bet · GQ01KU17 · 2003-02-18 00:00:00 — Regeringen ansluter sig här till attbrottsbeskrivningen generellt bör avse straffbaraanspelningar på sexuell läggning. Lagrådet harinte ifrågasatt det sålunda föreslagnatillämpningsområdet utan tvärtom funnit attargumentet får godtas.Lagrådet anför dock att uttrycket sexuellläggning kan uppfattas på olika sätt och att dettorde föreligga en betydande risk för att detkommer att missuppfattas av många. Med hänsyntill det intresse av en klar och tydliglagstiftning som gör sig särskilt gällande vidstrafflagstiftning förordar Lagrådet attuttrycket, i tryckfrihetsförordningens ochbrottsbalkens bestämmelser om hets mot folkgrupp,skall ersättas med "homosexuell, bisexuell ellerheterosexuell läggning".Regeringen delar Lagrådets uppfattning i frågaom intresset av en klar och tydligstrafflagstiftning och har också förståelse förLagrådets förslag. Framför allt är det avrättssäkerhetsskäl viktigt att inte riskera attåstadkomma oförutsebara konsekvenser förenskilda.I fråga om uttrycket sexuell läggning harriksdagen gett regeringen i uppdrag att utreda enenhetlig term i svensk lag för vad som be-tecknas som sexuell läggning (bet. 1997/98:JuU20,rskr. 1997/98:276). Regeringen uppdrog däreftertill diskrimineringsutredning att seöver användningen av uttrycket sexuell läggning isyfte att åstadkomma en konsekvent användning avuttrycket i lagstiftningen (dir. 1999:49).Utredningen har - i betänkandet Ett effektivtdiskrimineringsförbud, Om olaga diskrimineringoch begreppen ras och sexuell läggning (SOU2001:39) - uttalat att begreppet sexuellläggning, när det förekommer i lagtext, bör avsehomo-, bi- och heterosexuell läggning.Enligt regeringens mening är det ett angelägetintresse att utvecklingen mot att etablerauttrycket sexuell läggning som en vedertagenlagteknisk term för homo-, bi- ochheterosexualitet kan fortsätta, så att uttrycket,nu och framöver, kan användas med denna innebördpå ett enhetligt och konsekvent sätt ilagstiftningen. En sådan fortsatt konsekventanvändning av uttrycket i lagstiftningen är ocksåägnad att undanröja de farhågor förmissuppfattningar som Lagrådet har uttryckt.Regeringen gör bedömningen att det inte hellermed en användning av det mer sammanfattandeuttrycket sexuell läggning skulle kunna uppkommasådan oklarhet som kan leda till rättsförlusterför enskilda. Regeringen föreslår attbestämmelserna utformas så att de träffar hot ochmissaktning med anspelning på sexuell läggning.Uttrycket sexuell läggning i bestämmelserna omhets mot folkgrupp skall alltså, liksom i övriglagstiftning, omfatta homo-, bi- och heterosex-uell läggning, men inte sådana sexuellaintressen, variationer, inriktningar ellerbeteenden, som kan finnas hos såväl hetero- ochhomo- som bisexuella personer. Begreppet sexuellläggning omfattar således inte transsexualismeller transvestism. Det omfattar inte hellerböjelser såsom exempelvis pedofili.Utskottet tillstyrkte i betänkandena /02:KU23och 2002/03:KU7 regeringens förslag tilländringar samt anförde följande med anledning avett antal motioner som gällde transpersoner.Regeringen framhåller i propositionen att depersoner som ingår i beteckningen transpersonerinte är mindre skyddsvärda än andra. Även om detskulle förekomma hetspropaganda mot transpersonersom grupp saknas det, enligt regeringen, i vartfall belägg för att detta skulle ha skett på ettsådant sätt att det nu skulle kunna motiveranågon ytterligare begränsning avyttrandefriheten. Denna grupp bör därför inteföras in i bestämmelsen om hets mot folkgrupp.Utskottet delar denna uppfattning och avstyrkerdärför motionerna.Regeringen beslutade atttillkalla en parlamentarisk kommitté (dir.2002:11) med uppdrag att bl.a. överväga engemensam lagstiftning mot diskriminering somomfattar alla eller flertaletdiskrimineringsgrunder och samhällsområden,överväga om skydd mot missgynnande av personermed funktionshinder på grund av bristandetillgänglighet bör införas på andrasamhällsområden än i arbetslivet och högskolanoch överväga om ett skydd mot diskriminering avalla s.k. transpersoner bör införas. Kommitténskall redovisa uppdraget senast den 1 december2004. Det står kommittén fritt att ta upp sådanaandra frågor inom ramen för uppdraget somaktualiseras under utredningsarbetet. När detgäller diskriminering av s.k. transpersoner angesföljande i direktiven.Lagen om förbud mot diskriminering i arbetslivetpå grund av sexuell läggning har till ändamål attmotverka diskriminering i arbetslivet på grund avsexuell läggning. Med sexuell läggning avseshomosexuell, bisexuell och heterosexuellläggning. Termen sexuell läggning förekommer äveni direktivet om likabehandling i arbetslivet ochfår anses ha samma innebörd där. Enligt dennadefinition omfattas inte s.k. transpersoner. Medtranspersoner brukar man avse transvestiter,transsexuella och andra personer som har enkönsidentitet eller ett beteende som elleralltid skiljer sig från vad som utifrånstereotypa men utbredda föreställningar kanförväntas beroende på deras biologiska kön.Transsexualism har både inom EG-rätten och isvensk rätt ansetts vara en fråga omkönstillhörighet och inte om sexuell läggning.Transsexuella personer har därmed ettskydd mot diskriminering i arbetslivet genomjämställdhetslagen och lagen om likabehandling avstudenter i högskolan. Detta skydd omfattaremellertid inte några andra transpersoner.Varje individ skall ha rätt till respekt ochlikabehandling. har det i olikasammanhang, bl.a. i flera riksdagsmotioner,framförts önskemål om införande av ett särskiltskydd mot diskriminering av transpersoner. Detfinns enligt regeringens mening anledning att nunärmare undersöka om det finns behov av attinföra ett särskilt skydd mot diskriminering avtranspersoner och hur ett sådant skydd i så fallskall utformas.UppdragetKommittén skall kartlägga och analysera behovetav och formerna för en reglering av ett förbudmot diskriminering av alla transpersoner.Kommittén skall belysa fördelar och problem medatt införa en sådan reglering. Kommittén skall taställning till vilken personkrets som skallomfattas av ett eventuellt förbud. Kommitténskall vidare ta ställning till hur ett sådantförbud lämpligen kan avgränsas och sanktionerassamt hur det skall förhålla sig till förbudet motkönsdiskriminering. Kommittén skall ocksåöverväga om någon myndighet skall ha till uppgiftatt särskilt ta till vara transpersonersrättigheter. Kommittén skall också överväga om eneventuell lagstiftning mot diskriminering avtranspersoner skall ingå i en gemensamdiskrimineringslagstiftning.Utskottets ställningstagandeUtskottet har tidigare delat regeringens bedömningatt de personer som ingår i beteckningentranspersoner inte är mindre skyddsvärda än andrasamt att även om det skulle förekomma hetspropagandamot transpersoner som grupp har det i vart fallsaknats belägg för att detta skulle ha skett på ettsådant sätt att det skulle kunna motivera någonytterligare begränsning av yttrandefriheten, varfördenna grupp därför inte borde föras in ibestämmelsen om hets mot folkgrupp. Utskottetvidhåller denna uppfattning och avstyrker därförmotionerna 2002/03:K310 yrkande 3, 2002/03:L318yrkande 6 och 2002/03:L249 yrkande 7.Utskottet är inte berett att föreslå ytterligareinskränkningar i tryckfriheten elleryttrandefriheten med anledning av motion2002/03:K380. Motionen avstyrks.Vit makt-musikUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslårmotion 2002/03:Ub494 yrkande 5 om attförbjuda produktion av s.k. vit makt-musik.MotionI motion 2002/03:Ub494 av ()föreslås att begär att regeringen läggerfram förslag om ändringar i relevant lagstiftningför att förbjuda produktionen av s.k. vit makt-musik(yrkande 5). Det krävs, enligt motionären, skärptalagar och praxis. Den s.k. vit makt-musiken är ettallvarligt problem.BakgrundEnligt 1 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen är varjesvensk medborgare gentemot det allmännatillförsäkrad rätt att i ljudradio, television ochvissa liknande överföringar samt filmer, videogram,ljudupptagningar och andra tekniska upptagningaroffentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor ochi övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst.Av 1 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen framgår attdet inte får förekomma att något som är avsett attframföras i ett radioprogram eller en tekniskupptagning först måste granskas av en myndigheteller något annat allmänt organ.Såsom tryckfrihetsbrottet hets mot folkgrupp anses,enligt 7 kap. 4 § 11 tryckfrihetsförordningen,gärning varigenom någon hotar eller uttryckermissaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp avpersoner med anspelning på ras, hudfärg, nationellteller etniskt ursprung, trosbekännelser ellersexuell läggning, om gärningen begås genom trycktskrift. Begås gärningen i ett radioprogram eller enteknisk upptagning skall den, enligt 5 kap. 1 §yttrandefrihetsgrundlagen, anses somyttrandefrihetsbrott.Utskottets ställningstagandeMed hänsyn till att hets motfolkgrupp är dels etttryckfrihetsbrott, dels ettyttrandefrihetsbrott anser utskottetatt motion 2002/03:Ub494 yrkande 5får anses tillgodosett.Motionsyrkandet avstyrks därför.TobaksreklamUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslårmotion 2002/03:So276 yrkande 2 om ettlagförslag om förbud mot kvarvarandetobaksreklam.MotionI motion 2002/03:So276 av ()föreslås att tillkännager för regeringensom sin mening vad i motionen anförs om ettlagförslag om förbud mot kvarvarande tobaksreklam(yrkande 2). förelåg ett EU-direktiv omförbud mot direkt och indirekt tobaksreklam ochsponsring med tobakspengar. underkändesdock detta direktiv av . Ett nyttförslag från kommissionen tycks bli mycket urlakat,varför ett nytt nationellt initiativ torde behövasför att åstadkomma ett förbud mot all marknadsföringav tobaksvanor.BakgrundEn näringsidkare som marknadsför tobaksvaror tillkonsumenter får, enligt14 § tobakslagen (1993:581), inte användakommersiella annonser i periodiska skrifter eller iandra jämförbara skrifter på vilkatryckfrihetsförordningen är tillämplig. Inte hellerfår vid sådan marknadsföring användas kommersiellaannonser i ljudradio- eller TV-program. Vidmarknadsföring av tobaksvaror till konsumenter pånågot annat sätt skall en näringsidkare iakttasärskild måttfullhet. I synnerhet gäller att reklameller annan marknadsföring inte får varapåträngande, uppsökande eller uppmana till bruk avtobak.Sedan den 1 januari 2003 får, enligt 14 a §tobakslagen, en näringsidkare som marknadsförantingen en annan vara än en tobaksvara eller entjänst till konsumenter inte använda ettvarukännetecken som helt eller delvis används för entobaksvara eller enligt gällande bestämmelser omvarumärken är registrerat eller inarbetat för ensådan vara, om marknadsföringen sker i kommersiellaannonser i periodiska skrifter eller i andrajämförbara skrifter på vilkatryckfrihetsförordningen är tillämplig, eller ikommersiella annonser i ljudradio- eller TV-programeller i TV-sändningar över satellit som omfattas avradio- och TV-lagen. Om en näringsidkare använderett sådant varukännetecken som avses i förstastycket vid marknadsföring till konsumenter pånågot annat sätt skall näringsidkaren iaktta denmåttfullhet som är betingad av att kännetecknetockså kan förknippas med tobaksvaran.Den 1 januari 2003 trädde också en ändring i 1kap. 9 § tryckfrihetsförordningen i kraft enligtvilken, utan hinder av förordningen, gäller vad ilag är stadgat om förbud mot kommersiell annons somanvänds vid marknadsföring av andra varor äntobaksvaror samt tjänster om det i annonsenförekommer ett varukännetecken som är i bruk för entobaksvara eller enligt gällande bestämmelser omvarumärken är registrerat eller inarbetat för ensådan vara.I proposition 2001/02:64 Vissa tobaksfrågor laderegeringen fram de förslag till ändringar itryckfrihetsförordningen och tobakslagen somträdde i kraft . Ipropositionen anförde regeringen bl.a. följandenär det gällde vissa andra reklamformer.Sammanfattningsvis anser regeringen att det finnsskäl som talar för att begränsa tobaksreklamenockså på säljställen ytterligare men att man vidutformningen av sådana begränsningar bör tahänsyn dels till att det bör vara möjligt attlämna relevant produktinformation om tobaksvaror,dels till att begränsningarna måste harmoniseramed övriga restriktioner på området.Under de senaste åren har tobaksbolag genomförts.k. tobaksfester i syfte att lansera nyacigarettmärken. har utfärdatföreläggande enligt vilket ett tobaksbolagförbjöds att sända ut inbjudningskort förseddamed logotyper för cigarettmärken. Konsumentverkethar även väckt talan hos ochyrkat förbud för samma tobaksbolag attmarknadsföra tobaksvaror i samband med s.k.tobaksfester.Mot bakgrund av det anförda avser regeringen geKonsumentverket i uppdrag att tillsammans medStatens folkhälsoinstitut lämna förslag tillytterligare begränsningar av reklam förtobaksvaror vid säljställen för sådana varor.Vidare bör tillsammans medStatens folkhälsoinstitut närmare utreda ochkartlägga omständigheterna kring s.k.tobaksfester, där nya tobaksvaror marknadsförs,som förekommit . I samband härmedbör även övervägas vilka åtgärder som kan behövavidtas i lagstiftningen ur ettfolkhälsoperspektiv.Utskottet delade i betänkande 2001/02:KU28regeringens bedömning när det gällde vissa andrareklamformer.Regeringen uppdrog, genom beslut ,åt att lämna förslag tillytterligare begränsningar av reklam för tobaksvarorvid säljställen och överväga vilka åtgärder som kanbehöva vidtas för att begränsa tobaksbolagensmarknadsföring genom s.k. tobaksfester. I uppdragetingår även att utreda förekomsten av andramarknadsföringskampanjer genom arrangemang avtävlingar, konserter och liknande såväl i Sverigesom i andra jämförbara länder. I samband därmedskall även övervägas vilka åtgärder som kan behövavidtas i lagstiftningen ur ett folkhälsoperspektiv.Vid genomförandet av uppdraget skall Konsumentverketsamverka med . Uppdragetskall redovisas senast den 1 juli 2003.Utskottets ställningstagandeKonsumentverket har fått regeringensuppdrag att bl.a. lämna förslag tillytterligare begränsningar av reklamför tobaksvaror vid säljställen. Vidgenomförandet av uppdraget skallKonsumentverket samverka med . Uppdraget skallredovisas senast den 1 juli 2003.Utskottet anser inte att resultatetav uppdraget skall föregripas ochavstyrker därför motion2002/03:So276 yrkande 2.SkadeståndsprocesserUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslårmotion 2002/03:K346 yrkandena 1 och 2 om densvenska tryck- och yttrandefriheten i EU-samarbetet.MotionI motion 2002/03:K346 av m.fl. (fp)föreslås att tillkännager för regeringensom sin mening vad i motionen anförs dels om attregeringen inom EU skall verka för att förslag somskadar tryck- och yttrandefriheten förkastas(yrkande 1), dels om utredning om risker för tryck-och yttrandefriheten genom indrivning i avutländska skadestånd (yrkande 2). Hos pågår arbete med en rättsakt om vilketlands lag som skall vara tillämplig vid rättegångarsom gäller förhållanden utanför avtal. I detpreliminära förslaget finns en artikel som äroförenlig med det grundlagsfästa svenska skyddet förtryckfrihet, yttrandefrihet och meddelarfrihet. förslag innebär att mycket av det somi rättsordning är tryck- ochyttrandefrihetsmål skulle ses som ett slagskonsumenträttsliga tvister och därmed behandlas idet land där klaganden har sin hemvist, oavsettutgivningsland eller motsvarande. Förslaget, dets.k. II, kan på en rad sätt bli skadligt förnyhetsförmedlingens, samhällsdebattens och konstensfrihet i . För är det angeläget attmedverka till att lagstiftning av denna innebördaldrig införs inom arbete på förslaget om "II"och de allvarliga risker det medför för tryck- ochyttrandefrihet i togs vid förra uppi en motion av m.fl. (fp). Motionenbehandlades i lagutskottet och avslogs. Bakgrundenvar att regeringen i en skrivelse till riksdagenredogjort för "II"-förslaget som enkonsumentpolitisk fråga, dock utan att redovisa förriksdagen att det förslag som förbereddes kunde fåföljder för tryck- och yttrandefrihet. Sedan vårensriksdagsbehandling har den nya version av förslag som vi här kritiserar sänts utför diskussion, och det har även varit på remissinom , där gett bl.a.några myndigheter och organisationer tillfälle attyttra sig. har påtjänstemannanivå till den 16september 2002 framfört att den tilltänkta EU-förordningen "inte bör omfatta" sådant som"kränkning av privatlivet eller personlighetsskyddeteller ärekränkning". Departementet har hänvisat tillde svenska grundlagarna men också ifrågasatt omförslaget med stöd av artikel 65 i EG-fördraget kanfalla inom gemenskapsrättens tillämpningsområde. Iremissvaren som inkommit ges från en rad håll stödför den bedömning av förslag sommotionärerna för fram. Att ien skrivelse till EU avstyrkt förslaget är mot dennabakgrund en självklarhet. Det här är dock en frågaav stor vikt, som bör tas upp på högre nivå. Attförslaget, som angriper svenska grundlagar, äroacceptabelt för vårt land bör slås fast även i ettriksdagsbeslut.I förlängningen på sådana ärenden uppkommer fråganvilka utländska skadestånd för tryckfrihetsbrott ochliknande som egentligen går att kräva in i ,trots att skadeståndsdomen står i strid med svenskgrundlag och inte skulle ha kunnat vara möjlig vidrättegång i . Såväl förslagsom andra tecken på att skadeståndsprocesser övergränserna kan bli ett tilltagande hot mot det friaordet motiverar att den här frågan belyses närmare.Regeringen bör låta utreda denna fråga.BakgrundLagutskottet behandlade i betänkande 2001/02:LU28den motion som omnämns i den nu aktuellamotionen. lämnade i betänkandetföljande bakgrund och gjorde följandeställningstagande med anledning av motionen.BakgrundBestämmelser om tillämplig lag iavtalsförhållanden finns i konventionen den 19juni 1980 om tillämplig lag föravtalsförpliktelser, den s.k. Romkonventionen.Utgångspunkten i konventionen är att parterna harfrihet att själva välja vilket lands lag somskall vara tillämplig. Om parterna inte har valtnågon lag, skall den lag tillämpas som avtalethar närmast anknytning till. När det gällerkonsumentavtal finns i artikel 5 vissaskyddsregler som innebär att parternas lagvalinte får innebära att konsumenten berövas detskydd som tillförsäkras honom eller henne enligttvingande regler i det land där konsumenten harsin vanliga vistelseort. Om parterna i ettkonsumentavtal inte har avtalat något särskilt ilagvalsfrågan skall lagen i konsumentens hemlandtillämpas.För närvarande pågår inom kommissionenöverväganden som syftar till att Romkonventionenskall göras om till en EU-förordning.Frågan om tillämplig lag i utomobligatoriskaförhållanden, dvs. där det inte råder någotavtalsförhållande mellan parterna, är inte lag-eller konventionsreglerad. I de flesta av EU:smedlemsländer har dock i praxis utvecklats enprincip, den s.k. lex loci delicti-principen, sominnebär att lagen i det land där den skadegörandehandlingen företas skall tillämpas. I vissasituationer kan dock det problemet uppstå att denskadegörande handlingen företas i ett annat landän det där skadan uppkommer. Så kan exempelvisbli fallet vid förtal i massmedier medinternationell spridning, miljöfarliga utsläppoch databrottslighet. Problemet har lösts påolika sätt i EU:s medlemsländer. I vissa länderär det avgörande kriteriet var denskadeståndsgrundande handlingen utfördes, medandet i andra länder är avgörande var denskadelidande har sitt hemvist. Ytterligare enkategori är de länder som låter den skadelidandevälja den för honom eller henne mest fördelaktigalagen. I svensk rätt är rättsläget för närvarandeosäkert.Under det senaste decenniet har frågan om enreglering på EU-nivå av lagvalsfrågan iutomobligatoriska förhållanden diskuterats iolika sammanhang. Något formellt förslag har ännuinte lagts fram. Kommissionen presenterade dockden ett utkast till en förordning omtillämplig lag för utomobligatoriskaförpliktelser. Syftet med utkastet är att inledaen diskussion om en gemenskapsrättsakt i ämnet.Enligt huvudregeln i utkastet till förordningskall tillämplig lag för en utomobligatoriskförpliktelse som härleder sig från enskadeståndsgrundande handling vara lagen i detland där skadan uppkom, oavsett i vilket land denhändelse som orsakade skadan ägde rum och oavsetti vilket land eller i vilka länder den indirektaskadan uppkom.Vad gäller tillämplig lag i utomobligatoriskaförpliktelser som härleder sig från en kränkningav privatlivet eller personlighetsskyddet ellerfrån ärekränkning skall lagen i det land där densom lidit skadan hade sitt hemvist vid tidpunktenför den skadeståndsgrundande handlingen varatillämplig.Kommissionen har uppmanat alla berörda parter attsenast lämnasynpunkter på utkastet och dess lagvalsregler.Utkastet och de synpunkter som framförs kommer,enligt vad som anförs i utkastet, att beaktas vidden fortsatta beredningen av en kommande rättsaktpå området.Utskottets ställningstagandeEnligt utskottets mening pekar motionärerna på enviktig och intresseväckande frågeställning somvarit föremål för diskussion runt om i Europaunder senare år. Utskottet förutsätter attregeringen i den fortsatta beredningen av frågannoga beaktar de synpunkter som förts fram i dennu aktuella motionen, utan att någottillkännagivande kommer till stånd.Motionsspörsmålet är emellertid inte renodlatkonsumenträttsligt utan aktualiserar en rad olikafrågeställningar på civil- och processrättensområde. Med hänsyn till detta är utskottet inteberett att, på förevarande underlag och i dettasammanhang, förorda något särskilt uttalandeeller annan åtgärd från sida medanledning av motionen. Med det anförda föreslårutskottet att motion 2001/02:L32 skall avslås.Justitiedepartementet lämnade den 16 september2002 svar på utkast till rådets förordning omtillämplig lag för utomobligatoriskaförpliktelser. följande.Redan nu bör följande anföras beträffande denföreslagna artikel 7 (ärekränkning m.m.).Enligt artikeln skall tillämplig lag för enutomobligatorisk förpliktelse som härleder sigfrån en kränkning av privatlivet ellerpersonlighetsskyddet eller från ärekränkning varalagen i det land där den som lidit skada hadehemvist för denskadeståndsgrundande handlingen.Förordningen bör inte omfatta frågor av dettaslag. De skadeståndssituationer som täcks av denföreslagna artikeln omfattar olika kränkandeuttalanden av enskilda. Det är tveksamt om detkan anses falla inom gemenskapsrättenstillämpningsområde att reglera lagvalet för dessafall med stöd av artikel 65 i EG-fördraget.Behovet av en sådan reglering kan starktifrågasättas. Det är svårt att se på vilket sättregeln skulle behövas för att den inre marknadenskall fungera väl. Den fria rörligheten förvaror, personer, tjänster och kapital torde intehindras av att det saknas gemenskapsbestämmelserom lagvalet för dessa fall.En reglering enligt artikel 7 riskerardärutöver att utgöra ett ingrepp i nationellaregler om yttrandefrihet. Under alla förhållandenmåste en lösning ges på det problemet. Genom densvenska regeringsformen skyddas yttrandefriheten,som innebär att alla har en frihet att i tal,skrift eller bild eller på annat sätt meddelaupplysningar och uttrycka tankar, åsikter ochkänslor. I regeringsformen skyddas ocksåfriheten att skaffa fram och ta emot upplysningaroch att i övrigt ta del av andras yttranden. Itryckfrihetsförordningen finns särskildabestämmelser om dessa friheter när det gällertryckta skrifter. Bestämmelserna innebär attskadeståndsansvar kan komma i fråga endast förvissa särskilt uppräknade allvarliga brottsligahandlingar. Vidare är ansvaret begränsat tillvissa i tryckfrihetsförordningen särskiltutpekade personer. Det finns vidare enmeddelarfrihet, som innebär att var och en harrätt att, utan att behöva röja sin identitet,lämna information till exempelvis en tidning föroffentliggörande.