bet · GR01UU3 · 2003-12-02 00:00:00 — Motionärerna betonar nödvändigheten avflexibilitet i en sådan process och att bör låta avbindningen skei samma takt som övriga västländer och även kontinuerligt utvärderaeffekterna.I motion 2003/04:U9 (c) yrkande 33 framhålls att den parlamentariskttillsatta kommittén GLOBKOM menade att bör avbinda allt bilateraltbistånd och verka för internationell avbindning. Motionärernamenar att avbindningen av det svenska biståndet måste göras i sammatakt som det görs internationellt. En ensidig svensk avbindning skulleinte gynna utvecklingsländerna.I motion 2003/04:U10 (fp) yrkande 24 konstateras att så kallat bundetbistånd utsatts för omfattande kritik. Motionärerna är generellt settavvisande till bindning och öronmärkning av bistånd och anser att enavbindning skulle skapa ökad frihandel och öppnare marknader och attSverige starkare än bör verka för ett sådant förhållningssättinternationellt.Utskottets övervägandenUtskottet har tagit del av faktapromemoria 2002/03:FPM74 om effektiviseringav biståndet och avbindning. Kommissionens meddelande berör en övergångtill obundet gemenskapsbistånd och inledningen av ett omfattande arbetepå EU-nivå med att kartlägga effekterna av en fullständig och obegränsadavbindning av biståndet och att utarbeta förslag på de åtgärder somkrävs för att kunna genomföra en sådan avbindning. Utskottet konstateraratt obundet bistånd generellt anses ge bättre utnyttjande av biståndsmedeloch ökat ansvarstagande hos samarbetsländerna. Utskottet anser att ettbeslut om avbindning inte får snedvrida konkurrensen givarländernaemellan och att det är avgörande att kommissionens förslag till huravbindning skall ske innehåller regler rörande reciprocitet och insyn.Utskottet delar den ståndpunkt som framförs av regeringen i faktapromemorian.Utskottet menar att i det internationella arbete som pågår vad gälleravbindning av biståndet är det angeläget att göra åtskillnad mellan detnormativa policyarbetet och det praktiska genomförandet. Vad gällergenomförandet måste detta ske genom gemensamma steg inom EU och OECD.Unilaterala avbindningar av enskilda länder riskerar att leda tillsnedvriden konkurrens och detta är inte syftet med avbindningen.Utskottet menar att skall verka för effektivisering av detinternationella utvecklingssamarbetet genom bl.a. avbindning. Upphandlingav varor och tjänster i utvecklingssamarbetet skall ske i fri konkurrenseftersom en bindning generellt ökar kostnaderna ur samarbetslandetsperspektiv och ett effektivt utnyttjande av resurser, i ett längreperspektiv, kräver avbindning av allt utvecklingssamarbete. Avbindninginnebär ökad frihandel och fria marknader men det är viktigt att betonaatt beslut och åtgärder för att öppna marknader och avskaffa hinder förfri konkurrens bör ske i ordnade och överenskomna former. haren relativt låg andel bundet bistånd och en internationellt överenskommenavbindning skulle därför ge svenskt näringsliv stora möjligheter tillaffärer genom ökat marknadstillträde.OECD:s utvecklingskommitté beslutade att rekommendera att alltbistånd till de minst utvecklade länderna skall vara obundet. Sverigehar anslutit sig till rekommendationen. har fattat ettprincipbeslut om att avbinda gemenskapsbiståndet samt att närmare utredaoch utvärdera effekterna.Med vad som ovan anförts avstyrker därmed utskottet motionerna 2003/04:U3(s) yrkande 2, 2003/04:U6 (kd) yrkande 31, 2003/04:U9 (c) yrkande33 samt 2003/04:U10 (fp) yrkande 24.5. SkuldavskrivningarPropositionenI propositionen framhålls att skuldfrågan bör ha fortsatt hög prioritetoch att bör verka för att alla fordringsägare tar sin del avansvaret för att de fattigaste ländernas skulder återförs till en hållbarnivå. bör stödja och verka för skuldavskrivning för de mestskuldsatta länderna inom befintliga mekanismer, med syftet att skapa enhållbar skuldsituation för dessa länder.Samarbetet med länderna som ingår i HIPC-initiativet (Heavily IndebtedPoor Countries) bör fördjupas i syfte att höja ländernas kapacitet atthantera finansiering och upplåning, och ökat stöd bör ges till ländersom befunnit sig i väpnad konflikt. Insatserna för finansiell stabilitetbör öka och utvecklas, bl.a. genom en ökning av den privata sektornsmedverkan vid förebyggande och lösning av finansiella kriser.MotionernaDe fattiga ländernas skulder bör, enligt motion 2002/03:U263 (mp) yrkande9, avskrivas omgående, eftersom skulderna utgör ett stort hinder försocial utveckling och en bidragande faktor till världsfattigdomen.Motionärerna menar att skulderna är omoraliska och dessutom har betalatstillbaka om genom åren.I motion 2002/03:U313 (c) yrkande 21 framhålls att skuldavskrivningarnaär ett första viktigt steg i arbetet för att nå det gemensamma målet omatt halvera fattigdomen till 2015. Motionärerna menar att framtidasvenska skuldavskrivningar skall kombineras med demokratiska och ekonomiskareformer och kamp mot korruption.I motion 2003/04:U6 (kd) yrkande 15 föreslås en modell för skuldavskrivningsom innebär att de skuldsatta staternas egna, begränsade, ansträngningarska ge betydligt större resultat i form av konkret skuldavskrivning.Sverige bör vara ett föregångsland och leda den globala opinionen fören sådan skuldavskrivningsmodell.I motion 2003/04:U7 (v) yrkande 19 begärs att skuldavskrivningarna tillländer med stor fattigdom får en mer framskjuten plats i den svenskautvecklingspolitiken och, i yrkande 20, att bör stödja ett öppetoch oberoende skiljedomsförfarande mellan långivare och låntagare närdet gäller skuldavskrivningar för länder med stor fattigdom. Vidarekrävs i yrkande 21 att inleder ett kritiskt framåtsyftandeanalysarbete av konflikterna och problematiken kring hur nationella planerför kampen mot fattigdomen fungerar. I yrkande 22 framhålls att ledareför Afrikanska unionen liksom representanter för olika FN-organ och deninternationella Jubelrörelsen konstaterat att skuldproblemkräver mer genomgripande lösningar, som går längre än HIPC-initiativet,om millenniemålen skall kunna uppnås år 2015.I motion 2003/04:U9 (c) yrkande 23 framhålls att ett av de svårastehindren för utveckling av de fattigaste länderna är de enorma skuldbördorna.Motionärerna menar att skuldavskrivningarna är ett första viktigt stegi arbetet för att nå det gemensamma målet om att halvera fattigdomentill 2015. Skuldavskrivningar måste kombineras med demokratiska ochekonomiska reformer och åtaganden för kamp mot korruptionen.I motion 2003/04:U10 (fp) yrkande 17 konstateras att många fattiga länderdras med omfattande externa skulder, som är ett av flera hinder förderas politiska och ekonomiska utveckling. Motionärerna kräver attSverige, liksom övriga i-länder, bör göra mer för att minska skuldbördanför de allra fattigaste länderna och att skuldavskrivningar måste försesmed villkor för ekonomiska och demokratiska reformer.I motion 2003/04:U11 (m) yrkande 9 liksom i motion 2003/04:U248 (m)yrkande 9 framhålls att bör ta initiativ till en totalskuldavskrivning för högt skuldsatta låginkomstländer samt att ensådan skuldavskrivning skall kombineras med fyra villkor: att inteacceptera ny upplåning, inte främja korruption och vanstyre, inte bidratill finansiering av anfallskrig och att de frigjorda anslagen kommerde fattiga till godo.Även i motion 2003/04:U12 (mp) yrkande 11 konstateras att de fattigaländernas skulder är ett strukturellt hinder för utveckling och motverkarde internationellt fastställda målen i FN:s millenniedeklaration.Motionärerna anser att de fattiga länder som har höga och ohanterligaskuldbördor behöver snabbare och effektivare skuldavskrivningar och, iyrkande 12, att eftersom det s.k. HIPC-initiativet visat sig otillräckligtså bör verka för ett förnyat initiativ som går betydligt längreoch snabbare kan skriva av de fattiga ländernas skulder.I motion 2003/04:U261 (kd) yrkande 3 konstateras att för att skriva avu-länders skulder måste villkor och krav ställas på en sund ekonomiskpolitik, en demokratisk utveckling och respekt för mänskliga rättigheterliksom på tydliga och konkreta handlingsplaner för att bekämpa fattigdomen.Motionärerna anser att bör vara ett föredöme i det internationellasamfundet och leda den globala opinionen för radikalare skuldavskrivning.I motion 2003/04:U308 (c) yrkande 2 krävs en omfattande avskrivning avutvecklingsländernas skulder för att frigöra utvecklingsländerna resurser,vilka skall användas för att uppnå en hållbar utveckling, och i yrkande3 krävs att vinster används till att skriva av delar avVärldsbankens egna fordringar på de fattigaste länderna. Vidare framhållsi yrkande 4 att det så kallade HIPC-initiativet syftar till att skrivaav skulder för de fattigaste länderna men att programmet inte hållermåttet utan behöver utvärderas och reformeras. I yrkande 5 framhållsatt det inte är rimligt att kräva att befolkningen i diktaturländerskall betala sina ledares skulder och att bör föra upp diskussionenkring illegitima skulder på IMF:s agenda.Utskottets övervägandenUtskottet understryker också vikten av att minska de fattiga ländernasskuldbörda och att skuldavskrivning sker på ett sådant sätt att denfrämjar utveckling och därmed fattigdomsbekämpning. En av de grundläggandetankarna bakom HIPC-initiativet är att ge de fattiga och skuldtyngdaländerna en möjlighet att permanent ta sig ur sin ohållbara skuldsituation.Skuldhållbarhet är en funktion av sund ekonomisk politik, koncessionellaresurser, direktinvesteringar, utveckling av exportmarknader,fattigdomsbekämpning och skuldhanteringskapacitet. Länderna har härvidlag ettstort eget ansvar för hur deras framtida skuld utvecklas, och biståndetsroll är att stödja denna process. Kostnaderna för initiativets genomförandeär så omfattande att insatser från och andra likasinnade givareinte räcker till för att finansiera initiativet. Därför måste även destora länderna axla sin del av finansieringsbördan. Utskottet konstateraratt regeringen har varit drivande i arbetet med att lägga fast enfinansieringsprocess för HIPC-initiativet. Den svenska skuldpolitikengentemot de fattigaste länderna syftar till att stödja sådana ländersom bedriver en sund ekonomisk politik att återfå en hållbar skuld. överenskommelse som slöts i har både låntagare och kreditorertagit på sig ett ansvar för den ekonomiska situationen i de fattigaskuldtyngda länderna.Utskottet konstaterar att de resurser som krävs för att stödja att länderskall kunna förbättra sin situation är så stora att enbart gåvofinansieringinte kommer att räcka för de stora investeringsbehov som finns i länderna.Bedömningen är även att inte ens en fullständig avskrivning av ländernasexterna skuld skulle räcka för de investeringar som krävs för att bekämpafattigdom i länderna. Därför kommer länderna även i fortsättningen behövatillgång till kreditfinansiering. bör stödja kravet på tydligareregler mellan låntagare och långivare.Utskottet menar att för alla länder, inklusive de fattiga länderna, ärdet avgörande att regeringarna själv tar ansvar för att formulera ochgenomföra en sund ekonomisk politik. En effektiv skattepolitik och ettökat inhemskt sparande behöver för många länder kompletteras med storabidrag från utvecklingssamarbetet. Svenskt stöd till de fattiga ländernasansträngningar sker framför allt genom de internationella finansiellainstitutionerna och EU.Utskottet menar att avskrivning är effektivt endast om det ingår som endel i en utvecklingsstrategi. För att länderna skall undvika att återhamna i ohållbara skuldsituationer krävs en tydlig, rättvis, hållbaroch utvecklingsfrämjande inhemsk politik. En känslig balansgång äravvägningen mellan efterskänkande av skulder och upprätthållande av defattiga ländernas kreditvärdighet.Utskottet har inhämtat att sedan lanseringen av det s.k.HIPC-initiativet dels lämnat ett omfattande ekonomiskt stöd till initiativetsgenomförande, dels lämnat kapacitetsuppbyggande stöd till flera av deaktuella länderna. stöder även inrättandet av en internationellkonkursmekanism för skuldomstrukturering s.k. SDRM (Sovereign DebtRestructuring Mechanism). IMF har en viktig roll i SDRM genom sin kompetensatt analysera förutsättningarna för skuldhållbarhet och genom sinutlåning och därigenom bedömning av om landet vidtar nödvändiga ekonomiskaåtgärder. Vid konstaterades emellertid attdet inte finns tillräckligt politiskt stöd för att skapaen internationell konkursmekanism.Utskottet menar att för att ett fattigt och skuldtyngt land skallbeviljas skuldavskrivningar under HIPC-initiativet är kravet att landetbedriver en god ekonomisk politik med en tydlig fattigdomsinriktning.Ett särskilt villkor för stöd är att länderna formulerar egnafattigdomsstrategier med en tydlig plan för hur fattigdomen bäst bekämpas idet egna landet. Denna strategi är också vägledande för hur de resursersom frigörs används.Skuldavskrivningarna bör vidare kombineras med demokratiska och ekonomiskareformer och andra insatser i kampen mot korruption.Med vad som ovan anförts anser utskottet att de frågor som motionernaväckt är besvarade och avstyrker därmed motionerna 2002/03:U263 (mp)yrkande 9, 2002/03:U313 (c) yrkande 21, 2003/04:U6 (kd) yrkande15, 2003/04:U7 (v) yrkande 19-22, 2003/04:U9 (c) yrkande 23, 2003/04:U10(fp) yrkande 17, 2003/04:U11 (m) yrkande 9, 2003/04:U12 (mp) yrkandena11 och 12, 2003/04:U248 (m) yrkande 9, 2003/04:U261 (kd) yrkande 3 samt2003/04:U308 (c) yrkandena 2-5.6. JordbrukPropositionenLandsbygdsutveckling är avgörande för utveckling i många utvecklingsländer.På landsbygden bor en majoritet av världens fattiga. Potentialen förminskad fattigdom genom höjd sysselsättning, produktion och export påjordbruksområdet är betydande. Parallellt med handelsliberaliseringaroch krav på reformer av EU:s jordbrukspolitik måste satsningar ske pålandsbygdsutveckling i fattiga länder. Utgångspunkten för sådana satsningarbör vara ett miljömässigt hållbart jordbruk och en ekonomiskt och socialthållbar utveckling på landsbygden vilket kan skapa förutsättningar fören tillräcklig livsmedelsproduktion.MotionernaI motion 2002/03:U290 (kd) yrkande 16 konstateras att i flera afrikanskaländer förekommer problem när det gäller fördelningen av mark, vilketenligt motionärerna skulle kunna lösas genom att regeringen verkar föratt det internationella biståndet bidrar till att göra det finansielltmöjligt att genomföra juridiskt riktiga markreformer.I motion 2003/04:U9 (c) yrkande 18 krävs att Sida prioriterarutvecklingsarbetet genom att verka för att förbättra villkoren för jordbrukarnai utvecklingsländerna. I yrkande 30 framhålls vikten av att UD och Sidaskapar förutsättningar för att få till stånd en mellan ochbiståndsmottagarlandet gemensam analys av hindren för jordbrukets ochlandsbygdens utveckling och att de slutsatser som analysen ger läggstill grund för det fortsatta utvecklingssamarbetet.I motion 2003/04:U261 (kd) yrkande 6 krävs att ökat stöd för svensktbistånd bör gå till utvecklingen av självständiga bondeorganisationeri Afrika.I 2003/04:U271 (mp) yrkande 5 konstateras att det inom biståndet påsikt krävs ökade anslag till jordbrukssektorn.Utskottets övervägandenLandsbygdsutveckling är avgörande för tillväxt och framsteg i mångautvecklingsländer. På landsbygden bor en majoritet av världens fattiga.Potentialen för minskad fattigdom genom höjd sysselsättning, produktionoch export på jordbruksområdet är betydande. Parallellt medhandelsliberaliseringar och krav på reformer av EU:s jordbrukspolitik måstesatsningar ske på landsbygdsutveckling i fattiga länder. Fattigdomsbekämpningär således nära kopplad till en tryggad livsmedelsförsörjning.Satsningar på landsbygdsutveckling innehåller självfallet betydandeinsatser för utvecklingen av jordbruket som också bör inkludera åtagandenvad avser markreformer och stöd till bondeorganisationer liksom tillenskilda jordbrukare. Brister i den inhemska politiken i utvecklingsländernautgör ett allvarligt hinder för utveckling. Därför är det angeläget attsamarbetsländernas fattigdomsstrategier inkluderar analyser av hindrenför jordbrukets och landsbygdens utveckling.Med vad som ovan anförts anser utskottet att de frågor som motionernaväckt är besvarade och avstyrker därmed motionerna 2002/03:U290 (kd)yrkande 16, 2003/04:U9 (c) yrkandena 18 och 30, 2003/04:U261 (kd) yrkande6 samt 2003/04:U271 (mp) yrkande 5.7. Sexuell och reproduktiv hälsaPropositionenI propositionen framhålls att bör stödja arbetet med att förbättrautvecklingsländernas egen förmåga att ta ansvar för grundläggande ochrättvisa system för social omsorg samt hälso- och sjukvård. börfortsatt vara pådrivande i internationella sammanhang i frågor som rörsexuell och reproduktiv hälsa och dithörande rättigheter.MotionernaI motion 2002/03:U235 (fp) yrkande 4 krävs att kvinnors rätt till friabort och god sexuell och reproduktiv hälsa också blir ett prioriteratfinansiellt mål i den svenska biståndsbudgeten.I motion 2002/03:U294 (fp) yrkande 17 konstateras att på flertaletFN-konferenser har frågan om fri abort diskuterats flitigt.På FN:s befolkningskonferens i beslutade världens länderatt av biståndet skall avsättas till sexuell och reproduktivhälsa. Endast ett EU-land, , uppfyller detta mål. Motionärernamenar att som världens mest jämställda land, bör låta en störredel av biståndet gå till sexuell och reproduktiv hälsa.I motion 2002/03:U314 (s) framhålls att sexuell och reproduktiv hälsaär en mänsklig rättighet. UNFPA rapporterade om 63 länder medakut brist på materiel som används i arbetet med sexuell och reproduktivhälsa, som preventivmedel och materiel för familjeplanering, för mödravårdoch abort, behandling av könssjukdomar och för att förebygga spridningav hiv/aids. Motionärerna menar att har en lång tradition avatt förespråka sexuella och reproduktiva rättigheter och att detta därförborde bli en profilfråga vad gäller svenskt bistånd.I motion 2003/04:U2 (c, m, fp, kd, v, mp) yrkande 1 krävs att regeringenverkar för att och andra ledande givare på området måste ökastödet till sexuell och reproduktiv hälsa med målet att avsätta minst10 % av biståndsbudgeten till området. Även i motion 2003/04:U5 (s)yrkande 1 krävs att sexuell och reproduktiv hälsa och dithöranderättigheter görs till en profilfråga för svenskt bistånd och, i yrkande 2,att bör överväga att höja nivån på biståndet till områdetsexuell och reproduktiv hälsa.I motion 2003/04:U10 (fp) yrkande 13 krävs att en större del av biståndetskall gå till området sexuell- och reproduktiv hälsa och åtgärder sommotverkar spridningen av hiv/aids.I motion 2003/04:U232 (s) konstateras att om millenniemålen skall uppnåsär det viktigt att det internationella samarbetet utvecklas mer konkret.Motionärerna menar att på den internationella politiskadagordningen ytterligare bör driva frågan om rätten till sexuell ochreproduktiv hälsa. Det kan göras genom ett ökat fokus på dessa frågor idet svenska biståndet, vilket skulle sända tydliga signaler om den viktSverige lägger vid rätten till sexuell och reproduktiv hälsa, samtpresentera ett positivt exempel för andra länders regeringar.I motion 2003/04:U276 (fp) yrkande 4 krävs att verkar för attkvinnors rätt till fri abort och god sexuell och reproduktiv hälsa blirett prioriterat finansiellt mål i den svenska biståndsbudgeten.Utskottets övervägandenUtskottet konstaterar att främjandet av en trygg och säker sexualitetoch en god reproduktiv hälsa i befolkningen har utgjort en hörnstensåväl i nationella som internationella folkhälsoarbete. Frågorom sexuell och reproduktiv hälsa saknas dock i de internationellt erkändamålen från , och utskottetmenar att denna brist gör det nödvändigt att en handlingsplan arbetasfram inom detta område. Utskottet menar att denna handlingsplan börinnehålla en strategi för hur dessa frågor kan kopplas till andramillenniemål, t.ex. minskad barnadödlighet och minskad mödradödlighet.Det är utskottets uppfattning att insatser inom området sexuell ochreproduktiv hälsa och rättigheter är avgörande för att millennieutvecklingsmålenskall kunna uppnås, särskilt för att målen om att minska mödradödlighetoch spridningen av hiv/aids skall kunna uppnås. Utskottet menar atträttighetsperspektivet i den föreslagna politiken för global utvecklingbl.a. markerar att alla människor skall ha rätt att bestämma över sinegen kropp, reproduktion och sexualitet. Utskottet konstaterar att s.k.osäkra aborter står för mellan en fjärdedel och upp till hälften avmödradödligheten i många utvecklingsländer. Utvecklingssamarbetet haren viktig uppgift i att bidra till att denna utveckling kan vändas.FN:s konferens om befolkning och utveckling i och dessuppföljningskonferens resulterade, som utskottet redogjort för i etttidigare avsnitt i betänkandet (Politik för social omsorg och folkhälsa),i en helhetssyn på sexuell och reproduktiv hälsa. Kairokonferenseninnebar ett genombrott för erkännandet av alla människors reproduktivarättigheter. Under FN:s ledning kommer det internationella samfundetunder att följa upp de rekommendationer och mål som gjordes isamband med och dess uppföljningskonferens. Därmedkommer frågor om sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter att fåuppmärksamhet.De flesta länder delar fortfarande den syn på sexuell och reproduktivhälsa och rättigheter som utvecklades i . Utskottet noterar attnågra tongivande länder i dessa frågor ger uttryck för en annan och merrestriktiv syn. tillhör en mindre grupp länder som är särskiltpådrivande när det gäller att lyfta fram frågor kring sexuell ochreproduktiv hälsa och rättigheter. Det är därför viktigt att gerett sådant stöd till enskilda länder, enskilda organisationer ochFN-organisationer att handlingsprogrammet från kan genomföras ochatt dialogen kring sexualitet, aborter, mansrollen och ungdomars behovtydliggörs och förstärks. Utskottet menar att alla kvinnor skall harätt till fri och säker abort. Detta skall vara centralt också iutvecklingssamarbetet.Sverige har markant ökat bidragen till UNFPA. År2000 bidrog med , hade stödet ökattill . har regeringen i budgetpropositionenföreslagit att basstödet ökas till UNFPA från 205 till 270 miljonerkronor. Utskottet finner ökningen motiverad dels mot bakgrund av attorganisationen gör ett mycket bra arbete i syfte att genomföraKairoprogrammet, dels mot bakgrund av de negativa konsekvenser som följer avdet amerikanska beslutet att dra tillbaka sitt stöd till organisationenför . Enligt vad regeringen redovisat bl.a. ibudgetpropositionen avser regeringen att öka stödet till SRHRoch hiv/aids-bekämpning genom , och svenska och internationellaenskilda organisationer, inklusive International Planned (). Utskottet välkomnar dessa satsningar men gör deformella ställningstagandena om budgeten utvecklingssamarbetei betänkande 2003/04:UU2.Med vad som ovan anförts anser utskottet att de frågor som motionernaväckt är besvarade och avstyrker därmed motionerna 2002/03:U235 (fp)yrkande 4, 2002/03:U294 (fp) yrkande 17, 2002/03:U314 (s), 2003/04:U2(c, m, fp, kd, v, mp) yrkande 1, 2003/04:U5 (s) yrkandena 1 och 2, 2003/04:U10(fp) yrkande 13, 2003/04:U232 (s) samt 2003/04:U276 (fp) yrkande 4.8. Hiv/aidsPropositionenHälsofrågornas alltmer framträdande plats i det globala samarbetet harbidragit till en allt viktigare roll för ().Genom bidrag till WHO stöder det internationellaarbetet i kampen mot ohälsa men också utvecklingen av grundläggande ochrättvisa system för hälso- och sjukvård. WHO arbetar aktivt för attbekämpa hiv/aids, malaria, tuberkulos och tobaksrelaterade sjukdomarsom är gränsöverskridande men som framför allt drabbar de fattigastedelarna av världen och dess fattigaste invånare.Rika länder skall stödja de fattiga ländernas kamp mot ohälsan och setill att fattiga människor får tillgång till läkemedel till rimligakostnader. För de allra flesta sjukdomar som är vanliga i utvecklingsländernaär mediciner inte tillräckligt billiga för att vara tillgängliga för defattiga.