bet · GQ01KUU3 · 2003-05-22 00:00:00 — Det tycker jagär det kvalitativt absolut viktigaste kravet att ettparlament ordentligt behandlar lagstiftningen.Erfarenheten vi har, inte minst efter det som följdeefter , är att vi inte hartillräcklig kvalitet i den europeiskalagstiftningen. Vi måste ha ett parlament somordentligt granskar allting.Låt mig också säga att det inte finns någon idé omatt vi skulle ha ett särskilt EU-rättssystem, alltsåden amerikanska modellen med ett federalträttssystem och delstatliga. Det finns alltså inteutan det finns nationella system.Ordföranden: fråga, det var bara en inblick ievigheten.Gustav (): Jag har två frågor till PetterAsp. Den första ligger möjligen något utanför detområde som du naturligt brottas med men som duberörde när du höll ditt anförande. Det handlar omdet problem som jag och också ser ochhar påtalat, att straffrätten kan komma att missaden parlamentariska vägen, så att säga, och inte gågenom ett parlament, åtminstone inte på det sätt somvi är vana vid. Då undrar jag, om du gör en kortanalys: Var tror du att systemet kommer att behövaförändras? Är det någonstans på den överstatliganivån man kommer att se det här problemet ochförsöka förändra det, blir det på den nationellanivån man anpassar sig genom att tänka sig att enregering måste vara en majoritetsregering ellerkommer man på annat sätt att försöka få ett bredarefolkligt stöd för de linjer man möjligtvis driver iministerrådet?Den andra frågan rör det du avslutade med, att dethär skulle kunna innebära en risk för att den merrationella och humana synen på straffrätt som vi hari kan tänkas urholkas vad det lider. Dunämnde det, men du kom liksom aldrig riktigt in påhur stor risken är och vilken tidsrymd du talar omnär du gör ett sådant uttalande. Det skulle jagvilja att du utvecklade något.Joe (): Lite kort bara. Gäller konsekvensernaför den nationella lagstiftningen och riksdagensroll, som du var inne på, , enbart detstraffrättsliga området eller gäller det civilrättenöver huvud taget om man undantar familjerätten?Till : Hur ser du på förhållandetmellan Eurojust och Europol? Det finns ju länder,som , som exempelvis pratar om att man skakunna övervaka Europols förundersökningsverksamhet.Kan du kommentera det?Alice (): Min fråga till handlarom vilken påverkan detta har på rättstillämpningen.Ofta hamnar vi i diskussioner om pelarstrukturer ochvad det formellt är. Men om man lägger ihop det härmed den allt snabbare harmoniseringen blirmin fråga, utifrån ett individperspektiv: Hurpåverkas den rättstillämpning och rättstradition sombygger på att det ska finnas en förutsägbarhet,likhet inför lagen och rättssäkerhet av att manbygger mycket på ett ömsesidigt förtroende förvarandras rättssystem, när vi egentligen har ganskaskilda rättssystem? Hur kan det här påverka deenskilda individerna? Det är ju de som det här ändåpåverkar i allra högsta grad och inte bara oss somlagstiftare.Tobias (): Mina synpunkter gäller detPetter pratade om. Du sade att du var orolig förden parlamentariska beredningen av de här frågorna.Jag tycker att det finns mycket av missförstånd isvensk debatt. När man diskuterar att frågor flyttasöver till europeisk nivå fokuserar man alltid på attden svenska får minskat inflytande. Isjälva verket får alla nationella instanser minskatinflytande eftersom ett beslut följaktligen flyttasfrån en nivå till en annan. Också den svenskaregeringen får förstås minskat inflytande om manflyttar beslut från nationell nivå till europeisknivå.I själva verket tycker jag att det finns störremöjligheter, ungefär som också varinne på, att bereda det här parlamentariskt genomatt kommer in, genom att man förin det här i den normala överstatliga beslutsgången.De nationella parlamentens uppgift måstehuvudsakligen vara att bevaka i det här falletministerrådets beslutsfattande och se till att depositioner som den intar är såväl förankrade i som möjligt. Det måsteväl vara där som de nationella parlamentenhuvudsakligen ska komma in.Ordföranden: Jag tackar för det. Ni får två minutervar på er för att svara på dessa frågor somegentligen skulle kräva en hel vecka.Petter : Med till förfogande vetjag inte riktigt hur jag ska börja. Jag kan börjamed . Du talade bland annat omrepression och om hur stora riskerna egentligen är.Det beror lite på hur fort man går fram och hurmycket man gör. Blir det så att en väldigt stor delav straffrätten kommer att ligga i tror jagatt det finns en risk att vi kommer att se ganskastor påverkan. Är det en mindre del är det klart attdet kanske blir öar i ett större hav.Frågan om parlamentens inblandning och var man skagöra förändringar avstår jag från att svara på såhär kort tid.Joe ! Det jag sade gällde bara straffrätten.Alice tar upp tanken på ömsesidigt förtroendeoch ömsesidigt erkännande, vilket i och för sigsyftar på rätt mycket. Det kan för den enskildeinnebära att man får längre till den instans som harfattat det beslut som man drabbas av. Man kandrabbas av ett beslut fattat i . Det är klartatt det i praktiken kan påverka ens möjligheter. Detär svårt att ringa upp och fråga vad det betyder.Det blir på visst sätt kanske svårare attifrågasätta beslut. Det är väl en naturlig följd avavståndet mellan beslutande och verkställandemyndigheter.Dessutom kan man ibland känna att det går för fortfram när det gäller principen om ömsesidigterkännande, som var inne lite på. Detförtroende som man vill visa varandra finns intealltid på lägre nivåer, alltså det förtroende somman visar vid ett förhandlingsbord i Brysselmotsvaras inte alltid av de reella förhållandena.Det tror jag att man kan säga utan att sticka uthakan alltför mycket.Demokratifrågan och parlamentens inblandning trorjag att jag avstår från att kommentera. Det är litekort tid för att det ska bli meningsfullt.Klas Bergenstrand: Kort svar till . Jag vetatt det finns många förslag om en utveckling avEurojust ända fram till att bli en kärna för deneuropeiske åklagaren. För mig som praktiker kan jagsäga att utgångspunkten är att Eurojust är enmötesplats för operativt verksamma åklagare, numerai . Tyngdpunkten ska enligt min uppfattningligga just i att man byter information. Mansamordnar utredningar med varandra. Där tycker jagatt man ligger just , och jag skulle gärnavilja se att den kärnuppgiften först utvecklas påett bra sätt. Sedan kan man säkert tänka sig ocksåandra uppgifter. Jag har ingen egen klar uppfattningom man exempelvis ska kontrollera Europol ellerinte. Jag vill satsa på den rent operativaverksamheten framåt.Ordföranden: Jag tackar så hemskt mycket för det.Jag överlämnar nu ordet till statssekreteraren påJustitiedepartementet ,: Tack så mycket, fruordförande, för inbjudan att komma hit och resoneramed er om framtidsfrågorna när det gäller derättsliga frågorna och inrikes frågor. Jag har varitstatssekreterare på sedanungefär . var jagansvarig för de internationella frågorna pådepartementet . Jag har jobbat på hel-eller deltid med EU-frågor . Jag haralltså sett den utveckling som har skett i Sverigenär det gäller vårt förhållningssätt till deneuropeiska integrationen och unionen. Jag har settoch jag har känt den oro som har präglat många avoss när det gällt de steg vi skulle ta påintegrationens väg i EU när vi blev medlemmar: , medlemskap, , och det här.Samtidigt har jag också sett och känt de möjlighetersom integrationen har gett oss när vi har utnyttjatdem.Jag kommer ihåg 1995, och hur tveksamma ochmisstänksamma vi var mot Europol. Vad är det här förnågonting egentligen? Det dröjde ett eller tills visade att Europol är slagskeppet när det gäller attbekämpa den internationella brottsligheten i Europa.Det tog inte lång stund förrän vi var en avinitiativtagarna till Eurojust. är faktiskten av initiativtagarna tillsammans med ,och till att skapa Eurojust. Det äregentligen en ganska fantastisk utveckling.Nu står vi inför en situation där vi på nytt skata någon typ av kvalitativt och kvantitativt steg.Vi känner en viss berättigad oro: Vad leder det härtill? Men jag är övertygad om att när vi nu tar ettsteg, hur stort det än blir, så kommer vi att skapaoerhört goda förutsättningar för ett tryggareSverige och Europa.Jag går över till dagens diskussion, och jagska säga några korta ord om utgångspunkterna. Jaghar också några ord om behovet av framsteg på RIF-området. Vägen framåt, viss överstatlighet och visstbeslutande med kvalificerad majoritet blir det ocksånågra ord om. Slutligen ska jag säga lite grann omtydliga gränser för samarbetet.Om vi börjar med utgångspunkterna för diskussionenså skulle jag vilja måla en bild som jag tror ärganska talande. Jag tänker nämna narkotikan. I stortsett all narkotika som finns i kommerutomlands ifrån. En stor del - vi vet inte exakt hurmycket - kommer från eller genom dagens ellermorgondagens EU-länder. Vi tittar i den undrevärlden i våra större städer och vi konstaterar attdet finns stora internationella kopplingar. Vitittar på våra fängelser i och vi ser attnog finns det internationella kopplingar även där.Detta talar naturligtvis för ett fördjupat ochförbättrat samarbete inom unionen. Det är enutgångspunkt. Brottsligheten blir naturligtvisalltmer internationell, och detta bara accentueras.En annan punkt är att vi svenskar blir alltmerrörliga. Vi reser utomlands, vi studerar utomlands,vi turistar utomlands och vi jobbar utomlands. Vihar kopplingar inom unionen till varandra. Det finnsolika system och olika tvister. Det är klart attvåra rättssystem måste fungera nära ihop så att vikan kräva våra rättigheter och så att deskyldigheter som vi har kan utkrävas av oss oavsettom vi rör oss över gränserna.Det är också en fråga om rättssäkerhet. Visvenskar fokuserar mycket på rättssäkerhet iSverige, men beakta all den rörelse som sker frånSverige - runtom i ! Har inte vi behov av attockså aktivt jobba för rättssäkerhetsfrågor runtom iEuropa? Det är trots allt inte bara till fromma förandra länders medborgare, utan också våra egnamedborgare när vi hamnar någonstans utomlands itvist eller i delo med rättsvårdande myndigheter.Det finns ett egenvärde där också.Det finns även en annan sak, som jag tror attRiksåklagaren var inne på. Det är oerhört viktigtatt vi ytterligare kan bygga upp det ömsesidigaförtroendet mellan de rättstillämpande myndighetersom nu håller på att byggas upp inom unionen. Detbehövs regler till stöd för att kunna utveckla dethär ytterligare. Det är helt uppenbart.Detta leder oss till att resonera lite grann ombehovet av framsteg på området för rättsliga ochinrikes frågor. Uppfattningen måste nog vara att vimåste fördjupa samarbetet i många frågor. Det finnsnågra uppgifter som är särskilt angelägna förunionen. Jag tror att en av nyckelfrågorna, somockså Riksåklagaren var inne på, är att vi måste setill att vi ytterligare fördjupar samarbetet mellande brottsbekämpande myndigheterna. En förutsättningför att vi ska kunna bekämpa gränsöverskridandebrottslighet är framför allt ett fungerandeoperativt samarbete mellan våra polismyndigheter.Jag som kommer från brukar säga att det skavara lika lätt för polisen i att samarbetamed polisen i som det är att samarbeta medpolisen i . Det är väl ganska självklart,när vi rör oss så mycket - bortsett frånspråkbarriären, som man naturligtvis får jobba med.En annan fråga som måste effektiviseras ärEurojust och Europol. Vi måste vidareutveckla dethär till ytterligare effektiva verktyg förkoordinering av åklagar- och polissamarbetet. Vi ären bra bit på väg, men vi kan bli ännu bättre pådet.Jag går över till principen om ömsesidigterkännande. Ni vet att det egentligen finns två,eller kanske tre, skolor inom unionen för hur vi skafördjupa samarbetet. En del vill ha en enhetligrättsordning bland alla länder. Andra länder villatt vi ska bygga broar mellan de olikarättskulturerna. En tredje skola, som vi kansketillhör, är mer en kombination av de första två. Deninnebär att man inte ska vara så dogmatisk meduniformering av lagstiftning och inte heller alltfördogmatisk med att bara bygga broar. Vi ska i ställetsöka oss fram praktiskt för varje ämnesområde.Det finns väl också skäl för en vissstraffrättslig harmonisering. Gränsöverskridandebrottslighet kan i vissa fall krävagränsöverskridande straffbestämmelser. Ska vi kommaåt människohandel så måste nog brottsrekvisiten varaenhetliga och tillräckligt vidsträckta för att blieffektiva. Vi tycker att det är ofantligt jobbigtmed människohandel. Många av de kvinnor som ärutsatta kommer hit. Men människohandeln har ju mångagånger inte sitt ursprung i . Handeln kanskesker här, men kvinnorna kommer från andra länder.Det är klart att det finns ett behov av attharmonisera lagstiftningen med de länderna för attkomma åt problematiken i ursprungsländerna.Vilken är då vägen framåt? Viss överstatlighet ochvisst beslutande med kvalificerad majoritet, stårdet i mitt manuskript här. Det är väl en brasammanfattning av vad jag tror är vägen framåt.Det är uppenbart att utvidgningen innebär att viförutom ett större antal medlemsstater får merkomplicerade beslutsstrukturer. Jag har suttit med inästan alla rådsmöten med . Jaghar varit med i och artikel 36-kommittén, som det hette, inför och under detsvenska ordförandeskapet och lett det arbetet. Detär helt uppenbart att det krävs effektiviseringar.Det går tungt. Det går inte snabbt. En del hävdaratt det går framåt för fort . Jag vill noghävda att det skulle kunna gå ännu snabbare på vissaområden. Sedan finns det en del centrala frågor somman naturligtvis måste vara försiktig med, men vissasaker i tredje pelaren går otroligt långsamt, skullejag vilja säga. Här är det klart att QMV kommer attvara en viktig del.Det är inte okomplicerat att gå från enhällighettill QMV på en del områden - vilka måste vinaturligtvis resonera om. Kvalificerad majoritetinnebär de facto att man kan bli överröstad. Men omvi tittar på medlemskap och serhur vi har utvecklat den inre marknaden och varitmed på det arbetet så ser vi att QMV fungerar ganskabra för oss i . Vi lyckas i grund och bottenklara hem de centrala värden som vi vill värna. Detfinns någon typ av inbyggt samförstånd inom EU närdet gäller att vi naturligtvis måste ha förståelseför när något land har stora politiska ellerrättsliga problem i en viss fråga. Man försökerhitta lösningar på det. Jag tror att så skulle blifallet också om man gick över till QMV på en del avde frågor som finns inom tredje pelaren.Jag tror alltså inte att det behöver vara sådramatiskt i praktiken. Det handlar om förtroende,och det handlar också om självförtroende - vår egenmöjlighet att klara av förhandlingar. Jag tycker attvi kan ha ganska gott självförtroende i Sverigegivet den historia vi har på det härområdet.Om man ska gå över till QMV så tror jag att det ärviktigt att man avgränsar QMV-områdena väldigttydligt. Jag tror inte att någon av oss vill ha enordning där vi inte kan ha kontroll på deämnesområden som vi skickar över till EU, om jaguttrycker mig lite vanvördigt, för att tillsammansmed andra länder vara med och besluta om med QMV.Det måste i så fall vara mycket väl definierat.Slutligen, fru ordförande, finns det några gränserför samarbetet där vi måste vara tydliga och där viinte ska släppa i väg vårt beslutsfattande. Jagtycker att frågor som myndighetsutövning gentemotenskilda är ett sådant område. När polis ska ingripaoch när brottsbekämpande myndighet ska ingripa moten enskild så tycker vi nog att det är bra och rättatt det är svensk myndighet som gör det. Myckettalar för att vi ska ha den gränsen kvar.Hur vi organiserar vårt rättsväsende är en annansådan gräns som är viktig. Jag tror att man ska varaförsiktig med att släppa i väg tillskapande av nyamyndigheter hursomhelst inom unionen på det härområdet. Här har vi värden att värna i . Viska se till att vi själva kan bestämma över dettaoch inte blir överkörda på något sätt.Fru ordförande! Vi kommer att navigera mellan detydliga behoven av att fördjupa samarbetet givetbrottslighetens utveckling, den tyngre struktur somkommer att finnas efter utvidgningen och de tydligaavgränsningar som vi måste ha . Det ärnågonstans däremellan som vi ska hitta de nyafördragsbestämmelserna. Konventet har några förslagpå området. Jag tror att de slutliga bestämmelsernakommer att se delvis annorlunda ut, och vi behöverdiskutera det här i . Men en rörelse och ettdelvis bejakande av tendenserna i konventet tror jagär rätt.Ordföranden:Om det finns någon som kanske inte vet vad QMV är så ska visäga att det betyder kvalificerad majoritet.Joe ():Vi har ju hört andras synpunkter här när det gällergränspolisen och Eurojusts och Europols förhållande.Det kan vara bra att få din bild tydliggjord föross.Dan Eliasson:När det gäller gränspolis finns det all anledning atttillsammans utveckla metodik, utrustning ochgemensamt regelverk. Men just självamyndighetsutövningen - myndighet mot enskild - ärsådant som vi tycker alltid ska vara förbehålletnationell gränsmyndighet i , i huvudsakpolis.Vi tycker att vi ser att frågan om europeiskgränspolis försvinner mer och mer från dagordningen.Det skulle vara intressant att höra en reflexionfrån dem som sitter i konventet. Är detta verkligenuppe på allvar eller inte? Jag tycker att det verkarbörja försvinna.Det är samma sak när det gäller Europol ochEurojust. Vi tycker inte att faktiskmyndighetsutövning som riktar sig mot enskild är enfråga där vi ska ha europeiska myndigheter sombeslutar, utan det kan skötas genom våra nationellamyndigheter. När man däremot pratar om vilkabrottstyper de ska hålla på med, hur det hela skaförvaltas och hur den inre strukturen på Eurojustska se ut, om det ska finnas en eller två biträdandechefer där och så vidare så tror jag att vi medganska gott samvete kan lämna över det till beslutfattade med kvalificerad majoritet. Det samma gällerEuropol. Det är inte frågan om att skapa en operativpolisstyrka , utan det är snarare frågan om attha en gemensam kriminalunderrättelsetjänst och attbearbeta strömningar och kunskap och skicka ärendendär nationella poliser kan göra ingripanden mot deninternationella brottsligheten på nationell nivåtillbaka till dem. Jag tror alltså att vi liggerganska rätt i de frågorna.Göran Lennmarker (m):Först vill jag instämma i det mycket centrala som du sade,nämligen att det är den nationella myndigheten somden enskilde träffar och har kontakt med.Gränspolisstyrkan finns inte där, men den inbjudertill missförstånd. Därför har jag lagt fram ettförslag om att man uttryckligen ska tala om att detinte ska vara en gemensam gränspolis. Det strider jumot principerna om att EU inte har nationell ochlokal förvaltning, utan den går alltid genommedlemsstaterna.Vad som däremot kan tumma på det är idén om eneuropeisk åklagare. Vi är åtskilliga som inte villse en sådan, utan vi menar att det hela alltid skaske via nationella åklagare. Där står det och vägeri konventet, men gränspolisstyrkan är borta - detvar mycket tydligt i den senaste debatten.Du pratade också om den tydliga gränsen.Åtskilliga av oss har föreslagit att allagummiparagraferna ska bort. Först räknar man upp vadsom är konsekvens och sedan lägger man till någotoch säger att man därutöver skulle kunna göra någotoch så vidare. Det måste vi ha bort.Jag vill också ha bort Europeiska rådets möjlighetatt själv ta steg framåt. Antingen har vi det ifördraget eller också har vi det inte i fördraget.Om man vill utöka kompetensen så ska man ändrafördraget, enligt min mening. Därför har jag ocksålagt fram förslag om att Europeiska rådets roll skabort just på den gamla tredjepelarsamordningen.Ordföranden:Har någon reflexion?Dan Eliasson:Nej, det här var väl förtydliganden som var till hjälpför oss alla när det gäller att förstå den härprocessen.Johan ():Du säger att du vill ha det på ett visst sätt. Men jag kanockså ana i det du säger att du inte är riktigt nöjdmed förslaget som det ligger. Det är för mycket avgummiparagraf och det kan utveckla sig självt förmycket på det här området. tycker jag attjag förstår vad du säger, nämligen att ni vill ha enförändring från departementets och regeringens sidanär detta kommer upp i regeringsförhandlingar om detinte har blivit någon förändring sedan tidigare.Har jag tolkat det som du säger på ett riktigt sätt?Dan Eliasson:Ja, det tycker jag att du har gjort. Jag tror att det skullekännas svårt för det stora flertalet av oss, bådefrån regeringens sida och här i kammaren, att gå utoch torgföra en ordning där vi inte riktigt vet vadvi överlåter till EU, även om ju vi är en del av EU.Vi säger ju ofta att EU inte är vi, men vi är junaturligtvis en del av beslutsfattandet inom EU. Omvi inte klart och tydligt har klart för oss vad somöverlåts så är det inte bra. Därför är det i allafall i ett regeringsperspektiv positivt attkonstatera att konventsledamöterna har lagt framförslaget om att stryka gummiparagraferna, somskulle innebära en otydlighet när det gäller detöverlåtna området.Det ska bli intressant att se hur det blir på allvarsedan när de federalt inriktade staterna i Europaska ta tag i de här frågorna och se hurgummiparagraferna ser ut. Vi vet ju hur jobbigmaktfördelningsläran inom en federal stat är.Transponera den på det europeiska planet, så blirdet tio potentialer svårare. Jag tror att fleraländer kommer att ha problem med gummiparagraferna,så jag tror att kommer att ha starkt stödför det här. Det är min gissning . Mendet har varit svårt att sia om konventet. Någraländers representanter som vi vet är väl koppladetill regeringarna har överraskat oss lite grann pådet här området. Jag trodde nog att det skulle sittafast lite hårdare i mellanstatlighet hos någraländer än vad det egentligen verkar göra. Men ännuär inte sista ordet sagt. Man har inte varit il Assemblée nationale i ännu till exempel.Jag misstänker att det finns synpunkter där också.Ordföranden:Vi tackar statssekreteraren för den här gången. Vi har säkertanledning att återkomma.Det här är den första tredjepelarutfrågning som vihar. Det är viktigt att vi alla är informerade,engagerade och ifrågasättande när det gäller vad somhänder. Jag tycker att detta har givit en ordentligförsmak och mersmak, så jag hoppas att ni kommer påvår nästa hearing, som ska bli lite mer detaljeradnär det gäller tredjepelarfrågorna. Den anordnas den22 maj i förstakammarsalen.Jag tackar alla som har hjälpt oss på vägen ochjag tackar alla närvarande för för en brahearing.