bet · GR01TU1 · 2003-11-25 00:00:00 — Svenskturistnäring är en framtidsbransch och med enklare skyltregler blir Sverigeett bättre land att turista i, hävdas det.Kommunerna bör överta tillståndsprövningen från , menar man imotion 2003/04:T505 av m.fl. (s). En översyn avlagstiftning begärs därför. Allmänhetens intresse av att genom skyltningvid vägar bli informerad om trafiksituationer och olika angelägnaväghänvisningar har ibland försvårats eller förhindrats av att Vägverketinte har beviljat ansökan, heter det. Det är olyckligt om besluten flyttasalltför långt från dem som bor och trafikerar de vägsträckor som kan varaaktuella för tillfällig skyltning. Som exempel nämns lokalbefolkningensbehov av att varna för tillfällig fara för vilt eller att ge vägvisningtill ett tillfälligt evenemang inom besöksnäringen eller lokala företag.Utskottets ställningstagandeSom har redovisats i det föregående är syftet med vägvisning att ledatrafikanterna till det avsedda målet. De viktigaste bedömningsgrunderna är- i enlighet med de av beslutade trafikpolitiska målen - högtrafiksäkerhet och god tillgänglighet. Detta är också innebörden i den , som har refererats i det föregående. Enligt konventionen ärvägmärken för att tillgodose kommersiella intressen inte tillåtna.Utskottet konstaterar att flertalet av motionerna går ut på att ävennäringslivets intresse skall tillvaratas i samband med tillståndsprövningför vägmärken. uppges i många fall ha nekat företag och andraintressenter att sätta upp vägmärken med hänvisning till regelverket.Såvitt utskottet har förstått kan orsaken till många av de problem somupplevts i samband med prövningen stå att finna i olikheter tillämpningen iVägverkets olika regioner. Mot den bakgrunden kommer de handböcker, somVägverket har publicerat, att ge förutsättningar för bättrebeslutsunderlag och ökad rättssäkerhet vid tillämpningen.Vidare har utskottet erfarit att planerar att taett helhetsgrepp på alla de frågor som rör hänvisning tillserviceanläggningar m.m. för att skapa ytterligare enhetlighet itillämpningen. Enligt utskottets mening är det angeläget att vi får en merserviceinriktad och likvärdig tillämpning i hela landet.Utskottet välkomnar således initiativ till att nå en enhetligbedömning i hela landet och att i övrigt anlägga ett helhetsperspektiv påfrågan. Det är angeläget att handläggningen av vägvisningsärendena nu följsupp av regeringen. Enligt utskottets mening bör regeringen följa frågan ochvid behov vidta de lagstiftningsåtgärder som kan behövas. Utskottet, somerfarit att förslag om en ny vägmärkesförordning alltjämt beredsinom , utgår från att så sker. Med det nu sagdaavstyrks här behandlade motioner.Enskilda vägar m.m.Allmänt om enskilda vägarDet svenska vägnätets omfattningDet svenska vägnätet består av dels allmänna vägar för vilka staten ellerkommunerna är väghållare, dels enskilda vägar som de fastigheter som harnytta av vägarna har ansvar för.Sveriges vägnät består av följande:- 9 statliga vägar,- 3 kommunala gator och vägar och- enskilda vägar. (En stor andel av dessa är skogsbilvägar varavmånga inte är öppna för allmän motorfordonstrafik). Cirka 7 enskildväg erhåller statsbidrag som ca 24 000 väghållare ansvarar för.Regler om enskilda vägarRegler som rör det enskilda vägnätet återfinns i flera författningar,däribland - väglagen (1971:948 ) och vägkungörelsen (1971:954)- trafikförordningen,- lagen (1997:620) om upphävande av lagen (1939:608) om enskilda vägar,- förordningen (1989:891) om statsbidrag till enskild väghållning,- (1987:10),- anläggningslagen (1973:1149 [AL]), som berör bildandet av engemensamhetsanläggning, rättigheter för väghållaren, vägområde m.m.,- lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter (SFL) och- (1998:808).Dessutom finns bestämmelser i myndigheternas föreskrifter.Organisationsformer för enskilda vägarFormen för hur förvaltningen av enskilda vägar organiseras kan vara avflera slag. Väghållare för enskilda vägar kan vara samfällighetsföreningarbildade enligt anläggningslagen, vägsamfälligheter och vägföreningarbildade enligt äldre lagstiftning samt ideella föreningar genom s.k.frivilliga överenskommelser. Det juridiska ansvaret för den enskilda vägenhar väghållaren, dvs. markägaren eller en organisation såsom vägförening,vägsamfällighet eller samfällighetsförening.UtredningsarbeteDelar av det regelverk som avser enskilda vägar har utretts . Både det allmänna och det enskilda vägnätets funktion förändras i taktmed samhället i övrigt. Regeringen beslutade därför att tillsättaen utredning (dir. 1999:93) med uppdrag att analysera och övervägaändringar av vissa bestämmelser som berör enskilda vägar. Utredningen antognamnet Utredningen om bidrag och regler för enskilda vägar (BREV). I juli2001 överlämnade sitt slutbetänkande Enskild eller allmänväg? (SOU 2001:67) till . Syftet med BREV-utredningensförslag är enligt utredningen att valet av väghållare på det lågtrafikeradevägnätet skall ske med samhällsekonomisk effektivitet som grund. Dessutomskall valet av väghållare främja en rationell väghållning. BREV-utredningenföreslår bl.a. följande.- Den samhällsekonomiska vinsten av att överföra delar av detlågtrafikerade vägnätet till enskild väghållning bör tas till vara ochanvändas för bättre väghållning på detta vägnät.- bör utreda om en överföring av en väg till enskild väghållningger samhällsekonomisk vinst. För allmänna vägar med mindre trafik än 125fordon per årsmedeldygn (i glesbygd 50 fordon per årsmedeldygn) föreslåsatt gör en sådan utredning.- Överföring av kostnader på enskilda fastighetsägare bör så långt möjligtbegränsas till vad som är nödvändigt för att uppnå en rationell väghållning.- Den ekonomiska ersättningen till enskilda väghållare bör beräknas på ettkostnadsunderlag som speglar de kostnader som belastar de enskildaväghållarna och som enkelt kan jämföras med motsvarande kostnadsunderlagför de lågtrafikerade allmänna vägarna.- Tekniskt komplicerade anläggningar bör i allmänhet inte överföras tillenskilda väghållare.- Särskilda regler bör gälla för statsbidrag till vägar respektive färjor.- Statsbidraget till enskilda färjor skall avse vägfärjor.- För annan trafiklösning med färjetrafik än vägfärja bör bidrag kunnalämnas efter en förhandling.- Statsbidrag till en enskild väg bör kunna lämnas även om det införsbegränsningar för viss trafik på denna väg.- Beslut om förändrad väghållning bör underlättas.- Samordningen av beslut om indragning av allmän väg och prövning avstatsbidrag bör kunna förbättras.Utredningen anger att förslagen innebär en samhällsekonomisk vinst påmellan 120 och . Vidare innebär de föreslagnakriterierna att av det statliga allmänna vägnätet, totalt 1 600 milväg, kan komma att övergå till enskild väghållning och att ca 500 milenskild väg kan komma att bli allmän väg.MotionsförslagEkonomiska förutsättningar och andra villkorI motion 2003/04:T530 begär m.fl. (m) en inventering avstandarden på det enskilda vägnätet. Motionärerna betonar att de enskildavägar som är öppna för allmänhet och näringsliv är en mycket viktig del avvår gemensamma infrastruktur. Dessa vägar har stor betydelse förmöjligheten att leva och bo på landsbygden men också för bl.a. turist- ochskogsindustrierna. När det offentligas ansvar för infrastrukturen bristerblir följderna allvarliga, inte minst när det innebär att kostnaderna förgemensam infrastruktur vältras över på ett fåtal enskilda personer. Underde har de enskilda väghållarnas villkor försämrats på enrad områden. Motionärerna anser att anslaget bör höjas med 180 miljonerkronor per år.I motion 2003/04:N344 av m.fl. (m) krävs bättrevillkor för enskilda vägar. I motionen beskrivs olika problem som enskildapersoner kan ha när det gäller väghållningen liksom exempel på situationervid kontakt med myndigheterna i sådana frågor.I motion 2002/03:T206 av () anser motionären attriksdagen bör rikta ett uttalande till regeringen om behovet av statsbidragför enskilda vägar. Han anser att standarden på det enskilda vägnätet, tillvilket det utgår statsbidrag, har försämrats under de senaste åren.Enskilda vägar med statsbidrag har stor betydelse för utvecklingen avlandsbygden och för näringslivet. De försämrade statsbidragen till enskildavägar har starkt bidragit till den allvarliga situation som råder. Detär betydligt billigare att bygga, driva och underhålla enskilda vägarjämfört med statliga. Därför är statsbidragen till enskilda vägar en viktigsatsning speciellt för ett län som län, anförs det. Kravet upprepasi motion 2003/04:T225 av motion 2003/04:T562 av m.fl. (fp) anförs att börgöra ett uttalande om de enskilda vägarna. Deras ställning är hotad, anserman och avvisar framlagda förslag om sänkt procentnivå för anslaget tillenskilda vägar. Motionärerna avvisar också de förslag, som diskuterades ibl.a. den s.k. , om att lågtrafikerade vägar som ärstatliga skall föras över till det enskilda vägnätet. Det är bara ett sättför staten att övervältra ansvaret på kommuner och enskilda. Det hindrarinte att man ändå kan hitta lokala lösningar, när det gäller driften avstatliga vägar. skulle t.ex. kunna prova att lägga ut driften avde mindre trafikerade vägarna på föreningar bestående av boende och företaglängs den aktuella vägen. Enligt motionärerna skulle minskade resurser tilldet enskilda vägnätet snabbt leda till betydande negativa effekter intebara för glesbygden utan för landet i dess helhet.I motion 2003/04:T560 av m.fl. (kd) krävs en ökning avanslaget till drift och byggande av enskilda vägar. Det är inte bara genomatt fortsättningsvis hålla inne nödvändiga underhållsanslag som regeringenhotar vägnätets standard och därigenom den regionala utvecklingen. Genomatt successivt avsäga sig ansvaret för vägarna på den svenska landsbygdenriskerar regeringen att kraftigt försämra det som är knapptacceptabla kommunikationsleder. Det finns stora risker med att, såsom enstatlig utredning föreslog, överföra en stor mängd allmän väg tilldet enskilda vägnätet. Tryggheten i systemet hotar att försvinna, heter det. Vidare framhåller motionärerna de effektiviseringsvinster som kan görasgenom en mer lokalt anpassad drift; former för detta behöver utvecklas.Staten förutsätts emellertid inte släppa det ekonomiska ansvaret.Motionärerna anser sammanfattningsvis att vägunderhållet bör förbättrasgenom höjda anslag, genom såväl ökade bidrag till enskilda väghållare somökade resurser till Vägverket.I motion 2003/04:T564 av m.fl. (c) sägs att 170 miljonerkronor mer än vad regeringen har föreslagit bör avsättas tillanslaget Drift och byggande av enskilda vägar. Motionärerna framhåller detenskilda vägnätets stora betydelse för fast- och fritidsboende, turister,det rörliga friluftslivet, företag och hela näringsgrenar. Det är därför avstörsta vikt att det enskilda vägnätet tillförsäkras de resurser som behövsför att ta igen eftersatt underhåll och för att framöver hålla en godstandard. Härutöver kräver motionärerna att en nationell fond föroförutsedda händelser i det enskilda vägnätet inrättas. De betonar viktenav att skador snabbt åtgärdas vid t.ex. översvämningar som spolar bortbroar. Fonden bör omfatta per år.I motion 2003/04:T416 av och (båda c) anserman att statsbidragen skall räknas upp i takt med kostnadsutvecklingen; förår 2004 skulle det bli till . Det enskilda vägnätet ären viktig del av infrastruktur, framhåller de. En miljon människoranvänder enskilda vägar och tre miljoner resor genomförs på dennadel av vägnätet , anförs det. Ett försämrat enskilt vägnätminskar möjligheten att förverkliga målsättningar om regional utveckling,är motionärernas slutsats.I motion 2003/04:T316 av () begärs ett höjt anslag tillenskilda vägar. Ett bra och finmaskigt enskilt vägnät är en förutsättningför att kunna bedriva näringsverksamhet i landets alla delar. Beräkningarvisar att en miljon människor använder detta vägnät . Av detsvenska vägnätet representerar det enskilda vägnätet av riketshela vägnät. Det enskilda vägnätet är också en viktig fråga för att kunnaöppna landskapet för ett rörligt friluftsliv som omfattar alla.Inskränkningar via "låsta vägar" skulle innebära ett stort ingrepp iallemansrätten.Agne () anför i motion 2003/04:T482 att statligt stöd tillkollektivtrafik i glesbygd i län behövs. bör också göraett uttalande om det allmänna ansvaret för enskild väghållning men också omökade resurser till det enskilda vägnätet i län. Han påminner om attKalmar län har en av landets högsta andelar enskilda vägar. Det finmaskigavägnätet utgör en viktig del av länets kommunikationer. Det ärutomordentligt viktigt att det enskilda vägnätet tillförsäkras de resursersom behövs för att ta igen eftersatt underhåll och för att framöver hållaen god standard. Det betyder att anslagen till de enskilda vägarna måstehöjas.Motionen 2003/04:MJ406 av () gäller särskiltförhållandena i . En höjning av anslaget till enskilda vägarbegärs. Motionären betonar det finmaskiga vägnätets betydelse förjordbruksnäringen och anser att staten inte ytterligare bör kunna skjutaöver kostnader på landsbygdsboende som höga kostnader vadgäller infrastrukturen. Det är viktigt att nivån på statsbidraget tillenskilda vägar höjs, sägs det vidare.I är det enskilda vägnätet lika stort som det allmänna vägnätet,påpekas i motion 2003/04:T501 av (). I finnsflera vägsamfälligheter som underhåller stora broar över . Dessabroar kommer att ha ett stort renoverings- ochförbättringsbehov, framhåller motionären. Dessa delar av är intesärskilt välbefolkade, vilket leder till mycket stora kostnader förenskilda boende inom vägsamfällighetens område. Motionären anser mot dennabakgrund att större och kostsamma underhållsobjekt, såsom större broar ochfärjor, skall finansieras i enlighet med den s.k. förslag.I motion 2003/04:T523 av och (båda s)efterlyses ett uttalande av om enskilda vägar. För många som borpå landsbygden har vägarna en stor betydelse för resor till och från arbetem.m. En mycket stor andel av vägnätet utgörs dock av enskilda vägar.Statsbidrag utgår till drift och underhåll men täcker endast en del avkostnaden. De boende längs enskilda vägar får förutom insatser i form avarbete utförda på vägen även betala en avgift till vägföreningen, en avgiftsom i många fall kan vara betungande. De enskilda vägarna har dessutombetydelse för friluftslivet genom att de används som transportled tillstränder, skogar osv. Det är inte rimligt att en del av befolkningen skallbetala nyttan av vägen, medan de allmänna vägarna finansieras avskattemedel. Det är i allra högsta grad orättvist, och staten bör ta ettstörre ansvar för det enskilda vägnätet.I motion 2003/04:T524 och (båda s)betonas vikten av bidrag till enskilda vägar. Vårt vägnät är en viktig deli vår infrastruktur och har stor betydelse för t.ex. en kommun och ett länsutveckling. I är det enskilda vägnätet cirka dubbelt sålångt som det allmänna vägnätet och är en viktig del av "uppsamlingsnätet"för skogsindustrin. Skogsindustrins viktiga roll för vårt län och Sverigesutveckling är självklar. Därför är det angeläget att vägnätet har enstandard som möjliggör skogsindustrins transporter av råvaror tillindustrin.Ansvaret för pumpanläggningarAtt ansvaret för pumpanläggning vid enskilda vägar överflyttas frånenskilda väghållare till respektive kräver StenTolgfors (m) i motion 2003/04:T221. Bakgrunden är att existerande enskildavägar ofta hamnar under broar i samband med byggnation av nya järnvägar ochvägar som byggs för att åstadkomma planskildhet. Detta leder i sin tur tillatt den enskilda vägen behöver dräneras genom en pumpanläggning. Ansvaretför drift och underhåll läggs i dessa fall på den enskilde väghållaren.Denne erhåller en engångsersättning för framtida skötsel av anläggningen.Motionären framhåller att skötseln av pumpanläggningen innebär betydandeåtaganden för väghållaren i form av tid och kunskap, men även finansiellt.Vissa färjelinjerFärjeleden i fungerar som en allmän led och ärcentral för skärgårdens och kommunikationer, anförs i motion 2003/04:T427 av (). Det är därför orimligt att färjeleden klassassom enskild och inte som allmän och att det skall vara så dyrt förskärgårdsbor att ta sig fram med färjorna, fortsätter hon. Det redovisasför ett beslut av regeringen , enligt vilket en annan färjeled - denmellan och i kommun - blev omklassificerad frånenskild till allmän. Samma sak borde också gälla för färjeleden i Göteborgssödra skärgård, heter det.Tobias () anför i motion 2003/04:T252 att bör ställa sigbakom förslaget om förändringar i regler som medger att färjetrafikenmellan och klassas som allmän färjeförbindelse. Ett syfteär att huvudmannaskapet övergår från kommunalt till statligt. Motionärenpekar på att denna färjeförbindelse är av avgörande betydelse för de boendeoch näringslivet på liksom för turisttrafiken.Holmön med dess omgivande öar är största naturskyddsområde i marinmiljö, påpekas det i motion 2003/04:T300 av ().Motionären vill att uttalar sig om nödvändigheten av ettskyndsamt klarläggande av vem som skall vara huvudman förtrafikförbindelsen mellan och fastlandet. Hon framhåller vidare attnärheten till , ett av fyra tillväxtområden, gerutvecklingsmöjligheter som bättre måste tas till vara.Utskottets ställningstagandeSom framgår av redovisningen i det föregående svarar de enskilda vägarnaför en betydande andel av det svenska vägnätet. De spelar också en viktigroll för tillgängligheten för såväl enskilda medborgare som förnäringslivet. För glesbygden har de enskilda vägarna en särskilt storbetydelse. Mot den bakgrunden är det angeläget att dessa vägar gestillfredsställande förutsättningar, så att transportpolitiskamål - såväl det övergripande målet som delmålen - uppfylls.Utskottet vill mot den nu angivna bakgrunden instämma med motionärerna tillden del deras förslag går ut på att regelverket och bidragssystemetavseende enskilda vägar skall främja trafiklösningar samt präglas avtydlighet och rättvisa.Den s.k. slutbetänkande presenterades hösten 2001.Härefter har förslaget remitterats, och på vissa punkter har regeringenbegärt kompletterande underlag från berörda myndigheter. Ett exempel äruppdraget till att utveckla den ekonomiska styrningenav bidraget till drift och byggande av det enskilda vägnätet.Utgångspunkten för uppdraget var att upprätta och kvalitetssäkra detbeslutsunderlag som krävs för att regeringen skall kunna bedömakostnadsutvecklingen och anslagsbehovet för det statsbidragsberättigadeenskilda vägnätet. En modell för hur den ekonomiska styrningen av bidragettill drift och byggande av det enskilda vägnätet kan göras skulle föreslås.Vidare skulle ett förslag läggas fram till prioritering mellan årligt ochsärskilt driftsbidrag; ett syfte skulle vara att vidmakthålla dettillståndsrelaterade värdet genom förebyggande åtgärder. Förslagetförutsätter en kartläggning av tillståndet för det bidragsberättigadeenskilda vägnätet för att man skall kunna bedöma behovet av en eventuellomprioritering. Uppdraget redovisades till regeringen hösten 2003.Utskottet konstaterar att beredningen av förslag nu harpågått under . Det är visserligen angeläget att alla de frågorom enskilda vägar som varit föremål för överväganden inom bl.a. blir så väl genomlysta att de förslag som regeringen förväntaslägga fram vilar på en stabil grund. Bland de nu väckta motionernaåterfinns emellertid några i vilka mer eller mindre akuta problem redovisasoch som därmed kräver en mer skyndsam behandling.En sådan fråga gäller ansvaret för pumpanläggningar. Enligt vad somerfarits bereder regeringen frågan, bl.a. genom att inhämta yttrande frånVägverket och . Utskottet utgår från att regeringen i sinberedning ger prioritet åt en lösning av denna fråga.Frågan om förbindelserna med är - enligt vad som omtalats frånNäringsdepartementet - under beredning hos för entemporär lösning. Den långsiktiga frågan torde få behandlas i samband medberedningen av förslag eller i annat sammanhang.Utskottet vill emellertid framhålla att utskottet står fast vid sinuppfattning att det inte kan bli aktuellt att föra över allmänna vägar tillenskilda vägar på det mycket omfattande sätt som föreslås i . Utgångspunkten bör vidare vara att bidragsprocenten till deenskilda väghållarna vidmakthålls i avvaktan på att slutlig ställning tas ifrågan.Mot bakgrund av vad utskottet har uttalat i det föregående avstyrkssamtliga här behandlade motioner i berörd del. Motion 2003/04:T221 (m) medförslag om pumpanläggningar torde emellertid bli tillgodosedda med vadutskottet nu har anfört.ÖverlastavgiftMotionsförslagDen som kör med ett för tungt fordon på en allmän väg drabbas av en kraftigöverlastavgift, omtalas det i motion 2003/04:T408 av ochJan . Ett stort problem är att lagen (1972:435) om överlastavgiftinte gäller enskilda vägar. I praktiken innebär detta att en åkare somertappas med för tungt fordon på en enskild väg kan komma undan med ettförhållandevis litet bötesföreläggande, framhåller motionärerna.Väghållaren har svårt att få skadestånd från åkaren eftersombevisbördan ligger på väghållaren. I enlighet härmed hävdas att det finnsbehov av en ändring i lagen om överlastavgift i syfte att överträdelsen gersamma påföljd, oavsett var den brottsliga verksamheten ägt rum.Utskottets ställningstagandeSom anförts i det föregående anser utskottet att vissa av de frågor omenskilda vägar som har aktualiserats genom motioner bör ges en prioriteradbehandling.Ytterligare en sådan fråga gäller olikheterna för olika slags väghållaresom uppkommer genom bestämmelserna om överlastavgift, och som har väckts imotion 2003/04:T408 (c). Överlastavgift tas ut om bl.a. lastbil eller buss,som är konstruerad för en högsta hastighet som överstiger itimmen, framförs på väg med högre axeltryck eller bruttovikt än som ärtillåtet för fordonet, fordonståget eller vägen. Med väg avses i dettasammanhang allmän väg, gata eller annan allmän plats. Som påpekas imotionen gäller lagen således inte enskilda vägar. Detta innebär attväghållare för enskilda vägar kan drabbas av stora kostnader för attåterställa vägar som förstörts av tung trafik medan den som förorsakatskadan riskerar endast en ringa påföljd. Utskottet delar motionärensuppfattning om att de skilda förutsättningarna för allmän väg och enskildväg är ett problem. är det viktigt att erinra om att frågan harlångt vidare aspekter än som kan rättas till genom en ändring i lagen omöverlastavgift: bl.a. inryms konstitutionella aspekter. Som har framgått idet föregående har regeringen låtit utreda frågan. Utskottetutgår från att regeringen bereder denna fråga skyndsamt och återkommer tillriksdagen med ett förslag som tillgodoser syftet med motionen.Enligt vad utskottet har erfarit pågår beredningen av frågan omöverlastavgifter inom , bl.a. genom inhämtande avsynpunkter från och . Förslaget imotion 2003/04:T408 (c) torde bli tillgodosett med vad utskottet har anförti detta sammanhang.ÖresundsförbindelsenBakgrundI det avtal med som beslutade om (bet. 1990/91:TU31 bil. 3 art. 15) fastställdes att kostnaderna för Öresundsförbindelseni sin helhet skall täckas av konsortiet genom särskilda trafikantavgifter.Som en övergripande utgångspunkt gäller att syftar till attskapa förbättrade trafikförbindelser mellan och . Därmedåstadkommer man förutsättningar för ett förstärkt och utbyggt kulturelltoch ekonomiskt samarbete samt för utvecklingen av en gemensam arbets- ochbostadsmarknad i till gagn för båda stater. Tillkomsten avÖresundsbron syftar vidare till att främja en rationell och ändamålsenligjärnvägstrafik mellan länderna. Enligt avtalet gäller atttrafikantavgifterna för skall bestämmas självständigt avØresundsbrokonsortiet.I det ursprungliga avtalet mellan och regeringar om enfast förbindelse över ingår vidare ett tilläggsprotokoll. Enligtdetta (punkt 3) skall nivån för färjetaxorna vid varautgångspunkt för taxorna för vägtrafiken på bron.MotionsförslagI motion 2003/04:T233 av och (båda m)begärs att man från svensk sida skall agera med kraft för att åstadkomma ensänkning av priset för överfart på .