bet · GR01TU3 · 2003-09-30 00:00:00 — Utskottet tillstyrker regeringens förslag i proposition2002/03:124 om ett nytt internationellt regelverk för att skyddasjöfartssektorn mot brottsliga handlingar, såsom terrorangrepp och liknande.Förslaget går ut på att godkänner dels vissa ändringar i ochtillägg till den internationella konventionen om sjösäkerhet (InternationalConvention for the Safety of Life at Sea, ), dels enkod om skydd av fartyg och hamnanläggningar, som kompletterar bestämmelsernai konventionen (ISPS-koden). avser regeringen att underställariksdagen förslag om genomförande av det internationella regelverket idet svenska rättssystemet.Med anledning av en följdmotion omsjöfartsinspektionens ställning konstaterar utskottet att regeringen ännu intehar vidtagit de lagstiftningsmässiga förändringar som , på förslagav ett enigt trafikutskott, beslutade om och vilket beslutbekräftades av . Utskottet understryker mot dennabakgrund vikten av att regeringen i anslutning till den aviseradepropositionen med förslag till lagstiftning om sjöfartsskydd återkommer ifrågan om sjöfartsinspektionens ställning i syfte att skapa en klararerollfördelning. I avvaktan härpå avstyrks motionen.Till betänkandet harfogats en reservation (kd, c).1. Konventionen m.m. omsjöfartsskyddRiksdagen godkänner ändringarna i kapitelV och XI-1, det nya kapitel XI-2 i samt den internationellakoden om skydd av fartyg och hamnanläggningar (ISPS-koden). Därmed bifallerriksdagen proposition 2002/03:124.2. SjöfartsinspektionensställningRiksdagen avslår motion 2002/03:T17.Reservation (kd, c)Stockholmden 30 september 2003På trafikutskottets vägnarClaes RoxberghFöljandeledamöter har deltagit i beslutet: (), (), (), (), (), JohnnyGylling (kd), (), (), (), (), (), (),(), (), (), ChristerWinbäck (fp) och ().Ärendet och dess beredningI detta ärendebehandlar utskottetdels proposition 2002/03:124 Sjöfartsskydd,dels enföljdmotion, 2002/03:T17 av m.fl. (kd).BakgrundFN:sinternationella sjöfartsorganisation (,IMO) antog vid en konferens med parterna isjösäkerhetskonventionen (International Convention for the Safety of Life atSea, SOLAS) regler om skydd av sjöfartssektorn mot brottsliga handlingar.Bakgrunden till det nya regelverket är bl.a. terroristdåden i 11 september 2001.Propositionens huvudsakliga innehållPropositioneninnehåller en övergripande redogörelse för de av IMO beslutade nya reglerna.Dessa innefattar dels ändringar i , dels en tillkonventionen fogad kod avseende dessa ändringar (International Ship and PortFacility Security Code, ISPS-koden). Koden består av två delar, en tvingandeoch en rekommenderande.De nya internationella reglerna innebär att maninom sjöfartssektorn skall vidta en rad åtgärder för att stärka skyddetmot brottsliga handlingar. Detta innefattar bl.a. krav på att fartyg skallha automatiska identifieringssystem och alarm för kapningssituationer,att såväl fartyg som hamnanläggningar skall göra sårbarhetsanalyser ochskyddsplaner och ha skyddsansvariga och skyddsutrustning samt regler ominformationsutbyte.Propositionen innehåller vidare en redogörelse förvilka effekter och konsekvenser dessa regler kan få för den svenskasjöfartssektorn. Även vissa förslag om hur det nya skyddssystemet i praktikenkan genomföras i redovisas i propositionen.Regeringen föreslåratt godkänner de nya internationella reglerna om sjöfartsskydd.En stat som inte meddelar IMO:s generalsekreterareatt staten inte vill vara bunden av reglerna, blir automatiskt bunden.Denya bestämmelserna avses träda i kraft . En propositionmed de lagändringar som krävs med anledning av det nya regelverket haraviserats till våren 2004.Konventionen m.m. om sjöfartsskyddUtskottetsförslag i korthetRegeringen föreslår att godkänner ett nyttinternationellt regelverk som syftar till ett ökat skydd mot brottsligahandlingar till sjöss, s.k. sjöfartsskydd. Regelverket består av delsändringar i och tillägg till , dels en kompletterandeinternationell kod om skydd av fartyg och hamnanläggningar (ISPS-koden).RegeringensförslagFörslagetI propositionen föreslås att godkänner ettnytt internationellt regelverk och som gäller sjöfartsskydd. Det antogsi av den internationella sjöfartsorganisationen (, IMO). Begreppet sjöfartsskydd avser skydd motbrottsliga handlingar, såsom terroristangrepp och liknande. Behovet av attförstärka detta skydd aktualiserades bl.a. genom händelserna i den 11september 2001.Regelverket innefattar dels ändringar i och tillägg tillden internationella sjösäkerhetskonventionen (International Conventionfor the Safety of Life at Sea, ), dels en ny kod somkompletterar bestämmelserna i konventionen, den internationella koden omskydd av fartyg och hamnanläggningar (International Ship and , ISPS-koden).Innehållet i det internationella regelverketom sjöfartsskyddSOLAS-konventionenÄndringar av tre slag föreslås ibefintliga kapitel.En ändring går ut på att kravet på införande av s.k.AIS-transpondrar på fartyg samt en föreskrift om när dessa skall hållaspåslagna tidigareläggs. är ett automatiskt identifieringssystem, ochtranspondern möjliggör automatisk identifiering av fartyg i syfte attförbättra fartygsövervakningen.Genom ytterligare en ändring införs ettkrav på att fartyg i internationell trafik skall märkas med sitt IMO-nummer,och att dessa fartyg alltid skall medföra en handling med uppgifter omfartygets historik, bl.a. uppgifter om fartyget, dess ägare ochklassificeringssällskap.Den tredje ändringen innebär krav på att fartyg ocksåförses med alarmsystem, som kan utnyttjas om fartygets befälhavare anseratt fartyget är på väg att utsättas för eller är utsatt för enterroristhandling.Tillägg av olika slag föreslås genom ett nytt kapitel. Detinnehåller bestämmelser på bl.a. följande tre områden.Inledningsvis gesföreskrifter om staternas, rederiernas, fartygens och hamnanläggningarnasansvar samt om varningssystem för fartyg. Vidare föreskrivs de möjlighetersom finns för stater att besluta om skyddsåtgärder som är alternativ tilleller likvärdiga med dem som gäller enligt ellerISPS-koden.Vidare åläggs staterna en skyldighet att besluta om skyddsnivåför och ge information till fartyg som befinner sig i staternas territorialhaveller som meddelat att de avser att gå dit (regel 7). Bakgrunden ärattacken mot fartyget utanför Jemens kust.Härutöverfinns bestämmelser om kontroll av att fartyg, som skall anlöpa en hamneller befinner sig i en hamn, uppfyller de internationella kraven omsjöfartsskydd (regel 9).Tanken är att den ordinarie, inledande kontrollenav om ett fartyg uppfyller kraven i regelverket skall vara en del av denhamnstatskontroll som utförs . Om hamnstaten vid denna inledandekontroll finner klara grunder för att reglerna inte följs eller har fåttinformation om att ett fartyg kan utgöra en säkerhetsrisk, får hamnstateninspektera fartyget även innan det har anlöpt hamn, om fartyget befinnersig i hamnstatens territorialhav. I de nya reglerna i SOLAS-konventionenfinns en bestämmelse som föreskriver att inget i konventionen förtar staterderas rättigheter eller skyldigheter enligt internationellrätt.ISPS-kodenISPS-koden kompletterar regler om sjöfartsskydd.I koden anges utgångspunkten för regleringen när det gäller statens,rederiernas, fartygens och hamnanläggningarnas ansvar. Koden består av tvådelar. Del A är tvingande och del B rekommenderande. Den rekommenderandedelen B ger anvisningar om hur den tvingande delen A skalltillämpas.Sjöfartsverkets utredningRegeringen uppdrog tillSjöfartsverket att utreda hur de nya reglerna om sjöfartsskydd skullekunna genomföras i svensk rätt och belysa vilka konsekvenser detta skullemedföra för framför allt sjöfartssektorn. Uppdraget skulle omfatta bl.a.följande.Frågan om hur nuvarande kontrollrutiner motsvarar de föreslagnaåtgärderna.Förslag om hur ansvaret bör fördelas mellan berörda myndigheter.Utgångspunkten skulle vara dels myndigheternas uppgifter och ansvarsområdenenligt gällande bestämmelser, dels att systemet skall vara självfinansierandeoch inte leda till några merkostnader för myndigheterna.Redogörelse förvilka hamnar som kan komma att beröras och hur kompetens inom området kanbyggas upp.Sjöfartsverket redovisade sitt uppdrag , ochutredningsrapporten återfinns i propositionen som bilaga 1.Genomförandeti svensk lagstiftningSärskild lagstiftning om skydd av fartyg ochhamnanläggningar mot brottsliga handlingar saknas i . Om detinternationella regelverket om sjöfartsskydd godkänns av kommerdärför genomförandet av detta att kräva ett nytt regelverk på nationellnivå. I propositionen redovisas vissa förslag om hur det nyaskyddssystemet i praktiken kan genomföras i ; bedömningen är attdet bör genomföras genom lagar, förordningar och tillämpningsföreskrifter.Vidareinnehåller propositionen en redogörelse för vilka effekter och konsekvenserdet nya regelverket kan få för den svenska sjöfartssektorn. Regeringenbelyser också vilka frågor som behöver klargöras inför det fortsattaarbetet med genomförandet. Det gäller såväl ansvarsförhållanden mellanberörda myndigheter som hur det ekonomiska ansvarstagandet skall fördelas.Det gäller också frågan vilka hamnanläggningar som skall omfattas.Redani detta sammanhang redovisar regeringen sin syn i två specifika avseenden.När det gäller finansieringen av det nya regelverket förordas självfinansiering,dvs. sjöfartsnäringen förutsätts bära sina egna kostnader. När det gällertillsynen avseende sjöfartsskyddet anser regeringen att Sjöfartsverketbör ges huvudansvaret.Det påpekas i propositionen att staterna har vissavalmöjligheter vid införlivandet av reglerna, bl.a. hur organisationen avsjöfartsskyddet i detalj skall vara uppbyggd, vilka myndigheter som skallvara ansvariga och vilka befogenheter dessa skall ha.Regeringen förklararsin avsikt att återkomma till med förslag tilllagstiftning avseende sjöfartsskydd.IkraftträdandeDet nya internationellaregelverket avses träda i kraft . En förutsättning är attett tillräckligt antal konventionsstater godkänner det. Vid denna tidpunktskall konventionsstaterna också ha infört de nationella regler som krävsför att det internationella regelverket skall kunna tillämpas från dagenför ikraftträdandet.EG:s regelsystemDe konventioner och koder m.m.som antas av IMO utgör en ram för regelverket. För att bli gällanderegionalt och nationellt förutsätts att regelverket genomförs genom åtgärderpå regional respektive nationell nivå.Såvitt gäller den regionala nivåsom utgörs av EU, har Europeiska kommissionen lagt framett förslag till förordning om införande av stora delar av IMO:s nya regleri gemenskapslagstiftningen (förslag till och rådetsförordning om förbättrat sjöfartsskydd på fartyg och i hamnanläggningar,KOM (2003)229-2). Förslaget går ut på att samtliga delar av IMO:s nyatvingande regler görs till gällande rätt inom gemenskapen, men också attvissa delar av den rekommenderande delen av koden skall vara tvingande.Dessutom föreslås att viss nationell trafik skall omfattas av den tvinganderegleringen. Om förslaget antas av EU kommer det i hög grad att påverkadet svenska lagstiftningsarbetet, eftersom en EG-förordning är direkttillämplig i medlemsstaterna och hindrar en nationell lagstiftning medsamma innehåll. Om EG-förordningen antas kommer en viss kompletterandenationell författningsreglering att behövas, t.ex. för att utse vilkamyndigheter som skall ansvara för tillsyn och kontroll. Även straffbestämmelseroch verkställighetsföreskrifter på nationell nivå kommer att krävas.Förslagethar varit föremål bl.a. för en riktlinjedebatt i rådet (transport-/tele-och energiministrarna) . Den fortsatta hanteringenav förslaget går ut på att rådet förväntas anta en gemensam inriktningvid rådsmötet . Siktet är inställt på att förordningen skall kunna antasföre årets slut.Utskottets ställningstagandeInförandet av ettinternationellt regelverk om stärkt skydd mot brottsliga handlingar inomsjöfarten välkomnas av utskottet. Utskottet finner det också positivt attarbetet med det nya regelverket har bedrivits så skyndsamt att ettikraftträdande kan bli möjligt . Utskottet konstateraratt det nya internationella regelverket i stor utsträckning kommer attpåverka svenska fartyg, hamnanläggningar och sjöfarten på Sverige.Sedanlänge pågår ett motsvarande arbete inom den civila luftfarten, och efterhändelserna i har detta arbete intensifierats. Sjöfartsnäringen ärtill sin karaktär en av de mest internationella näringarna. Utskottetanser således att det finns skäl att stärka skyddet även inom sjöfartssektornför att i största möjliga mån minimera riskerna för förlust av människoliveller skador genom terroristhandlingar och liknande. Det finns samtidigtett stort handels- och transportpolitiskt värde i det nya regelsystemet;även om en terroristaktion inte vållar skada på människor kan den innebäraallvarliga störningar i världshandeln och skapa politisk instabilitet.Detär angeläget att det finns en balans mellan å ena sidan åtgärder för attstärka skyddet för sjöfarten och å andra sidan vikten av kostnadseffektivaåtgärder som inte inverkar negativt på den fria rörligheten för varor ochpersoner eller motverkar den näringspolitiska utvecklingen i landet.Utskottet förutsätter att denna balans eftersträvas vid tillämpningen avde nya internationella reglerna om sjöfartsskydd.I detta sammanhangvill utskottet vidare framhålla att det nya regelverket inte bara innebärett stärkt sjöfartsskydd i sig utan att det också i vissa avseenden kanförväntas medföra förbättrade förutsättningar även för sjösäkerheten. Detgäller t.ex. kravet på AIS-system, som innebär att varje fartygs positionkan bestämmas med hög grad av noggrannhet. Därmed ökar möjligheterna attt.ex. fastställa vilket fartyg som har förorsakat utsläpp av farligaämnen.Utskottet vill peka på risken att - om skulle ställa sigutanför det internationella skyddssystemet - svensk sjöfartsnäring ochsjöfarten på kan komma att drabbas av negativa konsekvenser. Motden nu angivna bakgrunden föreslår utskottet således att godkännerdet nya regelverket fullt ut, dvs. ändringarna i kapitelV och XI-1, det nya kapitel XI-2 i samt den internationellakoden om skydd av fartyg och hamnanläggningar (ISPS-koden).SjöfartsinspektionensställningUtskottets förslag i korthetUtskottet konstaterar att regeringenännu inte har vidtagit de åtgärder avseende sjöfartsinspektionens tillsynsom - på förslag av ett enigt trafikutskott - beslutade om våren2001 och vilket beslut bekräftades av . Utskottetunderstryker mot denna bakgrund vikten av att regeringen i anslutningtill den aviserade propositionen med förslag till lagstiftning omsjöfartsskydd återkommer i frågan om sjöfartsinspektionens ställning i syfteatt skapa en klarare rollfördelning. I avvaktan härpå avstyrks en motionsom går ut på att sjöfartsinspektionen bör åtskiljas från Sjöfartsverket.Jämför reservation (kd,c).Sjöfartsverkets uppgifterI förordningen(1995:589) med instruktion för sägs (1 §) att verket ärcentral förvaltningsmyndighet med ett samlat ansvar, sektorsansvar, försjöfarten. skall verka för att de transportpolitiska målenuppnås. Dess huvuduppgifter är bl.a. att utöva tillsyn över sjösäkerhetenoch ha samordningsansvaret för trafiksäkerhetsarbetet inom sjöfarten.Vidare skall verket tillhandahålla lotsning samt svara för farledshållningoch vid behov inrätta nya farleder.När det gäller organisationen sägs(5 §) att det inom finns en sjöfartsinspektion och de andraenheter verket bestämmer.Regeringens bedömningSom har nämnts i detföregående har regeringen redan i den nu framlagda propositionen omsjöfartsskydd redovisat dels vilka uppgifter som kommer att åvila staten,dels sin syn på hur arbetet bör fördelas mellan olika myndigheter.Regeringenframhåller att den enskilda staten enligt det nya regelverket i dennationella lagstiftningen kan ordna ansvarsfrågorna på det sätt som denbedömer vara mest lämpligt så länge staten fullgör sina uppgifter.Statensuppgifter avseende sjöfartsskyddStaten kommer att ha ansvar för specifikauppgifter, däribland följande:besluta om skyddsnivå,besluta om närskyddsdeklaration skall upprättas,godkänna skyddsplaner förfartyg,kontrollera och certifiera skyddsverksamheten på fartyg,besluta om förvilka hamnanläggningar reglerna om sjöfartsskydd skall gälla,genomförahot- och riskbedömningar av hamnanläggningar,godkänna skyddsplaner förhamnanläggningar ochkontrollera effektiviteten hos fartygs ochhamnanläggningars skyddsplaner.Ansvarsfördelning mellan myndigheterBeträffandeansvarsfördelningen mellan olika myndigheter ansluter sig regeringen fulltut till den bedömning som genom sjöfartsinspektionen harredovisat i sin nämnda utredningsrapport. Regeringen anser såledesatt beträffande det nya regelverket om sjöfartsskydd börfå dels ansvaret för meddelandet av föreskrifter - även avseendehamnanläggningar, dels huvudansvaret för tillsynen.När det gäller meddelandeav föreskrifter konstateras att samtliga berörda myndigheter visserligenhar viss kunskap om hamnverksamhet och rör sig i hamnmiljö i ungefär likastor omfattning. Eftersom det nya regelsystemet är avsett att säkerställaförfarandet vid samverkan mellan fartyg och hamn (s.k. ship/port interface)framstår det dock enligt utredningen som mest lämpligt att Sjöfartsverketfår ansvaret.När det gäller tillsynen skall de myndigheter som bistårSjöfartsverket i denna uppgift kompenseras fullt ut av verket för eventuellakostnader som införandet och genomförandet av de nya reglerna kan föramed sig.Tidigare behandling i m.m.Riksdagens revisorersförslag om sjöfartsinspektionens tillsynVåren 2001 behandlade trafikutskottetRiksdagens revisorers förslag angående sjöfartsinspektionens tillsyn ochfyra motioner som väckts med anledning av förslaget (förs. 2000/01:RR8,bet. 2000/01:TU8, rskr. 2000/01:158).Revisorerna ansåg att Sjöfartsverketsolika roller borde tydligaregöras så att det klarare framgår om synpunkteroch ställningstaganden grundas på säkerhets-, produktions- eller sektorshänsyn.Detta skulle öka tilltron till inspektionen, menade man. Mer konkretföreslog revisorerna att regeringen skulle utarbeta förslag till förändringarav fartygssäkerhetslagstiftningen, innebärande att uppgifter rörandetillsyn och säkerhetsnormgivning läggs direkt på inspektionen.Enligttrafikutskottets mening borde regeringen i samband med den fortsattaberedningen av förslagen i utredningsbetänkandet (SOU 2001:17) Översyn avfartygssäkerhetslagen överväga på vilket sätt sjöfartsinspektionensuppgifter vad gäller bl.a. normgivning och tillsyn skulle regleras ifartygssäkerhetslagstiftningen. Utskottet uteslöt inte att också instruktionen(1995:589) för - där sjöfartsinspektionens ansvar ochbeslutskompetens regleras i 13 § - behövde ses över. riktade-på förslag av ett enigt trafikutskott - ett tillkännagivande tillregeringen.Beslutet innebar att regeringen borde vidta åtgärder för att i lagstiftningenstärka sjöfartsinspektionens ställning.Riksdagens revisorers utfrågningom tillsynsfrågor inom transportområdetVåren 2003 höll Riksdagensrevisorer en intern utfrågning inom ramen för sin granskning av tillsynsfrågorinom transportområdet. Syftet var att utröna hur förutsättningarna förtillsynen ser ut inom respektive transportområde samt hur regeringen ochinspektionerna arbetar med att utveckla tillsynen.Näringsdepartementetsföreträdare framhöll att intentionerna var att stärka inspektionernassjälvständiga ställning. Det närmast förestående steget i denna processavsåg luftfartsinspektionen, och förslag till i enlighet härmedaviserades . Först när en sådan separationsprocess harfått genomslag för samtliga fyra inspektioner kan det finnas skäl förregeringen att överväga behovet av en fördjupad samverkan mellaninspektionerna, anfördes det. Såvitt gäller sjöfartsinspektionen hänvisadestill att revisorer vid sin granskning funnit att denna har ennågot mindre tydlig ställning än luftfartsinspektionen och järnvägsinspektionen.Också på detta område var avsikten att organisationen skulle tydliggöras,även med avseende på den mer långsiktiga inriktningen.Riksdagens revisorerkonstaterade att arbetet beträffande sjöfarten gick långsamt. Revisorernasöverväganden innebar sammanfattningsvis att regeringens arbete med attsäkra inspektionernas ställning - i lagstiftningen och i övrigt -bordeintensifieras.Proposition 2002/03:109 SjösäkerhetI anslutning tillbehandlingen av propositionen om sjösäkerhet (prop. 2002/03:109) togsäven en motion från allmänna motionstiden avseende sjöfartsinspektionenupp till behandling. Motionsförslaget gick ut på att sjöfartsinspektionenborde skiljas från Sjöfartsverket.Regeringen redovisade i den nu nämndapropositionen dels sakläget med avseende på sjöfartsinspektionens ställning,dels sin bedömning av hur frågan borde hanteras i fortsättningen. Detkonstaterades att beslut med anledning av trafikutskottetsbetänkande (bet. 2000/01:TU8, rskr. 2000/01:158) inte innehöllnågot förslag om att sjöfartsinspektionen skulle skiljas från Sjöfartsverket.Vidare påpekade regeringen att det av förordningen (1995:589) med instruktionför framgår att det inom verket finns en inspektion samtvilket ansvar och vilka uppgifter som åligger chefen för inspektionen.Vid en jämförelse mellan inspektionerna inom de olika trafikslagen (iförsta hand sjöfart, luftfart och järnväg) framgick att deras ansvar ärolika långtgående och utformade på olika sätt. I vad mån detta var befogat,eller om ändringar borde göras för att åstadkomma en tydligare och merlikriktad reglering där även inspektionens självständighet markeras, krävdeytterligare utredning innan regeringen kunde ta ställning. Regeringenmenade att de behov av ändringar som dessa överväganden kunde leda tillför del sannolikt kunde åstadkommas inom ramen förförordningen med instruktion för ansåg idetta sammanhang (bet. 2002/03:TU5 s. 31) att det var angeläget att fråganom ett tydliggörande av sjöfartsinspektionens uppgifter fick enlösning. kunde det, enligt utskottets uppfattning, finnas ettegenvärde i att regelverket avseende alla fyra inspektionernas respektiveställning och roll ges en mer enhetlig form. I varje fall ansåg utskottetatt inget hade framkommit som motiverade dittillsvarande - historiska-skillnader i regelutformningen. Frågan om huruvida det var tillfyllestenbart genom en ändring av instruktionen för kunde därförbehöva övervägas ytterligare, anfördes det. hade ingen invändningmot vad utskottet anfört.Förslag i budgetpropositionen för omuppdelning av LuftfartsverketI budgetpropositionen (prop. 2003/04:1)föreslår regeringen att godkänner att en uppdelning avLuftfartsverket görs och att regeringen bemyndigas att genomföra ombildningeni enlighet med vad regeringen förordar. Den nya myndigheten skall omfattanuvarande och avdelningen Luftfart och Samhällesamt övriga funktioner som är av klar myndighetskaraktär. Den kvarvarandedelen av affärsverket skall driva de statliga flygplatserna, flygtrafiktjänstenoch annan verksamhet som har koppling till affärsverksamhet. Det ärangeläget, anför regeringen, att uppdelningen genomförs i syfte att undanröjadagens situation där myndigheten kontrollerar sig själv.Efter ett beslutav kommer detaljerade studier att göras av bl.a. ekonomi,organisation och ledningsform. Den nya organisationen förväntas kunna trädai kraft tidigast . Regeringen anför vidare att bildandetav en ny luftfartsmyndighet inte hindrar att regeringen utrederom en trafikslagsövergripande inspektionsmyndighet bör bildas.MotionsförslagDetnya regelverket om sjöfartsskydd föranleder ett åtskiljande avsjöfartsinspektionen från , hävdas i motion 2002/03:T17 av JohnnyGylling m.fl. (kd). bör rikta ett uttalande till regeringen avdenna innebörd, anser motionärerna.Ansvaret för säkerhet och tillsyninom den svenska sjöfarten har varit föremål för betydandediskussion och kritik, anför de. Att genomföra en självständig ställningför sjöfartsinspektionen är mycket viktigt för sjösäkerhet och sjöfartsskydd.Motionärerna kritiserar regeringen för senfärdighet när det gäller attgripa sig an den organisatoriska bristfälligheten.