft en ganska stabil migrationsströmin i under dessa två år.Om vi tittar på några av de länder som beskrivskan vi konstatera att tre av länder tar emotungefär 180 000 asylsökande. vet vi att några avde länderna har fattat beslut, eller står i begreppatt fatta beslut, om begränsande åtgärder. Ellerockså har de en situation som gör att de kommer attvidta åtgärder. Det innebär att strömmarna in iEuropa är konstanta, men kommer att gå till andraländer.Kan vi för göra en bedömning avvad detta kan innebära för del? Det gällerexempelvis beslut att försökahalvera inströmningen till just Storbritannien.Lena Häll , : Vi görprognoser över hur vi bedömer antalet asylsökandetill och väger in den typen av faktorer. Detär alldeles uppenbart att de länder som vidtagitåtgärder i sina mottagnings system också fåtteffekter i form av minskad asylinströmning, medanSverige, som fortfarande har ett i europeisktperspektiv generöst system, fått en kraftig ökning.Det finns alltså en samvariation här, men det ärsvårt att peka på vad exakt det är i systemen sombidrar till detta.Man kan dock misstänka att om fler länder i Europaskärper sina system, och inte gör någonting,kommer vi att få ytterligare ökningar.Storleksordningen är naturligtvis svår att sia om,men det är i någon utsträckning fråga omkommunicerande kärl.Kjell , : Jag vill bara nämnaatt till exempel har vidtagit ettantal åtgärder, eller aviserat ett antal åtgärder,för att försöka få ned antalet asylsökande. Dekommer att ändra lagstiftningen för sådanaansökningar som motsvaras av våra humanitära skäl.De har alltså som målsättning att minska antaletasylsökande med jämfört med den högstasiffran de hade, som var ochlåg på ca 10 000 sökande. Det kan givetvis få vissaeffekter. Man har också ändrat bidragssystemen förde asylsökande, liksom rätten att arbeta.Annika Qarlsson (c): Herr ordförande! Jag skullelite grann vilja ta upp den grupp som kommer fråndet . Trots att det inte är krigdär kommer stora strömmar därifrån. Jag harhört ryktas om och förstått att många av dem somflydde kriget och då befann sig på andra håll iEuropa har, när de efter freden återvänt hem,betraktats som paria. De har inte kunnat etableraett normalt liv utan har återigen gett sig ut påflykt. Efter vad jag har förstått har många sådanakommit till oss. Hur hanterar man dessa grupper? Härär det ju inte fråga om en krigs- ellerkonfliktsituation, men situationen i hemlandet äromöjlig för dem.Lena Häll , : Det är delvisen praxisfråga varför kanske ocksåvill säga någonting om detta. Om man tittar på helaföre detta domineras inströmningendärifrån av två grupper. Den ena gruppen är romerfrån Kosovo, och vi bedömer att romer från Kosovofortfarande har skyddsbehov. De är förföljda pågrund av sin etnicitet och får alltsåuppehållstillstånd i Sverige.Den andra gruppen är bosnier, och jag förstår attdet kanske framför allt var dem som frågeställarentänkte på. Det är helt riktigt att dessa bosnier harvarit på flykt i tidigare, kanske inte just iSverige men i andra europeiska länder som Tysklandoch så vidare. En del personer har rört sig i Europaunder kanske , och många mår mycketdåligt.Vi ger en del uppehållstillstånd till den gruppenav humanitära skäl, men det faktum att man får detsvårt med bostad och sitt sociala liv på grund avatt man betraktas som paria är inteskyddsbehovsgrundande. I de allra flesta fall blirdet alltså avslag och återsändande till Bosnien.Håkan Sandesjö, : Jag vill baratillägga att regeringen tog ett beslut när detgäller Bosnien. Det innebär att man kan utnyttjainternflyktalternativet när det gäller personer frånBosnien-Hercegovina, vilket naturligtvis gör attväldigt många inte får tillstånd.Karin (): Herr ordförande! Jag har en frågamed anledning av det som talade om,nämligen kvotflyktingarna. Dem pratar vi ganska liteom. sade att vi tidigare hade en policy attframför allt ta hand om utsatta familjer, när detvar fråga om handikapp i familjen eller närfamiljerna var väldigt stora.Jag vet inte riktigt vem som kan svara, men minafrågor är: Har vi ändrat den policyn, och hur väljskvotflyktingarna ut? Är det som väljer ut vilka kvotflyktingarvi ska ta emot, och hur går det till?Lena Häll , : Det är svårtatt kort svara på frågan, men äransvarigt för flyktingkvoten. Det är ett uppdrag somvi har från riksdag och regering.Arbetet går till så att vi gör en avstämning medFN:s flyktingkommissarie kring behovet av bosättningi andra länder än de länder som flyktingarnabefinner sig i. Med ledning av den avstämningenbestämmer vi till vilka flyktingläger vi ska resaför att ta ut flyktingar i lägren. Vi gör detutifrån en prioritering som innehåller flera olikafaktorer. Dels försöker vi hitta personer som haranknytning till . Det kan handla om personersom är släkt - kanske nära släkt - och vi väljer utdem eftersom det är bra av flera skäl. Det kan varabra för dem som redan bor i , och det ärockså bra för de kvotflyktingar som ska komma hit.Vi väljer ut kvinnor som har särskiltbehjärtansvärda skäl. Det kan vara ensamma kvinnormed barn som skulle få det mycket svårt om deåtervände till sina hemländer, och som också har detsvårt i flyktinglägren. Vi väljer också i vissutsträckning ut sjuka och handikappade. Ungefär sågår det till.Vi försöker ta hela familjer i den mån det finnshela familjer att ta, alltså inte bara delar avfamiljer, och familjebegreppet kan vara ganskastort. Det är så vi jobbar.Dessutom håller vi undan ett par hundra platservarje år för att kunna ta emot akutfall.