bet · GQ01KU23 · 2003-04-28 00:00:00 — Förden enskilde riksdagsledamoten och allmänheten ärmyndigheternas årsredovisningar enligt motionärendet enklaste redskapet för att se hur riksdagensbeslut omsatts i människors vardag.Årsredovisningarna bör enligt motionären utvecklasmed en separat redovisning till av debeslut som inte verkställts, med medföljandemotivering.BakgrundGrunderna för arbete anges iregeringsformen (RF) och riksdagsordningen (RO).Enligt 1 kap. 4 § RF granskar riketsstyrelse och förvaltning. I 12 kap. RFgrundlagsfästs ett antal institut som utgör organför kontrollmakt: konstitutionsutskottetsgranskning av regeringens verksamhet,misstroendeförklaring, justitieombudsmännen ochriksdagsrevisorerna (fr.o.m. 2003-07-01Riksrevisionen). Enligt 4 kap. 16 § RO ingår irespektive utskotts beredning av ärenden uppgiftenatt följa upp och utvärdera riksdagsbeslut inom sittämnesområde.Riksdagskommittén fick i uppdragatt utvärdera och se över utskottens verksamhetbeträffande uppföljning och utvärdering samt göra enallmän översyn av kontrollmakt på detekonomiska området. Enligt kommitténs direktivställer införandet av mål- och resultatstyrning inomstaten och budgetprocessens ändrade utformning nyakrav på aktörerna i budgetprocessen, så även påriksdagen. arbete med uppföljning,utvärdering, revision och annan kontroll är en delav denna process och behöver naturligen utvecklas itakt med att verksamheten utvecklas hos övrigaaktörer. Om inte tar en aktiv roll iutvärdering och kontroll av de politiska effekternaav beslut finns risk för attmöjligheterna till politisk styrning från riksdagenssida urholkas.Riksdagskommittén anförde i sitt huvudbetänkandeRiksdagen inför 2000-talet (se förs. 2000/01:RS1)att den nya styrmodellen förutsätter ett flöde avstyr- och kontrollinformation. Kommittén menadevidare att det numera ställs formella krav påmyndigheterna att upprätta årsredovisningar med båderesultatredovisningar och resultat- ochbalansräkningar. Den konstaterade även attrevisionen getts en förstärkt ställning; allaårsredovisningar revideras av ,revisionsberättelserna underställs regeringen och deviktigaste iakttagelserna i revisionen anmäls avregeringen till . Kommittén ansåg attriksdagen i ökad utsträckning skulle följa upp ochutvärdera fattade beslut för att åstadkomma ettbättre berednings- och beslutsunderlag i denpolitiska styr- och beslutsprocessen.Formerna för det statliga budgetarbetet regleras iRF, RO och lagen (1996:1059) om statsbudgeten(budgetlagen). Enligt 2 § budgetlagen skallregeringen för redovisa de mål som åsyftasoch de resultat som uppnåtts på olikaverksamhetsområden. Enligt 44 § samma lag fastslåsatt regeringen är redovisningsskyldig införriksdagen för statens medel och de övriga tillgångarsom enligt 9 kap. 8 § RF står till regeringensdisposition.I förordningen (2000:605) om årsredovisning ochbudgetunderlag anger regeringen bestämmelser omårsredovisning m.m. för myndigheter som lyderomedelbart under regeringen. Enligt 2 kap. 4 § iförordningen anger regeringen bestämmelser förårsredovisningarnas innehåll. Enligt dessabestämmelser skall årsredovisningen bestå av- resultatredovisning,-- resultaträkning,-- balansräkning,-- anslagsredovisning,-- finansieringsanalys,-- noter.-Myndighetens årsredovisning skall även innehålla ensammanställning över väsentliga uppgifter frånresultaträkning, balansräkning ochanslagsredovisning. Sammanställningen skall äveninnehålla uppgifter om låneram, anslagskredit samtvissa nyckeltal. Myndigheten skall iårsredovisningen även lämna information om andraförhållanden av väsentlig betydelse för regeringensuppföljning och prövning av verksamheten.Enligt 3 kap. 1 § samma förordning skallmyndigheterna redovisa och kommentera verksamhetensresultat i förhållande till de mål och i enlighetmed de krav på återrapportering som regeringen harangett i regleringsbrev eller i något annat beslut.I de fall regeringen inte beslutat om krav pååterrapportering skall myndigheten redovisa ochkommentera hur prestationerna har utvecklats medavseende på volym, intäkter, kostnader och kvalitet.Enligt 9 kap. 4 och 5 §§ samma förordning beslutarregeringen vilka verksamheter som skallgenomgå fördjupad prövning. Myndigheternas underlagför regeringens fördjupade prövning skall lämnas ien särskild rapport det årregeringen bestämmer. Underlaget skall innehålla ensammanfattande resultatanalys och förslag tillinriktning och finansiering av verksamheten för deteller de budgetår underlaget avser. Iresultatanalysen skall verksamheten utvärderas ochredovisas i förhållande till de mål för verksamhetensom regeringen fastställtI enlighet med förslag (se förs.2000/01:RS1) har uttalat att det voreönskvärt att regeringen lämnarresultatskrivelser på alla utgiftsområden (bet.2000/01:KU23, rskr. 2000/01:273-276). Ibudgetpropositionen delar regeringenriksdagens uppfattning att skrivelserna börintegreras i det ordinarie budgetarbetet, för attbl.a. stödja ökade fokus på uppföljningoch utvärdering (prop. 2002/03:1 utg.omr. 2 s. 31).Eftersom resultatskrivelser är ett nytt inslag ibudgetprocessen är det enligt regeringen väsentligtatt de utvecklas i dialog mellan riksdagsutskottenoch . Att ha som ambition att redan2003 lämna resultatskrivelser för allautgiftsområden bedömer regeringen som alltföroptimistiskt. I stället förordar regeringen ettsuccessivt införande över ett antal år.Under 2002 har regeringen lämnat ett antalskrivelser till vilka har karaktären avresultatskrivelser. Som exempel kan nämnasskrivelserna genomförande av EU:ssysselsättningsstrategi (skr. 2001/02:187) ochKultur och delaktighet (skr. 2001/02:176) liksomskrivelserna Utvecklingen inom den kommunala sektorn(skr. 2001/02:102) och nationellahållbarhetsstrategi (skr. 2001/02:50). Dessaregeringsskrivelser kan enligt regeringen ligga tillgrund för en diskussion om utformning och omfattningav kommande resultatskrivelser.Utskottets ställningstagandeUtskottet anser att det pågående arbetet med attutveckla resultatskrivelser på alla utgiftsområdenkommer att stärka möjlighet att iframtiden utöva sin kontrollmakt och följa uppeffekterna av beslut som har fattat.Utskottet anser mot denna bakgrund att det intebehövs något tillkännagivande i enlighet med vad somyrkas i motion 2002/03:K250 (s). Motionen avstyrks.Tillsättning av högre statligatjänster m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker ett motionsyrkande omändrat förfarande vid tillsättning av högrestatliga tjänster och hänvisar bl.a. till nystatistik som visar att andelengeneraldirektörer med politisk bakgrund harminskat samt tillpågående utredningsarbete. Vidare avstyrkerutskottet med hänvisning till pågående arbeteett motionsyrkande om begränsning avmedborgarskapskrav vid tjänstetillsättningar.Jämför reservationerna 7 (m, fp, kd, mp) och8 (mp).MotionerI motion 2002/03:K379 (yrkande 18) av Bo Lundgrenm.fl. (m) föreslås att tillkännager förregeringen som sin mening att regeringensutnämningsmakt bör reformeras i syfte att ökagenomlysningen vid tillsättningen av statligamyndighets- eller verkschefer och andra högretjänster. Mot bakgrund av grundlagens krav påsaklighet vid statliga tjänstetillsättningar är detenligt motionärerna anmärkningsvärt att regeringen istor utsträckning tycks använda utnämningsmakten somett belöningsinstrument för det egna ellernärstående partiers företrädare. En möjlighet attmotverka detta vore att låta kandidater till högretjänster frågas ut offentligt inför detriksdagsutskott som bereder ärenden som rörmyndighetens eller verkets område.I motion 2002/03:Sf289 (yrkande 16) av PeterEriksson m.fl. (mp) föreslås att begär attregeringen lägger fram förslag till ändring avkravet om svenskt medborgarskap vid tillsättningar.Detta krav bör begränsas väsentligt och omfattabetydligt färre anställningar och tillsättningar.Som exempel nämner motionärerna att det inte finnshållbara skäl att utestänga icke-svenska medborgarefrån att vara nämndemän i domstolar.BakgrundAllmänt om tillsättning av statliga tjänsteroch bedömningsgrunder därvidEnligt 11 kap. 9 § regeringsformen (RF) tillsättstjänst vid en domstol eller vid enförvaltningsmyndighet som lyder under regeringen avregeringen eller av en myndighet som regeringenbestämmer. Vid tillsättning av statlig tjänst skallavseende fästas endast vid sakliga grunder, såsomförtjänst och skicklighet.Närmare bestämmelser om tillsättning av statligatjänster finns i lagen (1994:260) om offentliganställning (). Enligt 4 § skall skicklighetensättas främst, om det inte finns särskilda skäl förnågot annat. I förarbetena till lagen (prop.1993/94:65) påpekades att förtjänst och skickligheti RF nämns endast som exempel och att även andrasakliga grunder kan vägas in vid bedömningen. Enligt4 § anställningsförordningen (1994:373), som träddei kraft med lag om offentliganställning, skall myndigheten utöver skicklighetenoch förtjänsten också beakta sådana sakliga grundersom stämmer överens med allmänna arbetsmarknads-,jämställdhets-, social- och sysselsättningspolitiskamål.Myndighetschefer och vissa andra chefer tillsättsnormalt för en bestämd tid, i allmänhet sex årförsta gången och därefter per period. Enligt33 § får chefen för ett statligt affärsverkeller för - om denne äranställd för bestämd tid - skiljas från sinanställning före utgången av , om det ärnödvändigt av hänsyn till verkets bästa. Är chefenför någon annan förvaltningsmyndighet som lyderomedelbart under regeringen anställd för bestämd tidfår han eller hon förflyttas till en annan statliganställning som tillsätts på samma sätt om det ärpåkallat av organisatoriska skäl eller annars ärnödvändigt med hänsyn till myndighetens bästa.I regeringens proposition 1997/98:136 i medborgarnas tjänst har regeringenredogjort för sin bedömning av chefsförsörjningen istatsförvaltningen. Regeringen har enligtpropositionen (s. 50 f.) mot bakgrund avutnämningsmaktens ökade betydelse sett över sinchefspolicy och utvecklat riktlinjer förberedningsprocessen inom . Särskilduppmärksamhet skall ägnas åt att breddarekryteringsbasen och få en bättre balans avkompetens och erfarenheter i kollektivet avmyndighetschefer.Chefspolicyn omfattar rekrytering, introduktion,chefsutveckling, mål- och resultatdialog, rörlighetsamt löner och anställningsvillkor.I fråga om rekryteringen av myndighetschefer angesatt den skall ske utifrån preciserade krav, ettbrett sökförfarande och ett omsorgsfullturvalsförfarande. En skriftlig kravprofil, baseradpå myndighetens nuvarande och kommande verksamhet,skall alltid tas fram innan sökandet efterkandidater påbörjas. Särskild vikt bör läggas vidledaregenskaper och tidigare erfarenheter som chef.Ett brett sökförfarande innebär att regeringen sökerkandidater även från näringslivet, kommuner ochlandsting. Vidare skall det så långt möjligt alltidfinnas en kvinnlig kandidat med i det slutligaurvalet. Målet att rekrytera så kvalificerade ledaresom möjligt inom statsförvaltningen skall uppnåsgenom att ta vara på den kompetens som finns blandsåväl kvinnor som män.Enligt Statsrådsberedningens PM 1997:4Samrådsformer i har statsministernsärskild betydelse vid beredningen avutnämningsärenden, och flertalet utnämningar skallberedas gemensamt med Statsrådsberedningen.I skrivelsen Regeringens förvaltningspolitik (skr.2000/01:151) lämnade regeringen en redogörelseför arbetet med genomförandet av regeringensförvaltningspolitiska handlingsprogram och en allmänlägesbeskrivning avseende olika områden, bl.a.chefsförsörjning. En av åtgärderna ihandlingsprogrammet som anges i skrivelsen är attutveckla regeringens chefsprogram förmyndighetschefer.I budgetpropositionen redogör regeringenbl.a. för utvecklingsinsatser för myndighetscheferoch för ledamöter i statliga styrelser, nämnder ochråd (prop. 2002/03:1 utg.omr. 1).Statskontoret har på eget initiativ genomfört enstudie om regeringens utnämningsmakt. I studien harjämförts hur det går till när verkschefer rekryterasi med hur det går till i , Englandoch . Studien har publicerats under rubrikenDet viktiga valet av verkschef (1999:21).I studien pekas på att om man vill vidta åtgärderför att öka förståelsen, trovärdigheten ochöppenheten vad gäller regeringens utövning avutnämningsmakten kan man diskutera kompletterandeeller stödjande insatser under en eller flera avföljande faser i utnämningsprocessen:- sök- och urvalsfasen,-- utnämningsfasen,-- uppföljningsfasen.-Såvitt avser sök- och urvalsfasen pekas i studien påatt regeringen skulle kunna bredda beslutsunderlagetför sina verkschefsutnämningar genom att ta framskriftliga kravprofiler, annonsera ut ledigaverkschefstjänster, ta stöd av professionellachefsrekryterare, använda professionellaurvalsmetoder och ingående anställningsintervjuermed flera kandidater samt referenstagning. Ettsådant mer formaliserat urvalsförfarande skulleenligt studien ställa krav på störreberedningsresurser än vad regeringen nu har tillsitt förfogande.Såvitt avser utnämningsfasen anges att i destuderade länderna prövats vägen att regeringen tarråd inför enskilda utnämningsbeslut av någon form avfristående organ med uppgift att bilda sig enuppfattning om och rangordna de mest kvalificeradekandidaterna. Organet skulle utses av regeringen ochbestå av fyra eller fem personer med hög integritetoch ingående erfarenhet av såväl offentlig somideell och privat verksamhet.I en nyligen utgiven rapport av Expertgruppen förstudier i offentlig ekonomi () har bl.a.studerats politisk bakgrund bland generaldirektörer(2003:7). hade enligt undersökningen 33 %av generaldirektörerna politisk bakgrund (statsråd,statssekreterare, riksdagsman, politisk sakkunnig,landstings- eller kommunalråd), hade haft enopolitisk befattning inom (expeditions- och rättschefer, departementsråd ellerkansliråd) och hade "annan bakgrund".Utvecklingen har varitatt andelen generaldirektörer med politisk bakgrundminskat (). Utvecklingen av andelengeneraldirektörer med opolitisk bakgrund inomRegeringskansliet har gått i samma riktning (år1989). I stället har andelen generaldirektörer med"annan bakgrund" ökat (). Av degeneraldirektörer som utsågs oktober1999-15 januari 2002 hade politisk bakrund.Undersökningen visar också att andelengeneraldirektörer med politisk respektive icke-politisk bakgrund inte skiljer nämnvärt mellanmyndigheter med olika antal anställda.Konstitutionsutskottet har vid ett flertaltillfällen inom ramen för sin granskning avstatsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenashandläggning granskat regeringens utnämningar tillstatliga chefstjänster. I samband med utskottetsgranskning /inhämtadeutskottet en promemoria i ärendet frånRegeringskansliet och höll utfrågning medstatsminister (bet. 2001/02:KU20). Ipromemorian framhöll regeringen att den sedan 1995har en samlad policy för chefsförsörjningen(Regeringens chefspolicy. Kvalitet i den statligachefsförsörjningen, 2000). Iregeringens arbete med utnämningar av nyamyndighetschefer skall enligt denna policy särskildvikt läggas vid ledaregenskaper och tidigareerfarenheter som chef. Ett brett sökförfarande skallmöjliggöra att chefer rekryteras även frånnäringslivet, kommuner och landsting. Vidareanfördes att huvuddelen av myndighetscheferna kommerfrån annan statlig anställning (48 från statligchefsanställning och 10 från politiskanställning/verksamhet). kommer direkt från enanställning inom näringslivet och har kommunalbakgrund. I sitt ställningstagande hänvisadeutskottet till tidigare granskning av regeringensutnämningspolitik, varvid utskottet gjortbedömningen att den omständigheten att en person haren politisk bakgrund inte skall varadiskvalificerande vid tillsättningen av t.ex. engeneraldirektörstjänst, så länge endast sakligagrunder som förtjänst och skicklighet tillämpas vidtillsättningen. Utskottet har i stället velatframhålla att politisk erfarenhet ofta kan vara enviktig erfarenhet när det gäller att leda offentligaverksamheter. Att det är svårare att rekryterapersoner från näringslivet kunde enligt utskottet haett samband med de högre lönenivåer som oftatillämpas i näringslivet. Detta kunde också vara enförklaring till att det kan uppfattas som att detföreligger en politisk obalans itillsättningsärendena. Granskningen föranledde idenna del inga ytterligare uttalanden frånutskottet.Konstitutionsutskottet behandlade i betänkande2000/01:KU11 motioner angåendetillsättningsförfarandet för högre statligatjänster. Såvitt gällde utnämningen av domare ansågutskottet att beredningen av betänkandetDomarutnämningar och domstolsledning (se nedan)borde avvaktas och avstyrkte motionerna i denna del.Utskottet ansåg vidare att den nämnda beredningenvar av intresse även för bedömningen avtillsättningsförfarandet för andra högre tjänster,och utskottet såg inte någon anledning till åtgärdmed anledning av övriga motioner angåendetillsättningsförfarandet för högre statligatjänster.Även i betänkande 2001/02:KU24 behandladekonstitutionsutskottet motioner angåendetillsättningsförfarandet för högre statligatjänster. Utskottet vidhöll sitt tidigareställningstagande och avstyrkte motionerna.Kommittén om domstolschefens roll ochutnämningen av högre domareMed anledning av ett tillkännagivande från riksdagenhar formerna för tillsättandet av de högredomartjänsterna varit föremål för utredning (bet.1997/98:JuU24 s. 3 f., rskr. 1997/98:228). I sittbetänkande Domarutnämningar och domstolsledning -frågor om utnämning av högre domare ochdomstolschefens roll (SOU 2000:99) har denparlamentariska kommittén lämnat sitt förslag. Ibetänkandet sägs att regeringen ävenfortsättningsvis bör vara det organ som utnämner dehögre domarna och att den inte bör kunna delegerauppgiften att utnämna ordinarie domare. Beredningenav utnämningen till högre domarbefattningar börenligt betänkandet inledas i ett särskilt från såvälriksdag som regering organisatoriskt självständigtberedningsorgan, en förslagsnämnd, som lämnarregeringen förslag på lämpliga kandidater.Förslagsnämnden bör vara lagreglerad. Alla ledigabefattningar bör tillkännages offentligt och ettsystem med intresseanmälningar införas. Nämndenskall lämna regeringen ett offentligt förslag pålämpliga kandidater till högre befattningar.Regeringen skall enligt kommittébetänkandet kunnavälja fritt bland de personer som nämnden fört upppå förslag. Om regeringen vill utse någon person somnämnden inte fört upp på förslag, skall regeringenanmäla det till justitieutskottet, som skall hållaoffentlig utfrågning. Om utskottet därefter yttrarsig till förmån för någon av kandidaterna skallregeringen vara bunden av yttrandet.Utredningens betänkande har remissbehandlats ochbereds i . För attinte föregripa beredningsarbetet harjustitieutskottet under innevarande riksmöteavstyrkt motioner om större öppenhet vid utnämningenav högre domare (bet. 2002/03:JuU1).Medborgarskapskrav vid tillsättning av tjänster11 kap. 9 § tredje stycket RF innehållerbestämmelser om i vilken utsträckning svensktmedborgarskap krävs för innehav eller utövande avoffentliga anställningar (tjänster) och uppdrag. Somhuvudregel gäller att utlänningar är likställda medsvenska medborgare i fråga om behörighet att fåstatliga eller kommunala anställningar elleruppdrag. Det finns emellertid ett stort antalundantag från huvudregeln om likställdhet. Krav påsvenskt medborgarskap för vissa statligaanställningar eller uppdrag uppställs direkt i 11kap. 9 § tredje stycket RF. Enligt nämnda föreskriftfår endast den som är svensk medborgare inneha ellerutöva domartjänst, ämbete som lyder underregeringen, tjänst eller uppdrag såsom chef förmyndighet som lyder under ellerregeringen eller såsom ledamot av sådan myndigheteller dess styrelse, tjänst i Regeringskanslietnärmast under statsråd eller tjänst som svensktsändebud. Även i annat fall får endast den som ärsvensk medborgare inneha tjänst eller uppdrag, omtjänsten eller uppdraget tillsätts genom val avriksdagen. I övrigt får krav på svensktmedborgarskap för behörighet att inneha eller utövatjänst eller uppdrag hos staten eller kommunuppställas endast i lag eller enligt förutsättningarsom anges i lag.Utöver den grundläggande regleringen i 11 kap. 9 §tredje stycket RF finns det även någraspecialbestämmelser i som uppställer krav påsvenskt medborgarskap som behörighetsvillkor förvissa anställningar och uppdrag. Bestämmelsernaavser riksdagsledamöter (3 kap. 10 § jfr 2 § förstastycket RF), den som tjänstgör som statschef (5 kap.2 § första stycket RF) och statsråd (6 kap. 9 §första stycket RF). För behörigheten att varastatsråd krävs svenskt medborgarskap sedan minst tioår.I övrigt uppställs krav på svenskt medborgarskapför statliga anställningar främst i . Enligt 5 §får bara svenska medborgare ha en anställning somåklagare eller polis eller ha en militäranställning. I 6 § första stycket ges regeringenbefogenhet att föreskriva, eller för särskilda fallbesluta, att vissa kategorier av anställningar skallförbehållas svenska medborgare, nämligen anställning inom , statlig anställning som kan vara förenad medmyndighetsutövning eller handläggning av frågorsom rör förhållandet till andra stater eller tillmellanfolkliga organisationer, statlig anställning som kan medföra kännedom omförhållanden som är av betydelse för landetssäkerhet eller för andra viktiga, allmänna ellerenskilda ekonomiska intressen.De befogenheter som regeringen har enligt andra ochtredje punkterna ovan utövas i fråga om arbetstagarehos eller dess myndigheter av riksdageneller den myndighet som bestämmer (6 §andra stycket ).Därutöver uppställs krav på svenskt medborgarskapsom behörighetsvillkor för offentliga anställningareller uppdrag i olika författningar som har lagstödi 11 kap. 9 § tredje stycket RF eller i 6 § LOA.Kommittén om MedborgarskapI överlämnade Kommittén omMedborgarskap betänkandet Medborgarskap i svensklagstiftning (SOU 2000:106) till regeringen.Kommitténs uppdrag har varit att göra en översyn avkrav på svenskt medborgarskap och andra kravrelaterade till medborgarskap i lagstiftningen.En ledande princip för kommitténs arbete var attlika rättigheter och skyldigheter skall gälla istörsta möjliga utsträckning för landets invånare.Utgångspunkten var att medborgarskapskrav ilagstiftningen skall tas bort om det inte är sakligtmotiverat att behålla kraven.Beträffande offentliga anställningar och uppdragkonstaterade kommittén att dagens regelverk äroöverskådligt och omfattar fler anställningar ochuppdrag än vad som är sakligt motiverat. bör därför regelverket ersättas av ettmindre omfattande och tydligare system. Krav påsvenskt medborgarskap som behörighetsvillkor föroffentliga anställningar och uppdrag bör behållasnär det är motiverat med hänsyn till rikets säkerheteller förhållandet till andra stater. Även vissverksamhet inom staten som på ett ingripande sättberör enskildas rättsförhållanden bör alltjämtförbehållas den som är svensk medborgare. I grundlagbör i första hand fästas krav på svensktmedborgarskap för de viktigaste anställningarnaeller uppdragen hos de högsta statsorganen samt hosorgan med funktioner inom ramen för denkonstitutionella kontrollen. Beträffande övrigaanställningar eller uppdrag för vilka krav påsvenskt medborgarskap är sakligt motiverat är detenligt kommitténs uppfattning tillräckligt attkravet uppställs i lag eller enligt förutsättningarsom anges i lag. Kommittén ansåg även att regeringenbör ha kvar sin befogenhet enligt 6 § första stycketLOA att förordna eller för särskilda fall besluta omkrav på svenskt medborgarskap för statligaanställningar. Regeringens kompetens bör i dettaavseende vidgas på så sätt att den förutomanställningar även omfattar uppdrag hos staten.Vidare ansåg kommittén, mot bakgrund av deutgångspunkter som enligt kommitténs bedömning börgälla för ett reformerat regelsystem, att desärskilda förutsättningar som föreskrivs förregeringens kompetens bör ändras.