bet · GQ01LU9 · 2003-03-18 00:00:00 — Vad särskiltgäller frågan om tillämplig lag i gränsöverskridandekonsumenttvister underströk utskottet i sitt avriksdagen godkända betänkande 2001/02:LU28 viktenav att regeringen, i linje med vad som utlovats iden då aktuella skrivelsen, verkar för attkonsumentskyddsaspekten noga beaktas i det kommandearbetet med att revidera Romkonventionen och attkonventionens bestämmelser inte förändras i en sådanriktning att konsumentskyddet försämras.Mot bakgrund av vad som har anförts kanutskottet inte se att det föreligger skäl förriksdagen att vidta någon åtgärd med anledning avmotion L284, som därför bör avslås.Obeställd e-postreklamUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden med kravpå införande av s.k. opt in vidmarknadsföring via elektronisk post.Utskottet hänvisar till att det pågår långtframskridet lagstiftningsarbete som liggerväl i linje med motionsönskemålen. Jämförreservation 8 (kd, v, c).BakgrundMed obeställd reklam avses reklam som förs vidaretill mottagaren utan att denne varit aktiv för attfå reklamen eller utan att denne genom sitt tidigareuppträdande kan anses ha visat något intresse förden.Det finns i huvudsak två olika modeller för attreglera under vilka förutsättningar obeställd reklamär tillåten. Den ena modellen, s.k. opt in, innebäratt obeställd reklam är förbjuden om inte mottagareni förväg har begärt att få reklamen eller i vartfall samtyckt till den. Den andra modellen, opt out,innebär motsatsen. Enligt opt out är det såledestillåtet att sända obeställd reklam så längemottagaren inte uttryckligen har motsatt sig det. Enopt out-reglering kan vara förenad med ett registerdit mottagaren i förväg kan anmäla att han eller honinte vill ha viss reklam. I finns förnärvarande register dit konsumenter kan anmäla attde inte vill ha direktadresserad reklam ellerreklamerbjudanden per telefon. Såvitt utskottet ärbekant finns i däremot inget fungerandespärregister för e-postreklam.Gällande rättEnligt 13 b § första stycket marknadsföringslagen(1995:450) gäller att en näringsidkare vidmarknadsföring till en fysisk person får användatelefax och uppringningsautomater eller andraliknande automatiska system för individuellkommunikation som inte betjänas av någon enskildendast om den fysiska personen har samtyckt till detpå förhand (opt in). Av paragrafens andra styckeframgår att näringsidkaren får använda andra metoderför individuell kommunikation på distans, exempelvistelefon och elektronisk post, om inte den fysiskapersonen tydligt har motsatt sig att metoden används(opt out). En näringsidkare som använder elektroniskpost vid icke begärd marknadsföring skall, enligtparagrafens tredje stycke, respektera ochregelbundet kontrollera register där personer sominte önskar få sådan marknadsföring med elektroniskpost kan registrera sig.Första och andra stycket i 13 b §marknadsföringslagen genomför i svensk rätt delsartikel 12 i direktiv /66/EG av den 15 december1997 om behandling av personuppgifter och skydd förprivatlivet inom telekommunikationsområdet(teledataskyddsdirektivet), dels artikel 10 idirektiv /7/EG av omkonsumentskydd vid distansavtal(distansavtalsdirektivet). Tredje stycket genomförartikel 7.2 i direktiv /31/EG av den 8 juni 2000om vissa rättsliga aspekter påinformationssamhällets tjänster, särskiltelektronisk handel, på den inre marknaden (e-handelsdirektivet).Lagstiftning på EU-nivåEuropaparlamentet och rådet antog sommaren 2002direktiv /58/EG av ombehandling av personuppgifter och integritetsskyddinom sektorn för elektronisk kommunikation(kommunikationsdataskyddsdirektivet). Tanken är attdirektivet skall ersätta teledataskyddsdirektivet.Enligt artikel 13.1 åligger det medlemsstaterna attinföra nationella regler som innebär attanvändningen av automatiska uppringningssystem,telefax och elektronisk post för direktmarknadsföring endast är tillåten i fråga omabonnenter som i förväg har gett sitt samtycke (optin).Med elektronisk post avses enligt artikel 2 h ettmeddelande i form av text, röst, ljud eller bild somsänds via ett allmänt kommunikationsnät och som kanlagras i nätet eller mottagarens terminalutrustningtills mottagaren hämtar det. Begreppet elektroniskpost omfattar därmed även s.k. SMS- och MMS-reklam.I artikel 13.2 föreskrivs ett undantag frånhuvudregeln i artikel 13.1 som innebär att ennäringsidkare som fått kundens e-postadress isamband med försäljning av en vara eller tjänst fåranvända denna för direkt marknadsföring av sinaegna, likartade varor eller tjänster, underförutsättning att kunden klart och tydligt gettsmöjlighet att kostnadsfritt och enkelt motsätta sigsådan användning. Föreligger ett kundförhållandesedan tidigare är det således möjligt att i vissutsträckning skicka reklam via elektronisk post utanföregående samtycke.I fråga om övriga kommunikationsmetoder än de somomfattas av artikel 13.1, exempelvis telefon, kanmedlemsländerna enligt artikel 13.3 välja mellan optin och opt out. Direktivet skall vara genomfört imedlemsstaterna senast den 31 oktober 2003.Pågående lagstiftningsarbeteRegeringen beslutade att tillkalla ensärskild utredare med uppgift att föreslå nylagstiftning och myndighetsorganisation inom områdetför elektronisk kommunikation (dir. 2001:32). Iuppdraget har ingått att lägga fram förslag tilllagstiftning som är nödvändig för att genomföra enrad olika EG-direktiv på området, bl.a.kommunikationsdataskyddsdirektivet.Utredningen överlämnade i december 2002delbetänkandet (SOU 2002:109) Myndighetsfrågor m.m.I betänkandet finns förslag till ändringar i bl.a.marknadsföringslagen som syftar till att genomföraartikel 13 i kommunikationsdatadirektivet.Utredningen föreslår, i enlighet med vad direktivetkräver, opt in vid marknadsföring via telefax,automatiska uppringningsautomater och e-post samtopt out i fråga om övriga kommunikationsmedel.Vidare föreslås, i enlighet med vad som framgår avartikel 13.2, en möjlighet att skicka reklam viaelektronisk post i redan etablerade kundförhållandenutan föregående samtycke. Betänkandet harremissbehandlats och enligt vad utskottet harerfarit avser regeringen att, såvitt gäller fråganom obeställd reklam, överlämna en proposition iämnet till under senare delen av våren2003.MotionernaI fem motioner begärs tillkännagivanden som alla gårut på att 13 b § marknadsföringslagen skall ändraspå så sätt att nu gällande opt out ersätts med optin vid obeställd reklam via elektronisk post ochSMS-reklam.Håkan Juholt (s) kritiserar i motion L201obeställd reklam via mobiltelefon, s.k. SMS-reklam,och begär ett tillkännagivande om att det börinföras ett generellt förbud mot sådanmarknadsföring.I motion L231 av m.fl. (v)argumenteras för en opt in-reglering vidmarknadsföring via elektronisk post. Motionärernabegär ett tillkännagivande från sida omatt regeringen skall lägga fram ett förslag tilländring i marknadsföringslagen som innebär attmarknadsföring via elektronisk post skall krävakonsumentens aktiva samtycke.Motsvarande yrkanden finns i motionerna L300 avYvonne m.fl. (kd) och L315 av SusanneEberstein och (båda s).Även och (båda mp) förespråkar i motion L212 opt in vid e-postreklam (yrkandena 1 och 2). För det fallyrkandena 1 och 2 inte vinner bifall begärmotionärerna ett tillkännagivande om att ettnationellt spärregister för e-postreklam skallinrättas (yrkande 3).Utskottets ställningstagandeUtskottet behandlade i sitt av riksdagengodkända betänkande 2001/02:LU16 ett tiotalmotionsyrkanden med krav på införande av opt in vidmarknadsföring via elektronisk post. Utskottet kundedärvid konstatera att motionsspörsmålet hade ettdirekt samband med då pågående lagstiftningsarbeteinom EU med anledning av kommissionens förslag tillkommunikationsdataskyddsdirektiv. Möjligheterna attlagstifta på området på nationell nivå var således,anförde utskottet, i hög grad beroende av dettalagstiftningsarbete, vars resultat därför bordeavvaktas. Utskottet noterade dock medtillfredsställelse att regeringen underlagstiftningsarbetet ställt sig bakom kommissionensoch rådets förslag till opt in-reglering ochförutsatte att regeringen skulle vidhålla dennainställning under det fortsatta arbetet.Kommunikationsdataskyddsdirektivet har antagitsav och rådet. Som redovisats i detföregående innebär direktivet i fråga om e-postreklam, inklusive SMS-reklam, opt in somhuvudregel och opt out i redan etableradekundrelationer. Utskottet kan således konstatera attdirektivet ligger väl i linje med motionsönskemålenoch att det pågår långt framskridetlagstiftningsarbete i syfte att genomföra det isvensk rätt. Enligt utskottets uppfattning ärmotionärerna härigenom tillgodosedda, varförmotionerna L201, L212, L231, L300 och L315 böravslås.Nummerpresentation vidtelefonförsäljningUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå ett motionsyrkande medkrav på införande av förbud mot att användaskydd mot nummerpresentation vidtelefonförsäljning och opinionsundersökningarper telefon. Utskottet anser att behandlingenav den aviserade propositionen med förslagtill lag om elektronisk kommunikation intebör föregripas.BakgrundBestämmelser om skydd mot nummerpresentation vidtelefoni finns i artikel 8 i ochrådets direktiv /58/EG av ombehandling av personuppgifter och integritetsskydd,det s.k. kommunikationsdataskyddsdirektivet, somskall vara genomfört i medlemsstaternas lagstiftningsenast . Artikel 8 innebär att omnummerpresentation tillhandahålls, skall denabonnent och användare som ringer upp ha möjlighetatt förhindra att hans eller hennes telefonnummervisas upp för den uppringde. Den uppringdaabonnenten skall i sin tur, om operatörentillhandahåller nummerpresentation och numret visasinnan samtalet etableras, ha möjlighet att på ettenkelt sätt avvisa inkommande samtal närnummerpresentation åsidosatts. Med abonnent avsesbåde fysiska och juridiska personer medan begreppetanvändare endast tar sikte på fysiska personer.Regeringen har, i syfte att genomföra direktivet isvensk rätt, aviserat en proposition med förslagtill lag om elektronisk kommunikation till senaredelen av mars 2003.MotionenI motion L269 av och (båda s) kritiseras det förhållandet attmånga telefonsäljare och opinionsinstitut harskyddade telefonnummer som inte syns inummerpresentatörer. På så sätt saknar konsumenternamöjlighet att välja att inte svara utan ringa uppsenare om de så vill. Motionärerna anser därför attmöjligheten att ha skyddade telefonnummer börbegränsas i fråga om telefonförsäljare ochopinionsinsitut som genomför telefonenkäter. Imotionen yrkas att skall besluta enändring i distansavtalslagen som innebär atttelefonförsäljare inte får använda sig av hemligteller skyddat telefonnummer på den eller detelefonnummer som används i försäljningssyfte ochatt motsvarande skall gälla opinionsinstitut.Utskottets ställningstagandeUtskottet kan konstatera att frågan i vilkenutsträckning det skall vara möjligt att skydda sigmot nummerpresentation har ett direkt samband medden proposition med förslag till lag om elektroniskkommunikation som regeringen kommer att överlämnatill . Den kommandebehandlingen av propositionen bör inte föregripasgenom något uttalande eller annan åtgärd frånriksdagens sida, varför utskottet föreslår attmotion L269 avslås.Könsdiskriminerande reklamUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden med kravpå lagstiftning och andra åtgärder motkönsdiskriminerande reklam. Utskottethänvisar till tidigareställningstaganden. Jämför reservation 9 (v).BakgrundKönsdiskriminerande reklam brukar delas in i tvåhuvudgrupper, nämligen kränkande reklam ochschabloniserande reklam. Med kränkande reklam avsesi dessa sammanhang framställningar vilkas innehåll iegentlig mening diskriminerar det ena könet, dvs.reklam som förmedlar ett budskap som på ett ellerannat sätt nedvärderar könet i fråga. Typiskaexempel på sådan reklam är bilder där kvinnorutnyttjas som blickfång eller bilder som utnyttjarsexuella anspelningar och ger löften som inte harmed produkten att göra.Med schabloniserande reklam avses framställningarsom återspeglar ett föråldrat könstänkande ochdärigenom motverkar strävanden mot jämlikhet mellankönen. Exempel på sådan reklam är reklam som ger enfalsk bild av kvinnans och mannens insatser iarbetslivet eller i hemmet eller som ger enschabloniserad bild av kvinnors och mänspersonlighetsdrag. Könsdiskriminerande reklam kanvara diskriminerande för såväl kvinnor som män.Någon lagstiftning som gör det möjligt att ingripamot reklam endast av den anledningen att den ärkönsdiskriminerande finns inte i . Varkenmarknadsföringslagen ellerdiskrimineringslagstiftningen är således tillämpligpå könsdiskriminerande reklam.EgenåtgärderÅr 1988 inrättades Näringslivets etiska råd motkönsdiskriminerande reklam (). Enligt stadgarnahar rådet till uppgift att genom normbildandeverksamhet motverka könsdiskriminering i reklam ochbidra till en hög etisk standard hos annonsörer ochreklamproducenter. Huvudmän för rådet är bl.a.Annonsörföreningen, ochSvenska Tidningsutgivareföreningen.ERK uttalar sig om en viss marknadsföringsåtgärdeller åtgärd med anknytning till marknadsföring somriktar sig till den svenska marknaden kan ansesstrida mot Internationella Handelskammarensgrundregler för reklam. I dessa föreskrivs bl.a. attreklam skall utformas med vederbörlig känsla avsocialt ansvar. Enligt artikel 4 punkt 1 igrundreglerna får reklam inte vara diskriminerande ifråga om ras, religion eller kön. Därutövertillämpar tre särskilda kriterier förkönsdiskriminerande reklam, nämligen 1. reklam somframställer kvinnor eller män som rena sexobjekt ochsom kan anses som kränkande (sexistisk reklam), 2.reklam som konserverar en otidsenlig syn påkönsrollerna och därigenom framställer kvinnor ellermän på ett nedvärderande sätt (schabloniserandereklam) och 3. reklam som på något annatnedvärderande sätt är uppenbart könsdiskriminerandeför kvinnor eller män.ERK prövar anmälningar från enskilda personer,näringsidkare, organisationer, myndigheter ellerkommunala organ. Rådet kan även pröva ärenden påeget initiativ. Förfarandet är kostnadsfritt föranmälaren. Ställningstaganden som innebär att enmarknadsföringsåtgärd anses könsdiskriminerandeoffentliggörs, bl.a. genom underrättelser tillpressen och genom att läggas ut på ERK:s hemsida påInternet. Även vissa friande uttalandenoffentliggörs i de fall avgörandet motiverasnärmare. I stadgarna anges att det bör ingå enkonsumentrepresentant i rådet.MotionernaI motion L253 av m.fl. (v) ärmotionärerna kritiska mot att lagstiftaren överlåtittill näringslivet självt att genom frivilligaåtgärder motverka den könsdiskriminerande reklamen.Enligt motionärerna har en saklig argumentation tillförmån för lagstiftning mot könsdiskriminerandereklam hindrats genom påståendet att sådanlagstiftning kräver inskränkningar av yttrande- ochtryckfriheten. I motionen framhålls att det i vissasituationer är möjligt att inskränka yttrande- ochtryckfriheten och att så också har skett tidigare,bl.a. i fråga om reklam för alkohol och tobak. Denomständigheten att lagstiftaren valt att inteinskränka yttrande- och tryckfriheten till förmånför lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam är,enligt vad som anförs i motionen, i sig uttryck fören manlig norm och en bristande förmåga att hanterafrågan sett från dem som utnyttjas som objekt, dvs.kvinnorna. I motionen begärs ett tillkännagivande omatt regeringen skall låta tillsätta en utredning meduppdrag att se över möjligheterna att lagstifta motkönsdiskriminerande reklam.Carina () anser i motion L287 att arbetetmed att uppnå jämställdhet och jämlikhet mellankönen påverkas negativt av att konsumenternaständigt matas med schablonbilder som framställerkvinnor och män som objekt. Det är, anförs det imotionen, helt oacceptabelt att kränkande sexuellaanspelningar används i reklam. Motionärernaförutsätter att regeringen noga följer frågan ochvidtar de åtgärder som visar sig vara nödvändiga,exempelvis lagstiftning mot könsdiskriminerandereklam. I motionen begärs ett tillkännagivande ienlighet med vad som anförts om könsdiskriminerandereklam.I motion L305 av m.fl. (s) beklagasatt framför allt kvinnor, men också män, alltjämtframställs på ett könskonserverande och kränkandesätt i reklam, trots flera försök till lagstiftningoch självsanerande åtgärder inom näringslivet. Ävenom näringslivets egenåtgärdssystem fyller en viktigfunktion tycks de, enligt motionärerna, inte halyckats att uppnå den avsedda självsaneringen avreklambranschen. Lagstiftning motkönsdiskriminerande reklam måste därför på nyttövervägas. I motionen begärs ett tillkännagivande ienlighet med det anförda.Tidigare ställningstagandenFrågor rörande lagstiftning mot könsdiskriminerandereklam har varit föremål för överväganden ochförslag i en rad olika sammanhang sedan mitten av1970-talet. Vad som därvid har diskuterats har gälltdels om sådana regler över huvud taget behövs, delsom en sådan lagstiftning kräver grundlagsändringar.De som har motsatt sig lagstiftning har bl.a. gjortgällande att näringslivets egenåtgärder på områdetär mer verkningsfulla än vad som kan åstadkommasgenom lagstiftning.Spörsmål rörande könsdiskriminerande reklambehandlades ingående av utskottet isamband med att antog nu gällandemarknadsföringslag (prop. 1994/95:123, bet. LU16).Konstitutionsutskottet ansåg i sitt yttrande tilllagutskottet över propositionen, i likhet medregeringen, att lagstiftning mot könsdiskriminerandereklam, som begärts i då aktuella motioner, inte kaninföras utan grundlagsändring. delademotionärernas uppfattning att reklam med inslag avdiskriminering i olika former var oacceptabel.Eftersom en laglig möjlighet att ingripa motkönsdiskriminerande reklam kräver engrundlagsändring som innebär inskränkningar itryckfrihetens och yttrandefrihetens grundvalarborde dock, anförde utskottet, lagstiftning komma ifråga endast om detta framstår som det endaalternativet att komma till rätta med problemet.Förutom att lagstiftningsbehovet sålunda måste varaklarlagt borde vidare krävas att den diskriminerandereklamen förekommer i sådan omfattning och är avsådan art att inskränkningar i tryckfriheten ochyttrandefriheten oundgängligen är påkallade.Utskottet, som konstaterade att regeringen, enligtvad som anförts i propositionen, avsåg att följautvecklingen på området, avstyrkte med det anfördabifall till de aktuella motionerna. följdeutskottet.Utskottet har därefter, i huvudsak med hänvisningtill tidigare ställningstaganden ochnäringslivets egenåtgärder, vid ett flertaltillfällen avstyrkt motionsyrkanden med krav påinförande av lagstiftning mot könsdiskriminerandereklam (se bl.a. bet. 1994/95:LU32, 1995/96:LU26,1996/97: LU13, 1997/98:LU21, 1998/99:LU10,1999/2000:LU13 och 2001/02:LU16).Utskottets ställningstagandeUtskottet delar motionärernas uppfattning attdiskriminerande reklam i alla former, däriblandgivetvis även könsdiskriminerande reklam, äroacceptabel. De uttalanden som utskottet gjorde vidmarknadsföringslagens tillkomst äger dockenligt utskottets mening alltjämt giltighet. För attlagstiftning mot könsdiskriminerade reklam skallkomma i fråga krävs således dels att detta framstårsom enda alternativet att komma till rätta medproblemet, dels att den diskriminerande reklamenförekommer i sådan omfattning och är av sådan artatt inskränkningar i tryckfriheten ochyttrandefriheten oundgängligen är påkallade.Utskottet kan för sin del inte se att situationen ärsådan och är således inte berett att ställasig bakom kraven på lagstiftning. Skäl att utredasaken än en gång föreligger inte heller. Däremotförutsätter utskottet att regeringen noga ochkontinuerligt följer utvecklingen på marknaden ochvidtar de åtgärder som kan visa sig nödvändiga.Med det anförda föreslår utskottet att riksdagenavslår motionerna L253, L287 och L305.Reklam riktad till barn, m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden somgäller marknadsföring riktad till barn ochsponsring i skolan. Utskottet hänvisar ihuvudsak till tidigareställningstaganden. Jämför reservation 10(v).BakgrundMarknadsföringslagen (1995:450) innehåller intenågra särskilda bestämmelser om reklam riktad tillbarn. I stället gäller lagens allmänna krav i 4 §att marknadsföring skall stämma överens med godmarknadsföringssed och även i övrigt vara tillbörligmot konsumenter och näringsidkare. Med godmarknadsföringssed avses, enligt 3 §, god affärssedeller andra vedertagna normer som syftar till attskydda konsumenter och näringsidkare vidmarknadsföring av produkter.En viktig källa för uttolkningen av innebörden av3 § marknadsföringslagen är InternationellaHandelskammarens grundregler för reklam. Enligtdessa får reklam inte utnyttja barns naturligagodtrogenhet eller ungdomars bristande erfarenhet.Reklam som riktas till eller är ägnad att påverkabarn eller ungdomar får inte heller innehållaframställning i ord eller bild som kan medförafysiska skadeverkningar eller påverka dem negativt ipsykiskt eller moraliskt avseende. Grundreglernainnehåller även råd om reklam till barn. Syftet meddessa är att ge vägledning till annonsörer ochutgöra utfyllnad vid tolkningen av vissa avartiklarna. I råden sägs bl.a. att reklam inte fårinnehålla direkta uppmaningar till barn att övertalaandra att köpa den annonserade produkten åt dem.Särskild försiktighet skall visas så att reklameninte vilseleder om storlek, värde, hållbarhet ellerförmåga. Reklamen får inte heller ge uttryck för attbarn som använder en viss vara får ett socialt,fysiskt eller psykiskt övertag över andra barn isamma ålder som inte har eller använder samma varaeller att den som inte äger eller använder enprodukt kommer i underläge.Av praxis följer attdirektreklam inte får sändas till barn (MD 1983:16).MotionernaI motion L304 av och (båda s) anförs att marknadsföringen som vänder sigtill barn blir allt aggressivare och mer omfattande,exempelvis genom säljfrämjande åtgärder somutdelning av leksaker, gratiserbjudanden,tidningsutskick och pysselaktiviteter. I motionenkonstateras att marknadsföringslagen, till skillnadfrån radio- och TV-lagen, saknar särskildabestämmelser som förbjuder marknadsföring riktadtill barn. I motionen begärs ett tillkännagivandesom går ut på att regeringen skall ges i uppdrag attta initiativ till en översyn av marknadsföringslageni syfte att lagen skall ge barn och unga konsumenterett bättre skydd vid marknadsföring.Monica m.fl. (s) anför i motion L343 attundersökningar visar att det svenska folket har enmycket negativ inställning till barnreklam.Motionärerna begär därför ett tillkännagivande omatt regeringen noga skall följa utvecklingen av hurbarn utsätts för och påverkas av riktad reklam(yrkande 2). I motionen begärs också etttillkännagivande om behovet av en ökad medvetenhetom reklamens inverkan, nya regler och lagar som sertill barnets bästa (yrkande 3).I motion L331 av m.fl. (s)görs gällande att sponsring blir allt vanligare inomskolan och att regelverket på området är otydligt.Motionärerna pekar på olika faror medföretagssponsring i skolan och anser attlagstiftningen tydligt måste dra gränsen mellan sundföretagsmedverkan i skolarbetet och renmarknadsföring. Företagen måste också hindras frånatt kräva motprestationer från skolans sida. Imotionen begärs ett tillkännagivande om att reglernakring skolsponsring och marknadsföringslagen bör sesöver.Liknande synpunkter förs fram av LennartGustavsson m.fl. (v) i motion L240. Motionärernaanser att sponsring inte bör få förekomma eftersomsådan verksamhet riskerar att påverka eller rent avstyra skolans arbete och undervisningens innehåll. Imotionen kritiseras det faktum attmarknadsföringslagen saknar särskilda bestämmelserom marknadsföring i skolan och begärs etttillkännagivande om att lagen bör förändras avseendesponsring av skolor.Utskottets ställningstagandeUtskottet har för sin del ingen annan uppfattning änmotionärerna vad gäller vikten av återhållsamhet ochhänsynstagande vid marknadsföring som riktas tillbarn.