bet · GQ01AU5 · 2003-03-11 00:00:00 — Som framgår nedan innefattar dessa krav påarbetsgivaren när det gäller agerande bl.a. i formav handlings- eller åtgärdsplaner och systematisktförebyggande arbete.Föreskriften (AFS2001:1) innebär att arbetsgivaren har ansvar för attundersöka, genomföra och följa upp verksamheten påett sådant sätt att ohälsa och olycksfall i arbetetförebyggs och en tillfredsställande arbetsmiljöuppnås. Det systematiska arbetsmiljöarbetet skallingå som en naturlig del i den dagliga verksamheten.Det skall omfatta alla fysiska, psykologiska ochsociala förhållanden som har betydelse förarbetsmiljön.Det skall enligt föreskriften finnas enarbetsmiljöpolicy som beskriver hurarbetsförhållandena skall vara utformade för attohälsa och olycksfall i arbetet skall förebyggas ochen tillfredsställande arbetsmiljö uppnås. Likasåskall det finnas rutiner som anger hur detsystematiska arbetsmiljöarbetet skall gå till.Arbetsmiljöpolicyn och rutinerna skall dokumenterasskriftligt om det finns minst tio arbetstagare iverksamheten.Föreskriften om systematiskt arbetsmiljöarbeteinnefattar som framgått bl.a. psykologiska ochsociala förhållanden i arbetsmiljön. När det merspecifikt gäller mobbning i arbetsmiljön ärföreskriften Kränkande särbehandling i arbetslivet(ASF 1993:17) av särskilt intresse. Till denna finnsockså fogade allmänna råd i ämnet.Föreskrifterna om kränkande särbehandling gällerall verksamhet där arbetstagare kan utsättas försådan behandling. Kränkande särbehandling definierasi föreskrifterna som återkommande klandervärda ellernegativt präglade handlingar som riktas mot enskildaarbetstagare på ett kränkande sätt och kan leda tillatt dessa ställs utanför arbetsplatsens gemenskap.Arbetsgivaren har enligt föreskrifterna ett ansvarför att planera och organisera arbetet så attkränkande särbehandling så långt som möjligtförebyggs och skall klargöra att sådan behandlinginte kan accepteras i verksamheten.Föreskriften om kränkande särbehandling innefattarockså krav på att det i verksamheten skall finnasrutiner för att på ett tidigt stadium fånga uppsignaler om och åtgärda sådana otillfredsställandearbetsförhållanden, problem i arbetets organisationeller missförhållanden i samarbetet, vilka kan gegrund för kränkande särbehandling. Vidare stadgas iföreskrifterna att om tecken på kränkandesärbehandling visar sig skall motverkande åtgärdersnarast vidtas och följas upp. Det skall särskiltutredas om orsakerna till brister i samarbetet ståratt finna i arbetets organisation. Arbetsgivarenskall ha särskilda rutiner för att arbetstagare somutsatts för kränkande särbehandling snabbt skall fåhjälp eller stöd.Enligt vad utskottet erfarit från AV har man därpåbörjat ett internt arbete med att revidera elleromarbeta de befintliga föreskrifterna om kränkandesärbehandling till föreskrifter av mer principiellnatur om psykosociala faktorer i arbetsmiljön.Utskottet vill för sin del betona vikten av attfrågor om mobbning eller kränkande särbehandling iarbetslivet uppmärksammas och motverkas på ettsystematiskt sätt. Utskottet kan å ena sidaninstämma i uppfattningen i motion A331 (s) attoffentliga arbetsgivare bör verka för en föredömligarbetsmiljö och särskilt uppmärksamma problem avdenna art men vill å andra sidan framhålla att dettainte får tolkas som om ansvaret för arbetsgivareinom andra sektorer på arbetsmarknaden skulle varamindre långtgående. Enligt utskottets uppfattningvilar ansvaret för att motverka kränkandesärbehandling i arbetslivet lika tungt på allaarbetsgivare, oavsett arbetsmarknadssektor.I motion A331 (s) förespråkar motionärerna attfrågan om införande av sanktioner vid kränkandesärbehandling utreds. Utskottet vill för sin delpeka på att bakgrunden till kränkandesärbehandling i arbetslivet ofta är av komplexnatur. Detta framgår också av AV:s allmänna rådom åtgärder mot kränkande särbehandling iarbetslivet vilka, som nämnts, är knutna tillföreskrifterna om kränkande särbehandling. I deallmänna råden sägs att bakgrunden till kränkandesärbehandling exempelvis kan varabrister i organisationen av arbetet, det internainformationssystemet eller i ledningen avarbetet, för hög eller för låg arbetsbelastningeller kravnivå, brister i arbetsgivarenspersonalpolitik eller hållning till ellerbemötande av de anställda.Olösta och långvariga organisatoriska problemorsakar stark och negativ psykisk belastning iarbetsgrupper. Stresstoleransen i gruppen minskaroch kan orsaka "syndabockstänkande" samt utlösautstötningshandlingar mot enskilda arbetstagare.Att orsaker till problemen bör sökas iförhållanden på arbetsstället framstår särskilttydligt där flera personer under en längre tidstötts ut en efter en genom kränkandesärbehandling av olika slag.Naturligtvis kan det ibland också finnasorsaker till kränkande särbehandling eller försöktill utstötning, vilka står att finna i enskildapersoners val av agerande eller beteende. Iblandkan man dock finna att det även i dessa fallhandlar om otillfredsställande arbetssituationerdär enskilda arbetstagare i sin oro ellerhjälplöshet finner orsak till att alltmer öppetvisa sitt missnöje och agera på ett sätt som kanskada eller provocera omgivningen.Utskottet vill för sin del framhålla att främst är inriktade på att förebyggamobbning och trakasserier, att skapa rutiner för attfånga upp signaler om sådant och att gerekommendationer om hur problemen kan hanteras om detrots allt skulle uppstå. Föreskrifterna grundarinte några rättigheter för en enskild person somutsatts för sådant. Trakasserier som omfattas avnågon av de fyra antidiskrimineringslagarna från1999 (se nedan) kan däremot grunda rätt tillskadestånd om arbetsgivaren inte fullgör sinskyldighet att utreda omständigheterna och att vidtaåtgärder. I vissa fall kan trakasserier utgöradiskriminering, och i det fallet kan arbetsgivarenbli skyldig att betala skadestånd. Generellt gällerockså att allvarliga fall av mobbning ochtrakasserier kan falla under brottsbalkensbestämmelser och vara skadeståndsgrundande.I en lagrådsremiss har regeringen lagtfram förslag till en ny lag om förbud motdiskriminering och förslag till ändringar i 1999 årsarbetsrättsliga diskrimineringslagar, dvs. lagen(1999:130) om åtgärder mot etnisk diskriminering iarbetslivet, lagen (1999:132) om förbud motdiskriminering i arbetslivet av personer medfunktionshinder och lagen (1999:133) om förbud motdiskriminering i arbetslivet på grund av sexuellläggning. Vidare föreslås ändringar i lagen(2001:1296) om likabehandling av studenter ihögskolan och följdändringar i ett antal andralagar.Den föreslagna lagstiftningen är ett led igenomförandet av två EG-direktiv. Dessa ärdirektivet 2000/43/EG om genomförandet av principenom likabehandling av personer oavsett deras raseller etniska ursprung (etniska direktivet) ochdirektivet 2000/78/EG om inrättande av en allmän ramför likabehandling i arbetslivet(arbetslivsdirektivet).Diskrimineringsbegreppet i de svenskadiskrimineringslagarna föreslås anpassas till EG-rätten i systematiskt och språkligt hänseende. Avsärskilt intresse när det gäller frågan om kränkandesärbehandling är förslaget om att det av lagarnauttryckligen skall framgå att trakasserier ochinstruktioner att diskriminera personer utgördiskriminering. Med trakasserier avses ettuppträdande som kränker en persons värdighet och somhar samband med etnisk tillhörighet, religion ellerövertygelse, sexuell läggning eller funktionshinder.Genom de föreslagna lagändringarna skulletrakasserier bli skadeståndsgrundande.Regeringen har aviserat en proposition omändringar i de aktuella diskrimineringslagarna tillden 20 mars 2003.Utskottet kan med detta konstatera att det finns sanktionsregler på det aktuella områdetoch att ytterligare regler kan tillkomma. Utskottetär inte berett att utöka det redan omfattandeuppdraget diskrimineringsutredning(dir. 2002:11) till att även omfatta frågor omkränkande särbehandling i arbetslivet.Utskottet vill i stället betona vikten av ettförebyggande arbetsmiljöarbete kompletterat medrelevanta tillsynsinsatser. I de allmänna råd omkränkande särbehandling som nämnts i dettasammanhang framhålls betydelsen av att arbetsgivarenmedvetet skapar beredskap att åtgärda depsykologiska, sociala och organisatoriskaarbetsmiljöaspekterna i samma mån som frågor avfysisk-teknisk art. Detta ingår också som en del avarbetsgivarens skyldighet enligt arbetsmiljölagenoch innefattas också i föreskrifterna omsystematiskt arbetsmiljöarbete.I fråga om forskning om mobbning/kränkandesärbehandling i arbetslivet kan utskottet konstateraatt för arbetsliv ochsocialvetenskap (FAS) har till uppgift att främjaoch stödja grundforskning och behovsstyrd forskninginom arbetslivsområdet, socialvetenskap ochfolkhälsovetenskap.För närvarande pågår med anslag från FAS ettforskningsprojekt om mobbning och psykisk ohälsa.Forskningsrådet ger också stöd till ett par nätverkinriktade på frågor rörande mobbning i skola ocharbetsliv.Utskottet kan i likhet med motionärerna se ettbehov av ökade kunskaper om förekomst, upphov ochkonsekvenser av kränkande särbehandling iarbetslivet. Enligt uppgift från Verket förinnovationssystem (), som i likhet med FAS ärforskningsfinansiär när det gäller bl.a. psykiskaoch sociala arbetsmiljöfaktorer, förekommer sällanmedelsansökningar om mobbning i arbetslivet. uppfattning bör det självfallet vara deforskningsbeviljande organen som utifrån gängse kravpå vetenskaplig relevans och kvalitet avgör omforskningsanslag skall beviljas.Med hänvisning till vad som anförts ovan avstyrkerutskottet motionerna A239 yrkande 23 (c), A331yrkandena 1-3 (s) och Ub492 yrkande 10 (kd).6 Vissa lagstiftningsfrågorUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlas motionsförslag omändringar i lagstiftningen. Jämför reservation 10 (c).MotionerAnn-Marie () begär i motion A231 att deti arbetsmiljölagen införs en skyldighet att kallafacklig organisation när en arbetsmiljöinspektionskall äga rum på arbetsplatsen.Hillevi och (båda s) anser imotion A248 att lagstiftningen bör ändras så attarbetsgivarna tvingas att agera för att förbättraarbetsmiljön. Det bör införas krav på obligatorisksjälvdeklaration av arbetsmiljön för varjearbetsplats.Siw och (båda s) menar imotion A349 att det krävs en kedja bestående av trelänkar för att arbetsmiljölagen skall få praktisktgenomslag. Den första länken avser ett välfungerande lokalt skyddsarbete, den andra länkeneffektiva insatser från arbetsmiljöinspektionenssida och den tredje länken avser möjligheter attbeivra arbetsmiljöbrott.Motionärerna anser att arbetsmiljölagen bör ändrasså att de delar av lagen som förutsätter samverkanmellan arbetsmarknadens parter medför möjlighet attbeivra överträdelser genom tvisteförhandlingar medskadeståndsmål i Arbetsdomstolen som slutpunkt.Införande av ett sådant skadeståndsansvar skullegöra det möjligt att på ett helt annat sätt än i dagsätta press på arbetsgivare som inte uppfyller deåligganden som följer av arbetsmiljölagen.Sven-Erik och (båda v)tar i motion A276 upp frågan om regionalaskyddsombuds tillträdesrätt till arbetsplatser medskyddskommitté. Motionärerna hävdar att även om ettlitet företag uppges ha en skyddskommitté, innebärdet inte att arbetsmiljöarbetet fungerar. Därför bördet i arbetsmiljölagen skrivas in att de regionalaskyddsombuden skall ha tillträde också tillarbetsplatser där det finns en skyddskommitté. Omtillträde nekas bör sanktioner kunna riktas mot detenskilda företaget.Birgitta och (båda c)förespråkar i motion A223 (yrk. 1) att en översyngörs av arbetsmiljölagen i syfte att förbättravillkoren för hörselskadade på arbetsplatserna.Utskottets ställningstagandeMed anledning av förslagen om obligatorisksjälvdeklaration av arbetsmiljön som förs fram imotion A248 (s) vill utskottet peka på deföreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete (ASF2001:1) som utfärdats av AV och som gäller för allaarbetsgivare.Enligt föreskrifterna skall det finnas enarbetsmiljöpolicy som beskriver hurarbetsförhållandena i arbetsgivarens verksamhetskall vara för att ohälsa och olycksfall i arbetetskall förebyggas och en tillfredsställandearbetsmiljö uppnås.Av föreskrifterna framgår vidare att arbetsgivarenomedelbart eller så snart det är praktiskt möjligtskall genomföra de åtgärder som behövs för attförebygga ohälsa och olycksfall i arbetet.Arbetsgivaren skall också vidta de åtgärder som iövrigt behövs för att uppnå en tillfredsställandearbetsmiljö. Åtgärder som inte genomförs omedelbartskall föras in i en skriftlig handlingsplan. Iplanen skall anges när åtgärderna skall varagenomförda och vem som skall se till att degenomförs. Genomförda åtgärder skall kontrolleras.Arbetsgivaren skall göra en uppföljningav det systematiska arbetsmiljöarbetet. Om det intefungerat bra skall det förbättras. Uppföljningenskall dokumenteras skriftligt om det finns minst tioarbetstagare i verksamheten.I sammanhanget kan nämnas att AV på uppdrag avregeringen utreder hur arbetsmiljöcertifiering avprivata och offentliga arbetsgivares verksamheterkan utvecklas till att bli en faktor som bidrar tillatt minska ohälsa och olycksfall i arbetslivet.Uppdraget skall slutredovisas den 31 mars 2003.Frågan om arbetsmiljöcertifiering av företag harockså diskuterats på Europanivå ianslutning till för2002-2006. I resolution rörandestrategin begär parlamentet att kommissionen skallta initiativ till att utveckla sameuropeiskastandarder för certifiering av företag med enhälsosam och säker arbetsmiljö samt förbereda ettförslag om arbetsmiljöstyrning och -revision enligtden modell som finns på miljöstyrnings- ochmiljörevisionsområdet (EMAS).I detta sammanhang kan nämnas beslutatom obligatorisk redovisning av sjukfrånvaro fr.o.m.den 1 juli 2003. Privata arbetsgivare, kommuner ochlandsting skall vara skyldiga att lämna uppgifter omanställdas sjukfrånvaro i årsredovisningen. Syftetär påverka arbetsgivare att försöka minskasjukfrånvaron (prop. 2002/03:6, bet. 2002/03:LU1).Regeringen har i propositionen redovisat sin avsiktatt införa motsvarande skyldighet för statligamyndigheter.Utskottet avstyrker motion A248 (s).I motion A231 (s) förespråkar, som framgått ovan,motionären en skyldighet att kalla fackligorganisation när en arbetsmiljöinspektion skall ägarum på arbetsplatsen.Enligt 16 § arbetsmiljöförordningen (1977:1166)skall tillsynsmyndigheten kontakta skyddsombud somkan anträffas på arbetsstället när enarbetsmiljöinspektion äger rum. Av arbetsmiljölagenframgår att skyddsombud, som utses av den lokalafackliga organisationen om det finns en sådan,företräder arbetstagarna i arbetsmiljöfrågor och hartill uppgift att verka för en tillfredsställandearbetsmiljö. Skyddsombudet skall delta vid planeringav nya eller ändrade lokaler, anordningar,arbetsprocesser, arbetsmetoder och avarbetsorganisation liksom vid planering avanvändning av ämnen som kan medföra ohälsa ellerolycksfall. Skyddsombudet skall också delta vidupprättande av handlingsplaner.Det är enligt utskottets uppfattning angeläget attförutsättningar skapas för att skyddsombuden skallkunna utföra sin viktiga uppgift. Därmed är detockså väsentligt att de kontaktas när enarbetsmiljöinspektion äger rum på det sätt som angesi arbetsmiljöförordningen. måstetillsynsarbetet bedrivas på ett effektivt sätt.Onödig tidsutdräkt måste undvikas exempelvis genomatt en förrättning skjuts upp till följd av attvissa personer inte är anträffbara. Utskottetbefarar att införande av en skyldighet att kallafacklig organisation till arbetsmiljöinspektionskulle kunna försvåra och försinka tillsynsarbetet.Till detta kommer att det skulle kunna uppståoklarheter kring rollfördelning mellan skyddsombudoch andra fackliga företrädare. Motion A231 (s)avstyrks av utskottet.I motion A276 (v) föreslås en utökning av regionalaskyddsombuds tillträdesrätt till arbetsplatser såatt de omfattar även arbetsplatser medskyddskommitté. Utskottet menar att det finnsanledning att befara att det finnsarbetsplatser som har skyddskommitté men därarbetsmiljöarbetet ändå inte fungerar på etttillfredsställande sätt. kan utskottetkonstatera att det har skett en ökning av antaletsmå arbetsplatser som inte har egna skyddsombudparallellt med att arbetsmiljöfrågorna blivitalltmer komplicerade. I programmet Ett arbetsliv föralla hävdas att denna förändring lett till ett ökatbehov av regionala skyddsombud. De begränsaderesurserna för regional skyddsombudsverksamhetbehövs, enligt utskottet, mer än väl för dearbetsplatser som saknar skyddskommitté.Att flytta resurser för regionalskyddsombudsverksamhet, som många anser varaalltför knapphändiga, från de allra minstaarbetsplatserna till arbetsplatser som trots allthar en skyddskommitté skulle kunna framstå sommindre lämpligt. I stället vill utskottet peka påvikten av långsiktiga insatser i form av informationoch opinionsbildning som kan leda till ökat intresseoch engagemang i frågor rörande lokalt skyddsarbete.Här kan som exempel nämnas den informationssatsningsom föreslås i programmet Ett arbetsliv för alla.Utskottet avstyrker förslaget i motion A276 (v).Med anledning av motion A349 (s) vill utskottet framhålla attarbetsmiljölagen bygger på ett sanktionssystemriktat mot arbetsgivaren, som är den som harhuvudansvaret för arbetsmiljön, medstraffbestämmelser och sanktionsavgifter. De reglersom gäller skyddsombudets möjligheter att fullgörasina uppgifter är skadeståndssanktionerade ochprövas enligt lagen (1974:371) om rättegången iarbetstvister.Samverkansreglerna innebär att såväl arbetsgivarnasom de anställda är skyldiga att medverka i olikasamarbetsorgan och vara aktiva när det gäller attutveckla arbetsmiljön i önskvärd riktning. Utskottetkänner tveksamhet till att göra den typen av reglerskadeståndssanktionerade för den ena sidan. I förstahand måste frivillighetens och samförståndets väggälla, vilket kan illustreras med förslag av denkaraktär som lagts fram inom ramen förtrepartsdialogen.När det däremot gäller brott motarbetsmiljölagstiftningen och den straffrättsligalagstiftningen i anslutning till konkreta ärendenrörande arbetsolyckor välkomnar utskottet deåtgärder som vidtagits inom AV för att få till stånden effektivare uppföljning på området. Under någraår har en arbetsgrupp med företrädare för verket,åklagare och polismyndigheter utvecklatsamverkansformer. Slutsatser och erfarenheter frånarbetet har spridits bl.a. genom en konferens somanordnades då 100-talet åklagare,poliser och arbetsmiljöjurister samlades under tredagar för att diskutera effektivare handläggning avarbetsmiljöbrott.Utskottet avstyrker motion A349 (s).Frågan om att förbättra förutsättningarna förhörselskadade på arbetsplatserna, vilken behandlas imotion A223 (c), har uppmärksammats i och allmänna råd om arbetsplatsensutformning (AFS 2000:42).Där sägs bl.a. att exempel på anpassning förhörselskadade är tillräckligt korta s.k.efterklangstider i arbetslokaler ochpersonalutrymmen, låg bakgrundsbullernivå,golvbeläggning som minimerar uppkomst av störandeljud samt installation av hörselslinga i rum förundervisning. I föreskrifterna betonas attlokalernas tillgänglighet och utformning tillhör defaktorer som är av vikt både för arbetstagaresmöjlighet att vara kvar i eller återkomma tillarbetslivet och för arbetsgivarens uppgift attanpassa arbetsförhållandena till enskildasarbetsförmåga och funktionsnedsättningar.Arbetsanpassnings- och rehabiliteringsaspekterbehöver därför beaktas redan i lokalplaneringen.Detta kan t.ex. göras i samband med den generellahandikappanpassningen. När det gällerhandikappanpassning hänvisas också till om arbetsanpassning och rehabilitering(ASF 1994:1).På det EG-rättsliga området är direktivet omlikabehandling i arbetslivet (2000/78/EG) avsärskilt intresse i detta sammanhang. Direktivetförbjuder all direkt och indirekt diskriminering pågrund av religion eller övertygelse,funktionshinder, ålder och sexuell läggning. I frågaom funktionshinder anges i detta direktiv att enavsaknad av rimliga anpassningsåtgärder påarbetsplatsen kan utgöra diskriminering. Sådanaåtgärder kan exempelvis avse anpassning av lokaler,utrustning och arbetstid i syfte att ökafunktionshindrades möjligheter att delta iarbetslivet.Innebörden av likabehandlingsdirektivet är attarbetsgivaren skall vidta lämpliga åtgärder så attfunktionshindrade kan få tillträde till, delta ieller göra karriär i arbetslivet, eller genomgåutbildning, såvida sådana åtgärder inte medför enoproportionerlig börda för arbetsgivaren. Målet ärinte att uppnå identiska resultat förfunktionshindrade och icke funktionshindrade, utanatt helt enkelt se till att funktionshindrade fårsamma möjligheter att uppnå dessa resultat. Somframgått av avsnitt 5 har regeringen i enlagrådsremiss lagt fram förslag om genomförande isvensk lagstiftning av likabehandlingsdirektivet.I EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna,som proklamerades vid i Niceden , finns ett förbud mot alldiskriminering på grund av funktionshinder (artikel21).Arbetsmarknadsutskottet avstyrker motion A223yrkande 1 (c).7 Kostnader för arbetsmiljöarbeteUtskottets förslag i korthetI detta avsnitt behandlas två motioner omkostnader för arbetsmiljöarbete. Bådamotionerna avstyrks.MotionerI motioner med nära nog likadan lydelse, A232 avAnn-Marie () respektive A301 av RonnyOlander och (båda s), konstaterasatt arbetsgivarna har huvudansvar för arbetsmiljönoch arbetsmiljöarbetet och kostnader som ärförknippade med detta. Enligt motionärerna har dockde fackliga organisationerna överkostnader förarbetsmiljön. Via fackföreningsavgiften betalarderas medlemmar stora belopp förarbetsmiljöbevakning i företag utanskyddskommittéer. Enligt motionärerna har detsammanlagda beloppet under perioden 1991-2001uppgått till 390 miljoner kronor.Motionärerna menar att detta står i strid medgrunderna för nuvarande lagstiftning och ställerfrågan om det inte också strider mot EG-direktivet(89/391/EG) om åtgärder för att främja förbättringarav arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet.Utskottets ställningstagandeI en interpellationsdebatt i den 21januari 2003 (interpellation 2002/03:67) behandladesi huvudsak samma frågeställning som i motionernaA232 (s) och A301 (s).Statsrådet () konstaterade idebatten att utvecklingen inneburiten försvagning av det lokala skyddsarbetet samtidigtsom förekomsten ökat av personaluthyrning ochtidsbegränsade anställningar. Därmed har deregionala skyddsombudens roll blivit viktigare.Statsrådet konstaterade i debatten att statensbidrag till verksamheten med regionala skyddsombudunder 2003 uppgår till ca 100 miljoner kronor.Grundläggande regler om regionala skyddsombud finnsi arbetsmiljölagen men där ställs inte några krav påverksamhetens omfattning. Statsrådet betonade atthan skulle verka för att regeringen i kommandebudgetar tar ansvar för att finansiera regionalaskyddsombud på ett sätt som bättre stämmer överensmed behovet.När det gäller det spörsmål om EG-direktivet89/391/EG, det s.k. ramdirektivet om arbetsmiljö,som tas upp i motionen påpekade statsrådet att finansieringen av regionala skyddsombudinte står i strid med dessa regler. Direktivetreglerar förhållanden på den enskilda arbetsplatsenoch behandlar inte frågan om regionala skyddsombud.Med hänvisning till det anförda avstyrksmotionerna A232 (s) och A301 (s).ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservationer. I rubriken anges inom parentes vilkenpunkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut sombehandlas i avsnittet.1. Företagshälsovård (punkt 1) (m)av (), () ochTobias ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs under Ställningstagande ireservation 1. bifaller därmed motion2002/03:Sf291 yrkande 15 (m) samt avslår motionerna2002/03:A239 yrkande 19 (c), 2002/03:A273 (s),2002/03:A288 (s), 2002/03:A340 (s), 2002/03: A346yrkandena 1-7 (s) och 2002/03:Sf331 yrkande 11 (c).StällningstagandeFöretagshälsovården måste få ökade möjligheter attförebygga ohälsa i arbetslivet.