bet · GR01KUU1 · 2003-11-12 00:00:00 — Därigenom kan de olikamedlemsstaterna tydligt leda rådsarbetet och varadelaktiga i den ledningsfunktionen.Motionerna K10 (m) yrkande 15 och K8 (kd) yrkande10 behöver inte föranleda någon åtgärdoch avstyrks således.LagstiftningsrådUtskottet tar avstånd från konventets förslag om ettsärskilt lagstiftningsråd. Det är oklart hurlagstiftningsrådet skulle fungera i praktiken.Antingen kan huvuddelen av behandlingen komma atttas över av andra än berörda fackministrar, vilketinnebär att den nationella förankringen blir sämre,eller så skulle själva lagstiftningsrådet bara kommain i slutet av processen, varvid en konstladåtskillnad mellan den förberedande processen och detformella beslutet skulle uppstå.Utskottet konstaterar med tillfredsställelse attförslaget förefallit ha fallit iregeringskonferensen. Utskottet förutsätter attregeringen verkar mot förslaget om frågan skulleaktualiseras igen.Motionerna K8 (kd) yrkande 11 och K9 (v) yrkande12 (delvis) kan därmed avstyrkas.Kvinnor i institutionernaArbetsmarknadsutskottet ser i sitt yttrande (AU2y)positivt på att regeringen verkar för ökadkvinnorepresentation i EU:s institutioner.Sammansatta konstitutions- och utrikesutskottetdelar arbetsmarknadsutskottets syn och villframhålla att en jämn representation av kvinnor ochmän i beslutande organ är en viktig demokratifråga.För att kvinnor och män ska kunna delta och påverkasamhällsutvecklingen på lika villkor måste de vararepresenterade inom alla samhällsområden och på allanivåer, inte minst inom EU:s institutioner. Med enjämn fördelning mellan könen ökar förutsättningarnaför ett bredare beslutsunderlag i olika frågor.Sverige har som medlem i EU aktivt bidragit tillökad jämställdhet i unionen, t.ex. under det svenskaordförandeskapet . bör fortsattbidra med sina kunskaper och erfarenheter i arbetetmed att införliva jämställdheten mellan könen iunionens hela politik och i samtliga processer.Regeringen bör således driva kravet på ökadkvinnorepresentation i olika EU-organ inom ramenbåde för regeringskonferensen och i andrasammanhang. Motion K9 (v) yrkande 29 kan därmedanses vara tillgodosedd och kan avstyrkas.De nationella parlamentens rollDe nationella parlamentens roll i unionens arbetehar uppmärksammats alltmer.Konventet har behandlat frågan huruvida de na-tionella parlamenten ska få ökade möjligheter attpåverka sina respektive regeringar. Konventet haräven diskuterat ändringar av de nationellaparlamentens möjlighet att pröva hursubsidiaritetsprincipen tillämpas redan närkommissionen lägger sina lagstiftningsförslag. (Protokoll om de nationella parlamentens roll iEuropeiska unionen samt protokoll om tillämpning avsubsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. )Konventets förslagKonventets förslag medför ändringar i det protokollom de nationella parlamentens roll som finns bifogattill fördragen. Ändringarna ger de nationellaparlamenten ökade möjligheter att påverka EU-politiken genom sina respektive regeringar ochdirekt på EU-nivå.Konventet föreslår att en politisk mekanism förtidig varning (early warning system) införs somdirekt involverar de nationella parlamenten förkontroll av subsidiaritetsprincipens efterlevnad.Förslaget innebär att kommissionen ska skicka allasina lagstiftningsförslag och ändrade förslag tillde nationella parlamenten som den skickarförslagen till unionslagstiftaren, dvs. från avsändandethar de nationella parlamenten möjlighet att genomett motiverat yttrande framföra att det aktuellaförslaget enligt parlamentets eller kammarensuppfattning inte är förenligt medsubsidiaritetsprincipen.Varje nationellt parlament som består av tvåkammare ska enligt förslaget tilldelas två röster,dvs. varje kammare får en röst. För att inteparlament med endast en kammare ska missgynnastilldelas även de två röster. Om så många yttrandenkommer in att de motsvarar minst en tredjedel avsamtliga röster ska kommissionen ompröva sittförslag. För frågor på området frihet, säkerhet ochrättvisa gäller att kommissionen ska omprövaförslaget om yttranden som motsvarar minst enfjärdedel av samtliga röster har inkommit. Efteromprövningen kan kommissionen besluta att antingenstå fast vid sitt förslag, ändra det eller dratillbaka det. Kommissionen ska i samtliga fallmotivera sitt beslut.Dessutom föreslås att domstolen ska vara behörigatt pröva en talan om åsidosättande avsubsidiaritetsprincipen som väcks av medlemsstaternaeller överlämnas av dem på ett nationellt parlamentseller av en kammare i ett sådant parlaments vägnar ienlighet med deras interna rättsordning. ska, enligt förslaget, vara behörigatt väcka talan när det gäller en rättsakt som intekan antas utan att kommittén har hörts.Parlamenten delges också information om rådetsarbete genom att dagordningarna för, och resultatenav, rådets möten direkt skickas tillmedlemsstaternas nationella parlament.Slutligen föreslås skärpta krav när det gällertidsgränser i rådets arbete för att de nationellaparlamenten ska hinna granska lagförslag. Detnuvarande protokollet stadgar att skaförflyta från den dag då lagstiftningsförslag avkommissionen görs tillgängligt för de nationellaparlamenten till det att förslaget sätts upp pårådets dagordning. Till detta läggs ytterligare entidsmarginal, som fastställer att det från den dagdå ett förslag förs upp på rådets dagordning ochtill dess att det antas en gemensam ståndpunkt skadet, i normalfallet, förflyta tio dagar.Regeringens utgångspunkterDe nationella parlamentens inflytande över EU-politiken bidrar till att ge EU:s beslut nödvändiglegitimitet, och parlamenten bör därför ges bästamöjliga förutsättningar att utöva detta inflytande.De nationella parlamenten måste få god och snabbtillgång till information samt rimligatidsmarginaler för att kunna agera. Konventetsförslag innebär avsevärda förbättringar i dettaavseende. Möjligheten att utöva inflytande skaparockså behov av goda tidsmarginaler för att denationella parlamenten ska kunna påverka sinaregeringar, vilket är något som konventettillgodosett på ett bra sätt i sitt förslag. Denationella parlamentens roll i subsi-diaritetsprövningen innebär att de ges en störredirekt roll gentemot EU-nivån, något som tidigare iprincip varit förbehållet medlemsstaternasregeringar. Därmed stärks subsidiaritetsprövningen.Det är viktigt att denna roll utformas på ett sättsom överensstämmer med kompetensfördelningen mellanriksdag och regering, dvs. uppgiften att företrädaSverige i förhållande till andra stater ellermellanstatliga organisationer ankommer på regeringenensam. Detta följer av att regeringen styr riket ochensam ingår överenskommelser med en annan stat ellermellanfolklig organisation.De ökade möjligheterna till inflytande ochkontroll över EU:s lagstiftningsprocess som ges denationella parlamenten i konventets förslag innebärför svensk del inte någon ändring avsamrådsförfarandet mellan regeringen och riksdagensEU-nämnd.Fördraget bör vara neutralt i förhållande tillrespektive medlemsstats konstitutionella struktur.Förslaget att ska ges talerättinför domstolen ter sig för långtgående mot bakgrundav den rent konsultativa roll kommittén har.MotionernaModerata samlingspartiet anför i motion K10 att detär viktigt att kontrollen av subsidiaritetsprincipenfår kraft. Motionärerna vill därför att den skärpsgenom att de nationella parlamenten får rätt attkräva att prövar om ett förslag frånkommissionen är förenligt med subsidiariteten ochfördraget. Motionärerna anser att denna rätt för densvenska är förenlig med grundlagen genomatt den berör frågor som enligtgrundlagens bestämmelse 10:5 har överlämnat till EUatt fatta beslut om. Det kan därför inte ses som attriksdagen tar över en del av utrikespolitiken som ärunder regeringens ansvar (yrkande 10).Det är enligt mening i motion K12väsentligt att kraftfullt stödjer detankegångar som konventet på denna punkt för fram.Att beslut ska fattas så nära medborgarna sommöjligt och att den maktdelning mellan unionen ochmedlemsstaterna som det konstitutionella fördragetger uttryck för respekteras är, från liberalsynpunkt, en av den nya författningens centraladelar.Det är också positivt att domstolen ska kunnapröva en talan om åsidosättande avsubsidiaritetsprincipen. Det är möjligt att denmöjligheten ytterligare kan behöva utvecklas ochpreciseras (yrkande 5). Däremot ställer sigFolkpartiet tveksamt till tanken att Regionkommitténska kunna väcka talan hos domstolen. Det är staternasom är medlemmar i och bär upp unionen. Följaktligenär det makt- och kompetensförhållandet mellanunionen å ena sidan och medlemsstaterna å den andrasom konstitutionen bör fokusera och reglera. Hurstaterna internt organiseras i termer av exempelvisregionalt eller lokalt självstyre är inte en frågaför Europeiska unionen och dess konstitutionellafördrag (yrkande 6).Folkpartiet anför i motion 2002/03:K432 att det ärangeläget att se över möjligheten att öka denationella parlamentens inflytande i EU-samarbetet.Det är viktigt att finna mekanismer som gör att denationella parlamenten kan påverka beslutsprocessenpå ett så tidigt stadium som möjligt och att de fårinformation om kommissionens årliga arbetsprogram(yrkande 7 delvis).Kristdemokraterna ser det i motion K8 somgenomförbart att frågan i förlängningen kan prövasav Europeiska domstolen. Domstolen har redan prövatsubsidiaritetsprincipens tillämpning enligtAmsterdamsfördragets protokoll om principen. Det ärett alternativ till lösning av tvister då denpolitiska processen och de nationella parlamentenssystem med tidig varning inte lett någonstans. Endomstolsprövning av EU-kompetensen ger också enönskvärd tydlighet gentemot medborgarna.Motionärerna välkomnar konventets förslag om dennaprincip (yrkande 2).I motion 2002/03:K431 av m.fl.(kd) anförs att subsidiaritetsprincipen ofta glömsbort i EU:s praktiska politik, trots att den ärfördragsfäst. Att praktiskt tillämpasubsidiaritetsprincipen är allt annat än enkelt.Ändå är det befogat att undersöka hur man iframtiden kan undvika okontrollerad centralisering iEU:s verksamhet. bör tillkännage förregeringen att tillämpningen avsubsidiaritetsprincipen i EU bör stärkas (yrkande6). Vidare anser motionärerna att regeringen börverka för att en mekanism införs som ger denationella parlamenten möjlighet att kunna krävagranskning av kommissionsförslag som man anserbryter mot subsidiaritetsprincipen (yrkande 7).Också i motion K416 av m.fl. (kd)anförs att man bör stärka de nationella parlamentensroll genom införandet av ett s.k. tidigtvarningssystem (yrkande 13). Motionärerna anserockså att domstolen, efter anmälan frånmedlemsstaternas nationella parlament, ska gestillfälle att pröva subsidiaritetsprincipenstillämpning (yrkande 14).Vänsterpartiet påpekar i motion K9 att förslaget harkallats för nödbroms. Men kommissionen kanantingen stå fast vid sitt förslag, ändra det ellerdra tillbaka det helt. Någon ny beslutanderätt förde nationella parlamenten medger inte konventetsförslag. Snarare är det frågan om en väckarklockasom kommissionen kan stänga av om den så önskar.Detta är inte en tillräcklig förstärkning av denationella parlamenten.De nationella parlamentens ställning i förhållandetill EU:s institutioner bör stärkas och deöverstatliga inslagen i beslutsfattandet reduceras.Därför kan det synas positivt att de nationellaparlamenten föreslås få en tydligare och merformaliserad roll i kontrollen avsubsidiaritetsprincipen. Dock får inte dennafunktion utformas på ett sådant sätt att EU:skaraktär av i grunden mellanstatlig samverkan därmedlemsländerna företräds av sina regeringar suddas ut. En generell förstärkning av EU:sinstitutioner vad gäller kompetens och beslutsmakt iförhållande till medlemsländerna och de nationellaparlamenten kan inte accepteras. Tvärtom bör demellanstatliga samverkansformerna och de nationellaparlamentens roll förstärkas och utvecklas (yrkande10).Centerpartiet välkomnar i motion K2 förslaget omsubsidiaritetskontroll. Tidsfristen ärdock för kort. Denna tid bör förlängas till minstdet dubbla (yrkande 17). ifrågasätterstarkt förslaget att kommissionen ska kunna stå fastvid sitt förslag även om de nationella parlamentenavvisat det i subsidiaritetskontrollen. Har ettförslag avvisats av de nationella parlamenten enligtden fastställda principen ska förslaget falla(yrkande 18). Vidare anförs att det är angeläget attvi i , när vi ska forma vår nationellaorganisation för att via det nationella parlamentetklara övervakningen av subsidiaritetsprincipen, gördet på ett sådant sätt att kommuner och regionereller landsting kan delta i detta som företrädareför lokal och regional samhällsverksamhet. Annarsriskerar det att få konsekvensen att kommuner ochregioner i länder med tvåkammarsystem får ensärställning jämfört med andra regioner ochkommuner. ser det därför som angelägetatt regeringen i samverkan med Landstings- ochKommunförbunden presenteras förslag till hurkommuner och regioner eller landsting kan medverka ioch berika den svenska nationella övervakningen avsubsidiaritetsprincipen (yrkande 19).Miljöpartiet anser i motion K13 attsubsidiaritetsmekanismen är ett steg i rätt riktningmen långt ifrån tillfredsställande. De nationellaparlamenten bör ges minst åtta veckors frist för attreagera (yrkande 70). Vidare ska dratillbaka sitt förslag helt och hållet om entredjedel av de nationella parlamenten anser att detstrider mot subsidiaritetsprincipen (yrkande 71).Miljöpartiet välkomnar förslaget om att denationella parlamenten ska få möjlighet att be pröva frågan om subsidaritsprincipenåsidosatts. Domstolen har visserligen en långhistoria av att verka i centraliserande riktning,men möjligheten att väcka talan är ett steg i rättriktning. Det stora problemet inom EU är inte att EUbestämmer för lite utan att unionsorganen bestämmerför mycket, vilket bl.a. har lett till en bristandedemokratisk legitimitet och detaljreglering.Regeringen borde under regeringskonferensen delsvägra gå med på några som helst försvagningar inomdetta område, dels driva på för att klart fådefinierat en så decentraliseringsvänlig policy sommöjligt att ha till grund för framtidadomstolsärenden (yrkandena 72 och 73).Utskottets ställningstagandeUtskottet välkomnar den stärkta roll som konventetföreslår för nationella parlament. Utskottet villinledningsvis slå fast att det är viktigt attregeringen i regeringskonferensen verkar för attkonventets förslag i denna del upprätthålls ellert.o.m. skärps.Särskilt den nya subsidiaritetsmekanismen innebären gentemot regeringarna egen och oberoende roll förparlamenten. Om nationella parlament är aktiva i EU-frågorna kan det demokratiska inflytandet ochlegitimiteten öka. är det viktigt att dendelvis nya roll på EU-nivå som får genomsubsidiaritetsmekanismen inte påverkar relationenmellan riksdag och regering i EU-frågor negativt.Regeringen måste även informera ochsamråda med . För del kommeräven fortsättningsvis vägen över regeringen att varaviktig för att kunna påverka frågor som hanteras iEuropeiska unionen.Utskottet delar regeringens uppfattning att det ärviktigt att roll isubsidiaritetsprövningen utformas på ett sätt somöverensstämmer med kompetensfördelningen mellanriksdag och regering. Om och när avger ettyttrande enligt den nya mekanismen är detnaturligtvis ingen överenskommelse som ingås mellanSverige och en mellanfolklig organisation. Ettsådant uttalande görs å vägnar, inte åSveriges vägnar. Utskottet kan inte se att dettastrider mot kompetensfördelningen mellan riksdag ochregering. EU-frågornas speciella karaktär, dvs. attdet kan röra frågor som annars skulle ha beslutatsav men avgörs av ochEuropaparlamentet, innebär att roll blirmer central än i traditionell utrikespolitik. Attriksdagen spelar en mer aktiv roll i EU än itraditionella internationella sammanhang ärnaturligt om än inte förutsett av regeringsformensbokstav.När det gäller möjligheten till domstolsprövningkan utskottet konstatera att det finnsmöjlighet för att prövasubsidiaritetsfrågan. Utskottet ser positivt på attdenna möjlighet är tydligare i konventets förslag äni dagens fördrag. Utskottet välkomnar möjlighetenför nationella parlament att aktualiserasubsidiaritetsfrågor och att dessa kan väckas viddomstolen. Exakt hur bör arbeta med dessafrågor får diskuteras senare.Utskottet avvisar förslaget om att geRegionkommittén möjlighet att väcka talan hosdomstolen. kan vara viktig förregioner i vissa medlemsstater, men kommittén är ettblott rådgivande organ vars ställning inte börstärkas.Utskottet ser positivt på ytterligare steg när detgäller parlamentens möjligheter till inflytande. Detkan röra sig om att öka tiden försubsidiaritetsgranskning eller kravpå att kommissionen ska rapportera hurprotokollet om de nationella parlamentens roll hargenomförts.Utskottet vill erinra om att Riksdagskommitténnyligen har fått tilläggsdirektiv rörande riksdagensarbete med EU-frågor. Kommittén ska bl.a. kartläggaoch analysera konsekvenserna för av detnya konstitutionella fördraget både vad gällerformella regler och sakligt innehåll. I detsammanhanget kommer formerna för hur skaarbeta med den nya subsidiaritetsmekanismen attdiskuteras. Utskottet förutsätter att regeringenockså beaktar vilka krav de nya reglerna omnationella parlaments medverkan i EU-processen kanställa på den.Med hänvisning till det anförda kan motionerna K10(m) yrkande 10, K12 (fp) yrkandena 5 och 6,2002/03:K432 (fp) yrkande 7 (delvis), K8 (kd)yrkande 2, 2002/03:K431 (kd) yrkandena 6 och 7, K416(kd) yrkandena 13 och 14, K9 (v) yrkande 10, K2 (c)yrkandena samt K13 (mp) yrkandena 7073 ansesdelvis tillgodosedda.Instrument och beslutsprocedurerFörenklingen av unionens rättsinstrument, och därmedäven besluts-procedurerna, har varit en viktiguppgift för konventet. Konventet föreslår attantalet rättsliga instrument minskas från 15 till 6samt att de kvarvarande instrumenten förses medbeteckningar som är begripligare för medborgarna.Vissa av instrumenten har liknande verkan somtidigare även om de har getts nya namn. Följande 6rättsliga instrument föreslås, nämligen-europeiska lagar,-- europeiska ramlagar,-- europeiska förordningar,-- europeiska beslut,-- rekommendationer,-yttranden.Lagar och ramlagar ska i regel antas enligtmedbeslutandeproceduren (rådet och Europaparlamentetär medlagstiftare) som byter namn tilldet vanliga lagstiftningsförfarandet för attuttrycka dess nya rang som generell procedur förantagande av lagstiftning.Europeiska förordningar och beslut skahuvudsakligen antas av de båda institutioner somutövar den verkställande funktionen, antingen rådeteller kommissionen.Dessutom föreslås att kommissionen ska kunna antas.k. delegerade akter som kompletterar eller ändrarvissa icke väsentliga delar av en europeisk lageller ramlag. Syftet är att uppmuntra lagstiftaren(rådet och ) att koncentrera sig påde grundläggande inslagen och undvika att lagar ochramlagar blir alltför detaljerade. (Artiklarna 3238med följdändringar i del III. )Instrumenten konventets förslagEuropeiska lagar och ramlagarI konventsförslaget görs en åtskillnad mellanrättsakter och akter som inte är rättsakter.Rättsakterna ska endast vara två, nämligeneuropeiska lagar och europeiska ramlagar. Eneuropeisk lag är en direkt motsvarighet till vad somi dag utgör en förordning och är till alla delarbindande och direkt tillämplig i varje medlemsstat.En europeisk ramlag är en direkt motsvarighet tillvad som utgör ett direktiv, dvs. akter som ärbindande för medlemsstaterna med avseende på detresultat som ska uppnås men som överlåter åt denationella myndigheterna att bestämma form ochtillvägagångssätt för genomförandet. Rättsakternaska enligt konventets förslag i normalfallet antasgemensamt av de båda institutioner som delar på denlagstiftande funktionen, nämligen Europaparlamentetoch rådet. Beslutet ska tas med stöd av det s.k.medbeslutandeförfarandet, vilket förutsätter attrådet och är överens innan beslutkan fattas. I särskilda fall, som anges i detkonstitutionella fördraget, ska dock rättsakterkunna antas av med deltagande avrådet eller av rådet med deltagande av Europa-parlamentet.Europeiska förordningar och beslutI förslaget definieras europeiska förordningar påsamma sätt som dagens förordningar. De föreslås haallmän giltighet och till alla delar vara bindandeoch direkt tillämpliga i varje medlemsstat, men deföreslås dessutom kunna ha samma verkan som ettdirektiv har . En europeisk förordning föreslåsnämligen också kunna vara bindande för varjemedlemsstat med avseende på det resultat som skauppnås.Konventet föreslår att europeiska beslut ska gesen något vidare definition än dagens beslut,eftersom ett beslut enligt förslaget inte mednödvändighet måste vara riktat, vilket är fallet . Ett av syftena med denna utvidgade definitionär att även göra beslutet till ett rättsligt in-strument på området för gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik som ersätter gemensamma åtgärderoch gemensamma ståndpunkter.Delegerade akterKonventet har också föreslagit att en ny kategoriakter ska inrättas, nämligen delegerade akter somkompletterar eller ändrar vissa inte väsentligadelar av en europeisk lag eller ramlag. Syftet äratt uppmuntra lagstiftaren att koncentrera sig på degrundläggande inslagen och undvika att lagar ochramlagar blir alltför detaljerade. Enligt förslagetska det bli möjligt att i europeiska lagar ocheuropeiska ramlagar till kommissionen delegera enbefogenhet att utfärda delegerade förordningar. Ilagarna och ramlagarna ska uttryckligen fastställasdelegeringens mål, innehåll, omfattning ochvaraktighet samt villkor för återkallande ochikraftträdande av den delegerade akten. Deväsentliga delarna av ett område får inte delegeras.GenomförandeakterEnligt nu gällande bestämmelse kan rådet i derättsakter som rådet antar ge kommissionenbefogenhet att genomföra de regler som rådetbeslutar. Konventet föreslår att det i dennabestämmelse klargörs att unionens rättsligt bindandeakter i första hand ska genomföras av medlems-staterna själva. Om det finns särskilda behov av ettenhetligt genomförande får kommissionen eller, isärskilda fall och inom den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken, rådet genomföra beslut.Genomförandeakterna föreslås benämnas europeiska ge-nomförandeförordningar eller europeiska genom-förandebeslut.Rekommendationer och yttrandenRekommendationer och yttranden förblir liksom förnärvarande icke bindande akter.Beslutsprocedurer konventets förslagFörenklingen av beslutsprocedurerna har varit enviktig uppgift för konventet. Det stora antaletbeslutsförfaranden beror delvis på de många kravenpå samråd med olika organ och institutioner ikombination med de skilda omröstningsbestämmelsernaför rådet, nämligen enhällighet och kvalificeradmajoritet. Om man bortser från detta och endast tarhänsyn till och rådets respektiveroll minskas beslutsförfarandena huvudsakligen tillfem: medbeslutande, samarbete, samtycke och enkeltyttrande från samt beslutsfattandeav rådet ensamt.Vanligt lagstiftningsförfarande(medbeslutandeförfarandet)I nuvarande fördrag deltar somlagstiftare på jämställd fot med rådet i det s.k.medbeslutandeförfarandet. på områden som den inre marknaden,arbetstagares fria rörlighet, etableringsrätt,transporter, undervisning och yrkesutbildning samtkonsumentskydd. Som nämnts ovan föreslår konventetatt detta förfarande ska tillämpas generellt förantagandet av europeiska lagar och ramlagar.Benämningen ska ändras till det vanligalagstiftningsförfarandet.Huvudmomenten i det vanliga lagstiftningsförfarandetbeskrivs i del I i det konstitutionella fördraget.Europeiska lagar och ramlagar ska antas avparlamentet och rådet på förslag av kommissionen.Därutöver hänvisas till en bestämmelse i del III avdet konstitutionella fördraget där förfarandetsolika steg beskrivs närmare. Förfarandet motsvarar istort dagens medbeslutandeförfarande förutom attvissa språkliga och redaktionella anpassningar hargjorts. Vidare har vissa särregler införts förrättsakter som medlemsstater tar initiativ till påområdet frihet, säkerhet och rättvisa.Rådet fattar , med några få undantag, beslutmed kvalificerad majoritet under helamedbeslutandeförfarandet.