bet · GQ01SOU13 · 2003-04-08 00:00:00 — Förslaget sammanfallerdelvis med förslaget om tydligare central styrningav behandlingen men syftet är ett annat, påpekasdet.Finansieringen av SiS verksamhetm.m.MotionI motion So36 av () begärs etttillkännagivande om ansvarsfördelning kring SiSfinansiering och sjukvårdsinsatserna inom SiSverksamhet. Enligt motionären var utgångspunkternainför SiS tillkomst att kostnaderna förungdomsvården skulle fördelas lika mellan detstatliga anslaget och avgiftsintäkterna frånkommunerna. Enligt siffror avseende SiS budget för2003 beräknas det statliga anslaget för vård enligtLVU till . Vid SiS bildandegällde vidare att ansvaret för hälso- ochsjukvårdsinsatserna vid institutionerna skulle liggapå sjukvårdshuvudmännen. Enligt motionären har SiSdock tvingats att både organisera och bekostasjukvårdsinsatserna såväl inom ungdoms- sommissbrukarvården eftersom landstingen inte haftmöjlighet att möta det omfattande behovet avexempelvis barn- och ungdomspsykiatrisk kompetens,akutinsatser inom missbrukarvården m.m. Motionärenanser att regeringen måste klargöraansvarsfördelningen kring SiS finansiering ochsjukvårdsinsatserna inom SiS verksamhet ochåterkomma till med en redovisning.Bakgrund och pågående arbete m.m.I ett principbeslut (prop. 1990/91:96,bet. 1990/91:SoU14, rskr. 1990/91:267) fastställdesriktlinjerna för framtida ungdomsvård ochmissbrukarvård. uttalade isammanfattningen bl.a. följande:De bristfälliga institutionella vårdresurserna ärväl kända hos ansvariga instanser, konstaterarutskottet. Trots detta har den nödvändigautbyggnaden och differentieringen avinstitutionsvården inte ägt rum. De bådakommunförbunden har gjort klart att nuvaranderegelsystem och organisation lägger hinder ivägen för en sådan utbyggnad. Vid enutskottsutfrågning framförde förbunden krav på enhuvudmannaskapsförändring.Det verkar enligt utskottet svårt att uppnåflera - och mer differentierade - platser på desärskilda ungdomshemmen med ett kommunalthuvudmannaskap. Riksperspektivet får intetillräckligt genomslag i nuvarande organisation.Utskottet anser att staten är mer lämpad somhuvudman för tvångsvården i de särskildaungdomshemmen. Ett principbeslut härom bör nufattas och omedelbara åtgärder därefter vidtasför att förbereda en sådan överföring.Det är framför allt två krav som måsteuppställas. För det första måste alla ungdomarsom behöver tvångsvård kunna beredas plats försådan vård. För det andra måste det finnas ettväl differentierat utbud av olikavårdmöjligheter. Det står nu klart att det behövsett samlat ansvar för de särskilda ungdomshemmen.Det har också visat sig att är ettför litet upptagningsområde. För att åstadkommaett mer effektivt utnyttjande av resurserna ochen bättre differentiering krävs en samordning förhela riket. Det är nödvändigt att inrätta hem somhar hela landet som upptagningsområde. En centralinskrivning och fördelning av vårdbehövandeungdomar på de särskilda ungdomshemmen behövs.Dessutom bör vissa hem med särskilt högbevakningsgrad inrättas för att vård även skallkunna ges till de svårast störda ungdomarna.För att undvika ytterligare fördröjning av dennödvändiga utbyggnaden bör enhuvudmannaskapsförändring ske snarast.I proposition 1992/93:61 Ändrat huvudmannaskap förvissa institutioner inom ungdomsvård ochmissbrukarvård (s. 26) framhölls att det bör vara encentral uppgift för SiS att följa upp och utvärderainstitutionernas verksamhet och resultaten avbehandlingen. I denna uppgift bör ligga att se tillatt enhetliga och ändamålsenliga rutiner finns fördokumentation av verksamheterna och effekterna avvården. Detta bör givetvis inte hindra att varjeinstitution har ansvaret för uppföljning av sin egenverksamhet. Enligt propositionen borde myndighetenvidare ta initiativ till forskning inom området,hålla löpande kontakt med forskningen och forskarnaoch verka för forskningsresultatens spridning ochöverföring till praktisk tillämpning. Myndighetenbör inte själv bedriva forskningsverksamheter menfölja nationell och internationell forskning. Självaforskningsarbetet bör utföras av universitet ochhögskolor. Myndigheten bör också ansvara förmetodutveckling och annan utvecklingsverksamhet. Enviktig del av detta arbete bör vara att utifrånerfarenheterna från forskning, uppföljning ochutvärdering kunna starta program förmetodutveckling, anfördes det.Socialutskottet anförde bl.a. att det var viktigtatt behandlingsnivån i hela vårdkedjan höjs samt attverksamheten såväl inom institutionerna som inom denöppna vården noga bör följas upp och utvärderas(1992/93:SoU10 s. 11).Regeringen tillsatte en särskildorganisationskommitté (dir. 1992:96) för att utföradet förberedelsearbete som krävdes för att inrättaSiS och för statens övertagande av huvudmannaskapet.Kommittén angav närmare riktlinjer för den nyaorganisationen på en rad områden, sammanfattningsvisföljande: Institutionerna skall ha en så långt sommöjligt självständig roll inom myndigheten.Uppföljning av insatser och effekter av tvångsvårdbör utföras både centralt och lokalt påinstitutionerna. Utvärdering bör däremot vara encentral myndighetsuppgift. Uppföljnings- ochutvärderingsarbetet skall avse både ekonomiskafrågor och behandlingsresultat etc. För attverksamheten skall kunna utvärderas måste tydligtangivna mål ligga till grund för den, både påövergripande nationell nivå och på institutionsnivå.De övergripande målen för verksamheten skall läggasfast centralt. Varje institution skall ocksåformulera mål för sina vårdinsatser. Målen skallvara både kvantitativa och kvalitativa och såkonkreta att de kan följas upp. Institutionernaskall sedan vistelsen avslutats följa upp denenskildes situation på olika sätt. Den centraladelen av myndigheten skall initierasammanställningar, analyser och utvärderingar avuppnådda behandlingsresultat på mer övergripandenivå.Statens institutionsstyrelse inrättades den 1 juli1993. Staten tog då över ansvaret för tvångsvårdenav unga med sociala problem och av missbrukare(prop. 1992/93:61, bet. 1992/93:SoU10, rskr.1992/93:106). SiS består av 34 LVU- och 14 LVM-institutioner samt ett centralt huvudkontor. Drygt 2200 personer togs in på SiS institutioner under2002.Enligt 2 § förordningen (1996:610) med instruktionför skall SiS särskiltsvara för bl.a. planering, ledning och drift av samttillsyn över de särskilda ungdomshemmen och LVM-hemmen. Myndigheten skall även svara förresultatuppföljning samt för metodutveckling,forskning och utvecklingsarbete.Av 3 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare ivissa fall (LVM) framgår att tvångsvård enligt lagenskall syfta till att motivera missbrukaren så atthan eller hon kan antas vara i stånd att frivilligtmedverka till fortsatt behandling och ta emot stödför att komma ifrån sitt missbruk.I det av godkända betänkandet2001/02:SoU15 behandlade utskottet ettmotionsyrkande (fp) om att staten bör ta detekonomiska huvudansvaret för LVM-vården avnarkotikamissbrukare (s. 34 f.). Utskottet ansåg attdet övergripande ansvaret för missbrukarvården,således även tvångsvården, även i fortsättningenskall åvila och avstyrkte därmedmotionen (res. fp).I proposition 2001/02:91 Nationellnarkotikahandlingsplan (s. 36) anförs att det ärviktigt att den vård och behandling som missbrukarekan få är av god kvalitet. Att använda metoder somvisat sig effektiva bör enligt regeringen vara ensjälvklarhet i missbrukarvården. Det är därförangeläget att fortsätta utvecklingen av ettsystematiskt dokumentations- ochmetodutvecklingsarbete inom vården. Regeringenhänvisade till att det inom ,kriminalvården och SiS pågick ett arbete med attutveckla och pröva system för att beskriva klientenoch dennes problem på ett sådant sätt att enuppföljning kan ske.I budgetpropositionen (utg.omr. 9, s. anges att var i genomsnitt 524ungdomar inskrivna för vård enligt LVU (518 under2000) och 315 personer intagna för vård enligt LVM(311 ). Regeringen anför att LVM-vårdensyftar till att motivera till fortsatt vård ifrivilliga former. Ett mått på hur väl LVM-vårdenlyckas med sitt uppdrag är därför antalet klientersom skrivs ut till vård i frivilliga former enligt27 § LVM. Totalt skrevs 623 klienter ut till sådanvård , att jämföra med 2000. Föratt ytterligare kunna höja kvaliteten på den vårdsom SiS erbjuder och därmed förbättra resultatet avdenna vård krävs enligt propositionen bl.a. attvårdkedjan både inom och utanför SiS effektiviseras.Att förbättra vården för flickor och unga kvinnorframstår som särskilt angeläget. bördärför en satsning göras för att utveckla ochanpassa vården för flickor och unga kvinnor medmissbruksproblem.I regleringsbrevet för avseendeStatens institutionsstyrelse anges att SiS bl.a.skall redovisa vilka åtgärder som vidtagits för attflickor och unga kvinnor med missbruksproblem i ökadutsträckning fått för dem särskilt anpassadeinsatser grundade på vetenskap och beprövaderfarenhet. SiS skall vidare redovisa hurmyndigheten bidragit till att de insatser somerbjuds i högre utsträckning grundar sig på kunskapoch beprövad erfarenhet. Såväl när det gällerungdomsvård som missbrukarvård skall SiSåterrapportera sina insatser för att mäta, bedömaoch säkra kvaliteten i verksamheten. Angåendeungdomsvården skall SiS redovisa sina insatser föratt skapa en god differentiering av vården och föratt tillgodose pojkars och flickors särskilda behovav vård. Angående missbrukarvården skall myndighetenåterrapportera antalet klienter som vid utskrivningfullföljt särskilt upprättat program undervårdtiden.I SiS verksamhetsplan anges som mål ochprioriteringar bl.a. att medverka tillimplementering av evidensbaserade metoder i praktiskverksamhet genom utvecklingsarbete och särskildförsöksverksamhet, att påbörja utvecklingen av enkunskapsbas för presentation av vetenskapliga rönför vägledning och styrning av SiS institutionsvårdsamt att inrätta ett behandlingsråd med uppgift attstödja en kunskapsbaserad behandlingsverksamhet. SiSkommer också att verka för att varjeinstitutionsledning har tillgång till grundläggandevetenskaplig kompetens, i syfte att kunna omsättaforskningsinformation i praktisk tillämpning.I verksamhetsplanen tas vidare upp mål ochprioriteringar för SiS dokumentationssystem, ADADoch DOK. Dessa är bl.a. att intervjua alla ungdomaroch klienter vid inskrivning och utskrivning, attgenomföra uppföljningsintervjuer på ett urval avinstitutioner samt att analysera och rapportera ominskrivnings-, utskrivnings- och uppföljningsdata.Under 2003 kommer uppföljningsstudier avungdomsvården att färdigställas. FoU-staben kommerockså att undersöka andra former än ADAD och DOK föratt följa upp resultat av vården, anförs det.I planen redogörs vidare för SiS arbete meduppföljning. Det anförs att ett arbete med attutveckla verksamhets- och kvalitetsmått pågår inomSiS. skall gemensamma mått perinstitution och verksamhetsgren sammanställas.Samtidigt pågår diskussionen inom myndigheten omvilka mått som är relevanta och som verkligen sägernågot om kvaliteten på vården. Många begrepp behöverdefinieras. Årsredovisningen förses meden bilaga med sammanställningar av vissa variableroch uppgifter om verksamheten som inte ryms iårsredovisningen men som SiS ser som viktiga. Enannan nyhet är SiS årliga statistik somskall vara färdigställd och ge en fördjupadbild av klienterna och verksamheten vidinstitutionerna. Långsiktig uppföljning av vården,vårdens utveckling och effekter görs enligt SiSföreträdesvis genom forskning och redovisas iforskningsrapporter.I proposition 2002/03:53 Stärkt skydd för barn i utsattasituationer m.m. tillkännager regeringen sin avsiktatt tillkalla en utredning med uppgift att genomföraen samlad analys av den sociala barn- ochungdomsvården samt presentera förslag till ennationell handlingsplan (s. 101 f.). Viktiga frågoratt utreda som underlag för en sådan plan är enligtregeringen barn- och ungdomsvårdens inriktning ocharbetsmetoder, organisation och ansvarsfördelning,kvalitet, kunskapsuppbyggnad, kompetens samträttssäkerhet.Regeringen framhåller behovet av att utveckla ochförstärka tillsynen av hem för vård eller boende(HVB) (s. 95 f.). Tillsynens roll och funktion börbehandlas inom ramen för den ovannämnda utredningen.Riksrevisionsverket har i en egeninitierad revisiongranskat den platsbrist som funnits sedan år 1999vid de särskilda ungdomshemmen inom SiS.Granskningen redovisas i rapporten plats förungdomar - konsekvenser av platsbristen vid desärskilda ungdomshemmen (RRV 2002:13). RRV harfunnit att platsbristen får allvarliga konsekvenserför både ungdomar och personal, inte bara underväntetiden i kommunerna utan även påungdomshemmen. RRV:s huvudförslag är att denuppkomna situationen inom ungdomsvården bör lösasgenom att minska inflödet till SiS. Utöver dettaföreslås också vissa åtgärder som har till syfte atteffektivisera SiS samt föreslås en mindre utökningav platsantalet vid de särskilda ungdomshemmen.RRV anför att det i stor utsträckning saknaskunskap om effekterna av kommunernas ochinstitutionernas behandlingsarbete. Den vård somungdomarna ges saknar ofta grund i vetenskapoch beprövad erfarenhet. RRV föreslår attSocialstyrelsen och SiS förstärker det pågåendearbetet med att utveckla, följa upp och utvärderabehandlingsinsatser inom ungdomsvården. Detta kanenligt RRV ses som ett led i ansträngningarna attgenom mera effektiva vårdinsatser minska behovet avinstitutionsvistelser inom SiS.En särskild utredare har tillkallats för att se övertillämpningen av LVM (dir. 2002:10). Utredaren skallanalysera hur lagen har kommit att användas under1990-talet samt bedöma orsakerna till nedgången iantalet beslut om LVM jämfört med vad som varfallet vid införandet av lagen. Analysen bör görasmot bakgrund av utvecklingen av missbrukarvården istort samt med en bedömning av vad utvecklingen kanha inneburit för den enskilde missbrukaren.Samspelet mellan SiS och vad gällervårdens och eftervårdens utformning skall ocksåbelysas. I uppdraget ingår vidare att analyseraorsakerna till ökningen av såväl antalet omedelbaraomhändertaganden som antalet omedelbaraomhändertaganden som inte följs upp med ansökan omvård samt vad denna utveckling kan ha inneburit förden enskilde missbrukaren. Utredaren skall ocksåöverväga om LVM i sin nuvarande utformning motsvararde höga krav på rättssäkerhet som måste ställas pååtgärder som kan vidtas mot en enskild mot dennesvilja. Uppdraget skall redovisas senast den 1december 2003.Den 1 januari 1999 trädde förändringar ipåföljdssystemet för unga i kraft. Förändringarnainnebär bl.a. att påföljden överlämnande till vårdinom har gjorts tydligare, attöverlämnandepåföljden kan förenas med ungdomstjänstsamt att en ny påföljd, sluten ungdomsvård, harinförts med syftet att ersätta fängelsestraffen förungdomar i åldersgruppen 15-17 år.Regeringen har tillsatt en särskild utredare somskall följa upp och vidareutveckla årspåföljdsreform såvitt avser unga lagöverträdare(dir. 2002:95). Utredaren skall göra en översyn avpåföljdssystemet och undersöka i vilka former och påvilket sätt det allmänna skall ingripa när ungabegår brott. De grundläggande principer somredovisades i samband med förändringarskall enligt direktiven alltjämt vara vägledande.Det innebär att påföljdssystemet för ungalagöverträdare skall bygga på principen att barn ochungdomar som har begått brott i första hand skallbli föremål för insatser inom . Enhuvuduppgift skall vara att undersöka möjligheternaatt utveckla och förstärka innehållet i påföljdernasamt att skapa nya alternativ. Avsikten är främstatt se till att påföljdssystemet för unga har ettpedagogiskt och tydligt innehåll. Uppdraget skallredovisas senast vid utgången av september 2004.Tillsynsutredningen har i uppdrag att utreda hur denstatliga tillsynen kan göras till ett tydligare ocheffektivare förvaltningspolitiskt instrument sombättre bidrar till kontrollen och genomförandet avdemokratiskt fattade beslut (dir. 2000:62).Utredningen har avlämnat delbetänkandet Statligtillsyn - granskning på medborgarnas uppdrag (SOU2002:14), vari bl.a. en kartläggning görs av denstatliga tillsynen och de problem som förekommer. andra delen av uppdraget skall utredaren lämnaförslag till hur den statliga tillsynen kan görastydligare och effektivare. Regeringen avser attlämna tilläggsdirektiv för den delen av uppdraget. Iavvaktan härpå skall utredaren medverka till attsprida och utbyta erfarenheterna från sitt arbete iform av seminarier och informationsmöten,huvudsakligen i samarbete med berördatillsynsmyndigheter (dir. 2002:84).I Offentlighets- och sekretesskommitténs uppdragingår bl.a. att utreda förutsättningarna för att ökamöjligheterna att lämna sekretessbelagda uppgiftermellan och inom myndigheterna i syfte att förbättraderas samverkan (dir. 1998:32). Kommittén skallpresentera de olika lösningar som kan finnas ochanalysera konsekvenserna av dem. Utgångspunktenskall vara att sekretessbelagda uppgifter inte fårspridas i onödan och att de skall få etttillräckligt starkt sekretesskydd hos mottagarna såatt de negativa konsekvenserna av uppgiftslämnandetminimeras. Uppdraget skall avslutas senast den 31december 2003.Forskningsrådet för arbetsliv och socialvetenskap(FAS) har fått i uppdrag att, efter dialog med SiS,utvärdera den forskning om vård av unga och vård avmissbrukare som finansierats av SiS under perioden1994-2002. Den finansierade forskningen skallanalyseras vad gäller inriktning, vetenskapligkvalitet samt praktisk relevans. Den skall i dessaavseenden jämföras med annan svensk ochinternationell forskning under aktuell period.Utvärderingen skall redovisas senast den 31 mars2004.Motionsyrkanden om att ändra LVM i syfte att skyddaofödda barn avstyrkte utskottet i det av riksdagengodkända betänkandet 2001/02:SoU23 (s. 33 f.).Utskottet delade motionärernas omsorg om fostretshälsa men vidhöll att det inte finns skäl att ändrade grundläggande förutsättningarna för när vårdskall beredas med stöd av lagen (ej res. ).I samband med att den förra lagen om vård avmissbrukare i vissa fall (SFS 1981:1243) antogsbehandlade utskottet i betänkande 1981/82:22 ettmotionsyrkande om att klargöra hur lagen börtillämpas beträffande gravida kvinnor (s. 15 f.).Utskottet uttalade att det knappast är ett normaltbeteende hos en gravid kvinna att, trots erhållenfullständig information om de risker för barnet somen omfattande alkoholkonsumtion innebär, inte brysig om konsekvenserna av ett fortsatt missbruk. Ominte hennes vägran att medverka kan tillskrivasannan psykisk störning är det rimligt att anta attden beror på att missbruket och drogberoendet hartagit en så allvarlig vändning att hon är iträngande behov av vård för att komma ifrån detta.Utskottet framhöll dessutom att det ofta måste ansesföreligga en fara för att kvinnans egen psykiskahälsa kan skadas om hon genom att inte kunna hejdasitt missbruk själv blir orsak till att hennes barnföds med allvarliga och oåterkalleliga skador.Enligt utskottets mening borde det således vid meraomfattande missbruk under graviditet vara möjligtatt tillämpa den då aktuella lagen i de troligenmycket få fall där man inte kan komma till rätta medsituationen genom intensiva frivilliga åtgärder.SiS-utredningen har haft regeringens uppdrag attgöra en översyn av SiS organisationsstruktur,finansiella styrning av verksamheten och framtidaplatsbehov. Uppdraget har redovisats islutbetänkandet Effektivitet och kvalitet itvångsvården - fortsatt utveckling av Statensinstitutionsstyrelse (SiS) (SOU 1998:140).Utredningsuppdraget tillkom mot bakgrund av att SiSsedan starten hade fått en ökande obalans iekonomin.I betänkandet påpekas bl.a. (s. 142 f.) att denstatliga anslagsramen ursprungligen sattes medutgångspunkt i att staten skulle svara för entredjedel av kostnaderna för missbrukarvården ochhälften för ungdomsvården. Därutöver skulle statenhelt svara för kostnaderna för den centralaadministrationen och för forskning och metod- ochpersonalutveckling. Det konstaterades att statensandel av kostnaderna för ungdomsvården hade sjunkitfrån vid starten år 1998.Utredningen analyserade för- och nackdelar med dennuvarande blandfinansierade modellen (s. 152 f.).Att med anslag öka statens finansieringsandel av SiSkostnader för att t.ex. möjliggöra ökade satsningarinom ungdoms- och missbrukarvården var enligtutredningen en fråga för inomgällande utgiftsramar. Utredningen underströk attden ansåg att de dåvarande avgifterna inte kundeanses för höga. Eventuella förstärkningar i SiSekonomi genom en ökad statlig finansieringsandel böranvändas för att skapa utrymme för att satsaresurser på mycket tung vård som staten finner detsärskilt angeläget att främja. Om avgifter sätts förlågt finns det risk för att förebyggande ellertidiga åtgärder försummas, menade utredningen.I budgetpropositionen 1999/2000:1 (utg.omr. 9, s.120) bedömde regeringen att det inte fanns behov avatt vidta andra åtgärder med anledning avutredningen än ett seminarium.Av SiS årsredovisning 2002 framgår att den andel avungdomsvården som finansieras med anslag sjönk till34 % , vilket är den lägsta nivån under dentid som SiS har verkat. Enligt redovisningen har SiSredan tidigare uppmärksammat regeringen på dettaförhållande.I proposition 2002/03:53 Stärkt skydd för barn iutsatta situationer m.m. betonas att barn ochungdomar som har psykiska problem har rätt att fåstöd och hjälp från psykiatrin (s. 87 f.). Arbetetmed att utveckla och förbättra samverkan mellanolika huvudmän måste enligt regeringen fortsätta.Enligt uppgift från SiS har av deungdomar som vårdas på de särskilda ungdomshemmenpsykiska problem. Många av dessa ungdomar får inteden hjälp de behöver. (SOU 1998:31) som (SOU 2000:77) togupp detta som ett allvarligt problem ochkonstaterade att en bärande orsak är bristandesamarbete mellan och barn- ochungdomspsykiatrin. Enligt propositionen kommer SiS,och Svenska Kommunförbundetunder innevarande år att påbörja ett gemensamtprojekt som bl.a. syftar till att identifiera vilkahinder mellan kommuner, landsting och SiS somförsvårar samverkan mellan ungdomarna och derasfamiljer. Regeringen hänvisar bl.a. till dennationella handlingsplanen för utveckling av hälso-och sjukvården (prop. 1999/2000:149) samt tillresurstillskottet till vården och omsorgen omsammanlagt för åren 2001-2004.Ett av de områden som prioriteras är att öka stödettill barn och ungdomar med psykisk ohälsa.I SiS verksamhetsplan anges att LVM-klienterna ofta har allvarliga problem med både sinpsykiska och fysiska hälsa. Frågan om hälso- ochsjukvårdsresurser och avgränsningen gentemot denallmänna sjukvården är därför viktig. På grund avsvårigheterna att få landstingen att ta ansvar förhälso- och sjukvården har SiS byggt upp egnasjukvårdsresurser av varierande omfattning vid LVM-hemmen. En sakkunnig i hälso- och sjukvårdsfrågorinom är projektanställd föratt arbeta bl.a. med avgränsningsfrågor gentemothälso- och sjukvården och för att utforma riktlinjerför medicinering vid avgiftning ochunderhållsbehandling m.m. Avgiftningen sker oftastpå LVM-hemmen och endast undantagsvis på sjukhus.SiS har i en skrivelse tillsocialtjänsten i landets kommuner begärt att LVM-klienterna vid behov skall bedömas, såsom lagenföreskriver, på sjukhus före intagning på LVM-institution. En marginell förbättring har skettsåtillvida att något fler LVM-klienter avgiftas påsjukhus. SiS målsättning är att öka antaletklienter som bedömts av läkare före inskrivningen påLVM-hemmet. kommer för-och nackdelar med en eventuell regionalisering avavgiftningsverksamheten att utredas, liksom hur enregionalisering kan genomföras, var i landetavgiftning kan ske m.m. När det gällervården av unga missbrukare anges som ett av målenoch prioriteringarna att projektera församordning av resursutnyttjandet mellan LVM och LVUnär det gäller avgiftning.Såvitt avser hälso- och sjukvården inomungdomsvården anförs i verksamhetsplanen att en storandel av ungdomarna inom SiS har psykiska besvär.Under år 2002 har ett arbete pågått för attförbereda konkreta samarbetsprojekt med tydligarbetsfördelning mellan , barn- ochungdomspsykiatrin och SiS.