bet · GQ01FIU20 · 2003-05-27 00:00:00 — Jag tycker inte att manska överlämna makten från den svenskariksdagen till . Om LenaEk vill göra det så får hon argumenteraför det. Jag tycker att skattepolitikenska bestämmas här hemma. Däremot finnsdet skäl att samarbeta om miljöskatter.Det gör vi på en rad olika områden. Viförsöker hitta en konsensus ländernaemellan om exempelvis miniminivåer ifråga om vissa miljöskatter och på så visbidra till att styra utvecklingen. Här iSverige har vi grön skatteväxling, medanandra länder har andra modeller. Vi villstyra utvecklingen mot att man använderskatterna som ett led i miljöpolitiken.Lena Ek (c): En öppen diskussion medfinansministern är både upplysande ochavslöjande. Därför borde vi kanske haflera sådana, både inom stängda dörraroch offentligt. Det är min absolutaåsikt.Finansministern säger att vi skötersamordningen av den ekonomiska politikeni . Det är precis så det är. Det ärRegeringskansliets tjänstemän som sköterdet. Så borde det inte vara, enligt minåsikt. Finansministern bidrar till detgenom att inte komma till utskottet ochdiskutera inför Ekofinmötena och utmärkersig på det viset som den i regeringen somhar sämst närvaro i fackutskotten. Det ärbra att det nu förs till ett offentligtprotokoll efter den här utfrågningen.Det är också avslöjande närfinansministern säger att intetappar gentemot . Men snälla vän,kommissionens egen utvärdering visar juoerhört tydligt att det är på det viset.Det är snarare så att man, om man ärpositivt lagd, kan bryta ut enstakapunkter där har förbättratsgentemot . Generellt sett är detprecis tvärtom. Därför är den härdiskussionen oerhört nyttig och viktig.Den bör föras inte bara i Ekofinrådetmellan finansministern och hans kollegerutan också öppet och parlamentariskt iSverige. Det är lättare att diskutera dehär sakerna med de ledande tjänstemännenpå ochdirektionen där än med Sverigesfinansminister. Det säger någonting omett "öppet och ständigt redovisandeförhållningssätt".Slutligen om miljöskatter: Ävensocialdemokratin måste någon gångbestämma sig för hur man vill förbättramiljösituationen i utan attförstöra konkurrenskraften för svenskaföretag. Jag bara hoppas att det skerinnan situationen är helt ohjälplig.Bosse : Även om ämnet för den härdiskussionen inte alls berördes av LenaEk, nämligen hur vi samordnar deneuropeiska ekonomiska politiken, får jagkommentera en del av hennes påståendenoch frågor.Hon säger att det är lättare attsamarbeta med Europeiska centralbankenstjänstemän. Det låter lovande om antyder att hon kommer att stödjaett svenskt inträde i denna bank och ieuroprocessen. Jag gratulerar i så fallja-sidan till ytterligare en anhängare,eftersom ECB får så hög credit av LenaEk.Nu väljer att diskutera minnärvaro i finansutskottet. Jag valdeavsiktligt att avstå från det eftersomdet inte riktigt var ämnet för dagensdebatt. Men låt mig säga att riksdagenfaktiskt själv har valt att det är tillEU-nämnden som de olika ministrarna, ävenfinansministern, kommer och redovisarregeringens ställningstaganden. Och detär som godkänner regeringenspositioner och det som vi får med oss ibagaget till Bryssel.Jag är ledsen att jag inte kan bryta motriksdagens regler på den punkten påanmodan av . Men det är enfascinerande tanke som har atthon vill att jag ska sitta i hennes knäpå varje sammanträde i finansutskottet ifortsättningen och diskutera europeiskekonomisk politik. Jag tror inte att detär riktigt förenligt med riksdagensarbetsregler. Jag kan inte påminna migatt jag har nekatfinansutskottet att komma till utskottetoch diskutera än det ena, än det andra.Men jag förstår att är väldigtangelägen om min närvaro ifortsättningen. Jag ska därför funderaöver erbjudandet att sitta i hennes knäframöver.Mikael (): Jag vill ställa enfråga när det gäller den sista bilden somfinansministern visade och som handladeom ekonomisk-politiska processer. Ett avmålen beskrevs som att man ska ha enbättre fungerande inre marknad.Finansministern nämnde att det handladeom acceptans av olika varor från olikaländer, att de ska kunna röra sig fritt.Min fråga är: Vilka ekonomiska processerfinns det inom EU som håller borta varorsom inte är positiva från miljösynpunkt?Bosse : Utgångspunkten är att viska hitta sådana gemensamma regler föracceptans av varor så att varje land intehar sitt eget kontrollsystem. Då ska manfrån det ena EU-landet till det andrakunna lita på att man uppfyller demiljökrav, säkerhetskrav och så vidaresom finns. Där finns det en hel delbrister . Det har skett enviss form av uniformering ellerenhetlighet. Men det är intetillräckligt. Det gör att många företagsom vill exponera sig på flera marknaderfår extrakostnader när de får dubblaeller flerdubbla prövningsprocesser. Detär dessa hinder som man vill riva ned idenna process.Mikael (): Vilka olikaekonomiska styrmedel diskuteras i justdetta system för en bättre fungerandeinre marknad där vi politiker intebehöver gå in och stifta lagar somförbjuder olika saker?Bosse : På ett område somhandlar om varor och finansiella tjänsterhar man till exempel valt att hitta engemensam samordning så att man uppfyllervissa regler och krav efter en visstidsperiod och att varje land fårredovisa det. Det är naturligtvis för attkunna skapa ett konsumenttryck mot destater, de länder och de företag som inteföljer dessa regler. Det redovisasgenomgående exempelvis i form av högreprisnivåer och i sämre tillgänglighet förvaror, sämre kvalitet och så vidare. Detkanske handlar mindre om ekonomiskastyrmedel och mer om den öppnasamordningsmetoden med en öppenredovisning av de oegentligheter ellerskevheter som finns i processerna varornasinsemellan. Och i sista hand handlar detnaturligtvis om att vi kan få denenskilda konsumenten att känna sig tryggoch säker på att kunna köpa en tjänsteller en vara och veta om att den ärprövad på samma sätt som i det egnahemlandet.Ordföranden: Jag tackar finansministernför den frågestunden och lämnar därmedöver ordet till , ledamotfrån i EU:s framtidskonvent.Varsågod.Göran Lennmarker: Jag ska inleda med atttacka för inbjudan till finansutskottet.Jag tror att det är värdefullt både förfinansutskottet och för åhörare ochallmänhet att få en rapport frånkonventet eftersom det är ett viktigtarbete som pågår. Och det är angelägetatt vi i liksom i andra länderockså debatterar och diskuterar det somkonventet arbetar med redan innanslutresultatet är klart.Jag ska börja med att säga att det somvi diskuterar och har till uppgift attgöra är ett konstitutionellt fördrag förframtidens EU. Det är inte dagens utanframtidens EU som vi diskuterar.Den stora förändring som sker inom EUär att EU övergår från att varavästeuropeiskt till att blialleuropeiskt. Vi är 15västeuropeiska medlemmar med relativt tätsammanhållning och med relativt likartadeförhållanden, även om spännvidden iblandkan vara nog så stor är det i alltväsentligt likväl så. Det kommer att bliett EU som är väsentligt mycket merdisparat från många olika synpunkter. Jagska här fokusera på bara några ekonomiskasynpunkter.Redan den 1 maj kommer tio nyaländer med som medlemmar, framför alltfrån . Och vi kanräkna med att det omkring 2010 kanske ärytterligare länder med, och vi får ett EUmed uppemot 500-600 miljoner invånare. Vikan se på skillnaden mellan det rikastelandet, , och det fattigaste idet framtida EU, , som är etttill fem. Vi kan se på den regionalaskillnaden mellan inre , som är denrikaste , och regionenMoldavien i , inte landetMoldavien, som är ett till tio. Detgäller den faktiska levnadsstandarden,inte bara den nominella, utan omräknad iköpkraft.Ett problem som kommer att vara mycketviktigt för EU under den kommande tidenär den djupa fattigdomen i Central- ochÖsteuropa som måste utrotas. Det kommeratt kräva tillväxttal på per årunder för att man ska komma i fattoch hamna på en rimlig västeuropeisklevnadsstandard.Vi har problem inte bara i Östeuropautan även i . Här skiljer sigkanske min bild och den som många ikonventet har från den somfinansministern gav beträffandearbetslösheten. Det finns en djup oro förden höga och bestående arbetslösheten iEuropa. Väldigt många av EU:s länder haren hög och bestående arbetslöshet.Låt mig inom parentes säga att jagtycker att det är viktigt att man, närman redovisar arbetslöshet, inte sägeratt öppen arbetslöshet är arbetslöshet.Vi får inte vinna statistiska framgångar,utan vi måste spegla realiteterna. Om manförtidspensionerar bortlångtidsarbetslöshet är ju inte det någonvinst.Man kan säga att dessa tvåutgångspunkter finns mycket i konventetsdebatter. Hur ska ha en sådantillväxt så att fattigdomen i Central-och utrotas och så att man fåren rimlig levnadsstandard? Och hur ska vii se till att vi faktiskt intehar en hög och bestående arbetslöshetutan kan få hela befolkningen i arbete?Detta kräver snabb tillväxt, och detkräver en stark produktivitetsutveckling.Det kräver stora förändringar i ekonomin,annars fastnar vi lätt i . Och jagskulle vilja säga att det finns enbetydande oro i en stor del av konventet,inte i hela konventet men i en stor delav konventet. Detta som en bakgrund tillde uppgifter som EU ska ha inom ekonominframöver.Vad ska då EU syssla med i detta, ochvad ska EU inte syssla med? Det är encentral föreställning i konventet att detär väldigt viktigt att vi klarlägger vemsom gör vad. Det finns en bred enighet omatt vi har en gemensam valuta och attpenning- och valutapolitiken därmed ärgemensam. Vi har också det som behövs föratt skydda detta, nämligen en stabilmarknadsekonomi med de krav som finns.Jag behöver här inte upprepa dem, men dethandlar om sunda statsfinanser ochstatsskulder som inte är för höga.Det finns också enighet om att denekonomiska politiken i grunden ärmedlemsstaternas ansvar. Det finnsdessutom ett tredje hänsynstagande,nämligen den gemensamma marknaden, att vihar en öppen och gemensam marknad.Det innebär att en väldigt central deli diskussionerna är frågan: Var gårgränsen? Vem gör vad? Vad är balansenmellan det som är det gemensamma och detsom är medlemsstaternas ansvar? Vadkräver flexibiliteten i ekonomierna om viska ha en snabb tillväxt när man har enpenningpolitik och en gemensam valuta?Här finns naturligtvis olika ståndpunkteroch brytpunkter. Själv tillhör jag demsom tror att det vore farligt om man iden meningen centraliserade för hårt, därman har vissa saker stenhårtcentraliserade som just penningpolitiken.Inte minst i det östeuropeiskaperspektivet behöver man naturligtvis haen stor frihet att utforma en ekonomiskpolitik som kan upprätthålla en snabbtillväxt.Det finns också en oro från central-och östeuropéerna, de nya demokratierna,att komma in i ett för statiskt EU. Manmåste se till att EU har dennaflexibilitet, och man tittar också mycketösterut och jämför med vad som sker iRyssland och i andra länder som äruppe i höga tillväxttal, dels beroende påoljeexport, dels beroende på snabbastrukturförändringar i ekonomin.Ett problem som sammanhänger med dettaoch som jag envist har försökt att ta uppnär det gäller den ekonomiska frågan ärprotektionismen, att vi har ett för högtskydd mot omvärlden. Vi i borde tabort tullar och också den typen avsubventioner som är protektionistisktinriktade. Det gäller framför allt påjordbruksområdet.Om vi ser mer specifikt på konventetoch konventets arbete mot denna bakgrundhar det inom konventet varit trearbetsgrupper som helt eller delvisberört området för ekonomisk samordningoch ekonomisk styrning. Den enaarbetsgruppen heter just Ekonomiskstyrning och arbetade fram tilloktober. Den kom med slutsatser som finnsi det material som jag vet attfinansutskottet har fått. Arbetsgruppensförsta och mycket tydliga slutsats är ska skilja mellan det som är EU:suppgifter - den monetära politiken ochvad som därmed sammanhänger - och denekonomiska politiken, som ärmedlemsstaternas uppgift, och attansvarsfördelningen ska vara klar.Arbetsgruppen säger också attregelsystemet för euron och deneuropeiska ska vara intakt.Det pågår en debatt om regelsystemetsutformning. Men konventet och dennaarbetsgrupp har sagt att det är viktigtatt hålla i detta.När det gäller de allmänna ekonomiskariktlinjerna, Broad Economic PolicyGuidelines, och även stabilitetspaktenvill konventet hålla i detta men stärkaövervakningen. Det stämmer med mycket avdet som har yttrats här tidigare,nämligen vikten av att se till att detsom man kommer överens om ocksåfullföljs. Det handlar bland annat om attge kommissionen en starkare roll när detgäller varningar och inte ha omröstningarom varningar som då möjligtvis kan ledatill att stora länder ges viss mildarebehandling, för att nu anknyta till dendiskussion som fördes här för någraminuter sedan. I grunden handlar det omatt man ska hålla i regelsystemet och haen bättre övervakning av det.Den öppna samordningsmetoden har vissabekymmer. Och återspeglas en hel delav konventets debatter. Å ena sidan kanden ibland ha värden, å andra sidan kanden sudda ut gränsen mellan vad som ärEU:s ansvar och vad som ärmedlemsländernas ansvar. Särskilt är detriskabelt om medlemsländer spelar meddetta och låter EU bli syndabock förtillkortakommanden i den nationellapolitiken - man skyller på EU när mansjälv egentligen bär ansvaret. Vi kanibland se sådana tendenser imedlemsstaterna.I frågan om skatteharmonisering finnsdet tre ståndpunkter. Den ena är attskatteharmonisering ska beslutas medkvalificerad majoritet. Den andra är attdet ska vara enhällighet. Den står jagbakom. Sedan finns det en tredjeståndpunkt som innebär att vissaskattesatser ska kunna beslutas medkvalificerad majoritet, nämligenmiljöskattesatser. Låt mig som ett inläggi den tidigare debatten referera denbrittiska ledamoten från underhuset sompoängterade följande: Jag förstår intedebatten. I är avbensinpriset skatt. Skatteharmoniseringeni den delen är alltså inte bekymret här.Det förs en diskussion inom Ekofin omhuruvida man ska formaliserabeslutskraften för länder som är med ieurosamarbetet. är eurosamarbetetden helt dominerande delen. 12 av 15länder är med. Det finns därför ingetbehov av att Ekofin formaliserar dettaäven om det finns en eurogrupp somdiskuterar dessa saker. Men man strävarefter att göra det gemensamt. Däremotfinns det hos en oro för attom man får en utvidgning kanskeeuroländerna till och med kommer iminoritet bland medlemsländerna. Då kandet finnas behov av att ha formaliseratbesluten inom eurogruppen.En sista punkt som har kommit upp härgäller frågan om den internationellarepresentationen för EU när det gällerdet ekonomiska området - ,IMF och så vidare. Där är väl svaret igrunden ganska enkelt. När EU harfunktionerna ska EU också företrädamedlemsländerna. Men när medlemsländernahar ansvaret måste naturligtvismedlemsländerna ha rätt att varaföreträdare. I till exempelInternationella valutafonden finns detsaker som berör euron. Då är det klartatt det är naturligt att göra detgemensamt. handlar det omstödpaket till och annat sominnebär att det är länderna och derasstatsbudgetar som ska bära risken, och dåmåste naturligtvis medlemsländerna varamed. Bilden blir alltså inte så enkel närman ser på detta.Det finns en andra arbetsgrupp som harberört saker som har att göra med denekonomiska samordningen. Den heter Ettsocialt . Där har det förts endiskussion just om vad som är målet. Skadet vara en hög sysselsättning eller fullsysselsättning? Det har väl ansetts attden nuvarande formuleringen har gettmöjlighet till att smita ifrån målet omfull sysselsättning. Det finns delvis enganska betydande kritik på den punkten,att man ser målet om en högsysselsättningsnivå som ett sätt atttolerera en hög arbetslöshet. Det är enintressant debatt eftersom detta iblandockså hänger samman med hur man värderarord. Man har ju lite olika sätt attvärdera ord i olika länder.Den huvudsakliga slutsatsen är dock attdet finns adekvata befogenheter på detsociala området, det vill säga att detinte ska utökas i allt väsentligt. Dettalas om att folkhälsan ska bli en utökaddel. Men i praktiken tror jag att det ärett ganska begränsat nytt ansvarsområdeför EU. Det har mera med epidemier attgöra och inte medsocialförsäkringssystemet.Det finns en debatt som är ganskakonstig för en svensk. Den handlar omallmännyttiga tjänster, rätten, som detsägs, att subventionera vissa saker,vilken inte alls är ifrågasatt, tillexempel sjukvård eller något annat. Menbakom detta ligger möjligtvis ettprotektionistiskt intresse från somligadelar att man ska möjliggöra offentligamonopol och alltså inte konkurrensutsättamonopol. Det är i alla fall vad man kanmisstänka. Den debatten är lite svår attförstå, men den finns där, och jag troratt det är där som det ligger.När det gäller frågan omarbetsmarknadsparternas roll finns det enskrivning i den gruppen om att man skaförstärka deras roll i de olikaprocesserna. Här finns ett bekymmer attarbetsmarknadens parter i många länderinte är särskilt representativa förarbetsmarknaden, vare sig på den enaeller på den andra sidan, alltså vare sigpå arbetsgivarsidan eller på den fackligasidan. Det kan vara en mycket litenminoritet av arbetsmarknaden somrepresenteras av arbetsmarknadens parter.I den tredje gruppen som berör denekonomiska sidan handlar det ombudgetförfarandet. Där understryks hurviktigt det är att EU har de godaprinciper som man har på budgetsidan -budgetbalans, budgetdisciplin. EU får juinte ta lån och får inte ha underskottoch har en mycket strikt hållningpå budgetsidan. Om man har hårda krav påmedlemsländerna att ha en stramfinanspolitik måste ju EU självt också haen stram finanspolitik. Vi har ju situation där EU faktiskt tar ianspråk en allt lägre andel avmedlemsstaternas BNP mätt i proportiontill BNP. beräknas den bli en brabit av BNP.Det viktiga för framtiden ärbeslutsformerna för budgeten. Där kan mangrovt säga att det finns åtskilliga avoss, men jag vet inte hur många, sommenar att det är viktigt attmedlemsländerna håller i det finansiellaperspektivet, alltså vad vi ska avstå imedlemsavgift till EU. Däremot vore detönskvärt att på budgetens utgiftssida fåmera inslag av . Jagvill erinra om att många av de besvärligautgiftsområdena, till exempeljordbrukspolitiken, inte har någotmedbeslutande för . Jagtror att vi skulle få en bättrebeslutsordning om vi hade mera avgemensamt beslutsfattande på den sidan.Det finns en tendens attprotektionistiska intressen är starka närministerrådet ensamt tar besluten.Frågan om vi ska ha medlemsavgift somnu eller om vi ska ha en särskildEuropaskatt tror jag är ganska given,nämligen att vi ska ha medlemsavgifter.Dock finns det åtskilliga iEuropaparlamentet som gärna skulle viljaha en Europaskatt. Men jag tror att detär en minoritet. Det är jag ganska säkerpå.Låt mig säga några saker som ärväsentliga för helheten. När det gällerdessa tre arbetsgrupper är vi fortfarandeinte framme vid slutsatsen. Jag kanalltså inte redovisa konventetsslutsatser om detta utan meraresonemangen och diskussionerna kringdetta. Men det som är alldeles centralt -det gäller det ekonomiska området och iövrigt - är principen om tilldeladebefogenheter, att EU ska göra det sommedlemsstaterna är ense om att EU skagöra. EU måste ha ett mandat frånmedlemsstaterna. Om detta mandat intefinns har EU inte rätt att agera. Det ären oerhört central grundprincip sommycket riktigt slås fast i konventet.Sedan gäller det principen omsubsidiaritet och proportionalitet. EUska syssla med det som vi har gett iuppdrag. Och vi förstärker möjligen attavdöma detta. Om jag talar i tennistermerförstärks linjedomarfunktionerna. Ombollen ligger på eller över linjenförstärker det möjligheterna, inte minstför och andra nationellaparlament, att påtala detta. Det ärviktigt.Proportionaliteten gäller också,nämligen att man inte ska skjuta en myggamed kanon, det vill säga att även om detfinns ett skäl till att vi behöver agerapå gemensam nivå får EU inte ta till helaarsenalen om det inte är befogat, utanman ska ha en proportionalitet mellanåtgärder och det som man gör.Den öppna samordningsmetoden berördejag tidigare. Hur den ska läggas fast ochom den ska läggas fast är en fråga somkommer att bli föremål för stora debatteroch diskussioner. I den frågan är jagalldeles öppen i den meningen.Jag ska säga något om sociala systemkontra avvägning mot den inre marknaden.Det finns en bred enighet om att desociala systemen är medlemsländernasansvar. Och i vissa fall är det inte ensmedlemsländernas ansvar, utan det kanvara som i att det ärdelstaterna som har ansvar för detta. Menman kommer då in på frågan om individensrätt att söka till exempel sjukvårdutomlands om man står i sjukvårdskö.Rätten att söka vård blir en inremarknadsfråga, medanfinansieringssystemet bakom detta är ettnationellt beslut.Låt mig slutligen säga att konventet ären stor sak. Det är 28 länder. Vi är 3från varje land plus 2 från varje riksdagoch 1 från varje regering. Det blirinalles 105. Det är sedan 16 plus 5 somutses av det gemensamma.Det är viktigt att vi därmed för förstagången, tror jag, i historia harmöjlighet att på detta sätt gemensamtdiskutera centrala frågor för dennavärldsdel. Det är faktiskt alla länderväster om , , ,med undantag av de tre Eftaländerna ochde fem konfliktländerna på västra man ser hur öden har bestämtstidigare är det ett enormt framsteg attvi gör det i denna form och inte i denvanliga formen, att stormakterna gör somde kommer överens om, och sedan får viövriga anpassa oss till det.Slutsatsen av detta är att de ekonomiskafrågorna i allt väsentligt handlar om attEU ska definiera vad som är de centralauppgifterna och där mycket ligger i attbehålla det som redan har definierats somEU-uppgifter och att utföra dem bättre.Många har varit inne på att man ska setill att följa besluten och att man intefuskar i patiensen. Det finns i alltväsentligt inte anledning att utvidgaEU:s befogenheter på det ekonomiskaområdet. Det finns vissa marginellasaker. Men i allt väsentligt skulle jagvilja säga att det är den slutsats somjag tror att vi hamnar på.Ordföranden: så mycket, GöranLennmarker. Då blir det möjligt attställa några frågor till honom. Jaguppmanar utskottets ledamöter attkoncentrera sig på frågan så att viklarar av detta på rimlig tid.Sonia (): Jag tackar GöranLennmarker för informationen. Det varintressant att få reda på vad som sägs ikonventet och i arbetsgrupperna.Jag skulle ändå vilja höra hur GöranLennmarker menar att utfallet kommer attbli i de frågor där det fortfarande finnsolika ståndpunkter. Jag kan taarbetsgruppen för ekonomisk styrning somexempel. Man säger att de allmännariktlinjerna är så viktiga för denekonomiska politiken att man måste ha enstarkare samordning. Men då finns detfortfarande en skillnad. Om man gerkommissionen större kraft i fråga om detminskar de nationella medlemsstaternasinflytande i den delen. Jag vill gärnahöra vad tycker om det,och också om . Det står nu ochväger. Var ligger majoriteten? Kommer detatt fortsätta att vara som , ellerverkar det som om det kommer att bli merformaliserat?Göran Lennmarker: När det gäller denförsta frågan handlar det framför allt omvarningsfunktionerna, både när det gällerde breda ekonomiska riktlinjerna - deallmänna ekonomiska riktlinjerna kanskedet heter på svenska - och när det gällertillväxt- och stabilitetspakten, attkommissionen ska kunna varna utan att manså att säga tar politiska hänsyn genomatt rösta om det i rådet som är detcentrala. Att sedan kommissionen självkan lägga fram det som ett förslag ochinte bara som en rekommendation ser mannog framför allt ändå som en möjlighetatt underlätta processen. Jag tror inteatt man ska se det som att man därmed gören avgörande förskjutning mellanmedlemsländerna och det gemensamma.När det sedan gäller tror jagatt man i allt väsentligt anser att detska fortsätta som . Man vill helst attalla medlemsstater ska vara med ombesluten. Men man inser att det kan kommaen situation när måste kunnata ett beslut för sig själva, så attsäga. Det behöver man inte göra när12 av 15 finns med i Ekofin. Då finnsinte det behovet att i något slagsformell mening ordna upp detta.