bet · GQ01LU10 · 2003-03-18 00:00:00 — En förälder kan fullgöra sinunderhållsskyldighet genom att faktiskt ta hand ombarnet eller genom att betala underhållsbidrag förbarnet.En förälder som inte har vårdnaden om barnet ochinte heller varaktigt bor tillsammans med dettaskall fullgöra sin underhållsskyldighet genom attbetala underhållsbidrag till barnet. Detsamma gälleren förälder som har vårdnaden om barnet gemensamtmed den andra föräldern men barnet varaktigt bortillsammans med endast den andra föräldern. Vidväxelvis boende utgår inte underhållsbidrag eftersombarnet anses varaktigt bosatt hos båda föräldrarna.Varje förälder fullgör då sin underhållsskyldighetgenom att svara för de direkta kostnaderna förbarnet barnet vistas hos honom ellerhenne.MotionenBo Könberg () ifrågasätter i motion L326 principenatt underhållsbidrag inte utgår vid växelvis boendei de fall föräldrarna har avsevärt olika storinkomst. I motionen pekas på att när föräldrarna bortillsammans svarar de givetvis för barnets kostnaderi proportion till sin inkomst. Det är, menarmotionären, inte självklart att dennaproportionerliga fördelning skall ersättas med enlika fördelning om föräldrarna separerar och barnetbor växelvis hos vardera föräldern. Motionären begärett tillkännagivande om att regeringen skall låtautreda frågan om föräldrarnas ekonomiska ansvar vidväxelvis boende.Utskottets ställningstagandeAv direktiven till vårdnadskommitté framgåratt kommittén skall överväga vissa frågor om barnetsförsörjning och umgängesavdrag. Kommittén skallsärskilt ta ställning till om kommunerna i framtidenbör vara skyldiga att erbjuda samarbetssamtal ävenbeträffande barnets försörjning och om de bör varaskyldiga att hjälpa föräldrar att träffa avtal omunderhåll.Utskottet utgår från att den fråga som motionärentar upp kommer att övervägas av 2002 årsvårdnadskommitté. Mot den bakgrunden anser utskottetatt motion L326 bör avslås.Förfarandet i vårdnads- ochumgängesmål m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden som rör samarbetssamtal, juridiskt biträde för barn, behörighetskrav för domare, åtgärder för att undvika tvister ochalternativ tvistlösning, olovligt bortförda barn i internationellaförhållanden samt könsneutrala författningar.Utskottet hänvisar till pågåendeutredningsarbete och tidigareställningstaganden. Jämför reservationerna nr4 (kd och c), nr 5 (kd) och nr 6 (v).SamarbetssamtalBakgrundMed samarbetssamtal avses enligt 5 kap. 3 §socialtjänstlagen (2001:453) samtal under sakkunnigledning i syfte att föräldrar skall nå enighet ifrågor om vårdnad och umgänge. Samarbetssamtal somen metod att lösa vårdnads- och umgängestvisterintroducerades av socialtjänsterna . Samtalen användes för att försöka hjälpaföräldrar att själva ta ansvar för sina barn efteren separation och inte skjuta över beslutet påmyndigheterna. är kommunernaskyldiga att erbjuda föräldrar möjlighet tillsamarbetssamtal (prop. 1990/91:8, bet. LU13).I mål om vårdnad, boende eller umgänge fårdomstolen enligt 6 kap. 18 § uppdraåt socialnämnden eller något annat organ att ibarnets intresse anordna samarbetssamtal i syfte attnå enighet mellan föräldrarna. Samtalen är inteobligatoriska, och de förutsätter inte hellerföräldrarnas samtycke. Utgångspunkten är i ställetatt ett förordnande om samarbetssamtal kan meddelasså snart det kan tänkas tjäna något syfte.MotionenI motion Sf380 av m.fl. (kd) begärs etttillkännagivande om att regeringen bör utreda hurseparerade föräldrar bäst kan informeras och stödjasså att barnets behov får styra hur umgängetutformas. I samband med detta bör de samarbetssamtalsom erbjuds föräldrarna utvärderas (yrkande 3).Vidare begärs ett tillkännagivande om attsamarbetssamtal bör vara praxis för att undvikalångdragna processer och upptrappade konflikter(yrkande 4).Utskottets ställningstagandeAv direktiven till vårdnadskommitté framgåratt kommittén skall utvärdera reform omvårdnad, boende och umgänge. Frågor med anknytningtill verksamheten med samarbetssamtal kommer såledesatt aktualiseras och övervägas inom ramen förkommitténs arbete. Med hänvisning till det pågåendeutredningsarbetet anser utskottet att motion Sf380yrkandena 3 och 4 bör avslås.Juridiskt biträde för barnMotionernaMia () anser i motion L248 att regeringenbör utreda möjligheten att utse ett ombud för barnvid skilsmässor och separationer. Den rätt som ettbarnombud är satt att bevaka skall utgå från ennationell barnrättspolicy. Ett tillkännagivandeyrkas i enlighet härmed (yrkande 3).I motionerna L330 av m.fl. (s)och L337 av () begärstillkännagivanden om att barn alltid bör ha rätttill ett eget särskilt biträde ifamiljerättsprocesser.Utskottets ställningstagandeDen fråga som motionärerna tar upp behandlas idepartementspromemorian (Ds 2002:13) Utövandet avbarns rättigheter i familjerättsprocesser. Ipromemorian föreslås, för att barnets bästaverkligen skall komma i främsta rummet och hanseller hennes rätt stärkas väsentligt, att barnet börges rätt till ett eget biträde i mål och ärenden omvårdnad, boende och umgänge. Detta bör dock komma ifråga endast i sådana tvister som är särskiltkonfliktfyllda och där barnet kan antas ha ett behovav ett sådant biträde samt behovet inte kantillgodoses på något annat sätt.Departementspromemorian är föremålför beredning inom Regeringskansliet.Av direktiven till vårdnadskommittéframgår att kommittén i sitt arbete skall följa ochbeakta den fortsatta beredningen av de förslag somläggs fram i departementspromemorian (Ds 2002:13).Mot denna bakgrund föreslår utskottet attmotionerna L248 yrkande 3, L330 och L337 avslås.Behörighetskrav för domareMotionernaRagnwi Marcelind m.fl. (kd) anser i motion L294 attregeringen skall tillsätta en utredning för att seöver reglerna kring domstolarnas förfarande vidtvistemål om barn så att personer med gedigenbarnkunskap och insikter i de psykosociala problemenhanterar dessa fall (yrkande 1).I motion L230 av m.fl. (v) begärsett tillkännagivande om att de domare som dömer ifamiljerättsliga mål skall ha erforderlig kompetens(yrkande 2).Margareta och (båda c)anför i motion L258 att adekvat utbildning måste gestill alla jurister som kommer i kontakt med barn iolika domstolsförfaranden. I motionen yrkas etttillkännagivande med detta innehåll (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeEnligt direktiven till vårdnadskommittéskall kommittén - mot bakgrund av den kritik som ivissa fall riktats mot domstolarna (se bl.a.Barnombudsmannens årsrapporter och 2002) -undersöka och beskriva vilken kompetens ivårdnadsfrågor som finns hos domarna och vilkenkompetensutveckling som pågår. attdet finns brister skall det övervägas hur domarnaskompetens kan stärkas ytterligare.Mot bakgrund av det redovisade anser utskottet attdet inte finns skäl att föreslå någon riksdagensåtgärd med anledning av motionerna L230 yrkande 2,L258 yrkande 2 och L294 yrkande 1. Utskottetföreslår att motionsyrkandena avslås.Åtgärder för att undvika tvister och alternativtvistlösningMotionernaRagnwi Marcelind m.fl. (kd) anför i motion L294 attnågot måste göras för att minska antalet vårdnads-och umgängesprocesser i domstol eftersom varjeprocess är ett misslyckande från samhällets sida. Imotionen begärs ett tillkännagivande om attregeringen bör överväga åtgärder för att komma tillrätta med de alltför många vårdnads- ochumgängestvisterna (yrkande 2).I motion L295 av () föreslås attdet bör införas en annan modell för konfliktlösningän vårdnadstvister vid domstol. Motionären förordaren modell som kallas och somutgår från målet om gemensam vårdnad. I motionenbegärs ett tillkännagivande med detta innehåll(yrkande 1). Vidare yrkas ett tillkännagivande omatt regeringen skall ta olika initiativ för attfrämja skapandet av myndigheten för barnsbästa (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeSom redovisats har lagstiftningsarbetet pådet familjerättsliga området under de senastedecennierna varit inriktat på att underlättasamförståndslösningar mellan föräldrarna och attundvika domstolsförfaranden. ändringar iföräldrabalken var inriktade på att undvikadomstolsprocesser och att underlätta för föräldraratt i så stor utsträckning som möjligt komma överensom hur frågor som rör vårdnad om barn m.m. skalllösas.I departementspromemorian (Ds 2001:36)Hovrättsprocessen föreslås krav påprövningstillstånd vid överklagande från tingsrätttill hovrätt. Promemorian bereds inomRegeringskansliet.Av direktiven till vårdnadskommittéframgår att kommittén skall överväga om det behövsytterligare lagändringar än de som föreslås idepartementspromemorian 2001:36 för att komma tillrätta med långvariga och upprepadedomstolsprocesser. Något förbud mot ett omprövningav ett vårdnadsavgörande kan inte komma i fråga.Däremot skall utredas om det är möjligt och lämpligtatt inskränka rätten till omprövning, t.ex. på såsätt att en talan inte får tas upp till prövningförrän en viss minsta tid har förflutit från detfrågan senast avgjordes eller genom ett krav påväsentligen ändrade förhållanden. En annan åtgärdsom skall övervägas är att inskränka rätten attöverklaga interimistiska beslut. Även andra åtgärderär tänkbara. En utgångspunkt skall vara att barnetsintressen skall tas om hand på bästa sätt och att dekrav rättssäkerheten ställer inte får sättas åtsidan.Mot den nu redovisade bakgrunden föreslårutskottet att motionerna L294 yrkande 2 och L295avslås.Olovligt bortförda barn i internationellaförhållandenBakgrundMed olovligt bortförande av barn avses framför alltdå en förälder utan lov för med sig sitt barn tillett annat land. Hit hör också fall då en förälderolovligen håller kvar barnet i ett annat land efterutgången av en umgängestid eller efter det att endomstol bestämt att den andra föräldern skall havårdnaden om barnet. I båda fallen är ändamålet atthindra den andra föräldern från att ha vårdnaden ombarnet eller utöva umgängesrätt.För att få till stånd ett internationelltsamarbete för att motverka olovliga bortföranden ochkvarhållanden av barn i internationella förhållandenhar tillkommit olika konventioner, bl.a.Europarådskonventionen om erkännandeoch verkställighet av avgöranden rörande vårdnad ombarn samt om återställande av vård av barn ochHaagkonventionen om de civilaaspekterna på internationella bortföranden av barn.Sverige har anslutit sig till båda konventionerna,och dessa har införlivats med svensk rätt genomlagen (1989:14) om erkännande och verkställighet avutländska vårdnadsavgöranden m.m. och omöverflyttning av barn. För del ärkonventionerna i kraft gentemot ett femtiotalländer. antogs inom förinternationell privaträtt en ny konvention somgäller myndigheters behörighet, tillämplig lag,erkännande, verkställighet och samarbete i fråga omföräldraansvar och åtgärder till skydd för barn.Konventionen trädde i kraft den 1 januari 2002.Inom EU pågår också arbete i samma syfte. I maj1998 antog Europeiska unionens råd en konvention omdomstols behörighet och om erkännande ochverkställighet av domar i äktenskapsmål, den s.k.Brysselkonventionen II. Med anledning avAmsterdamfördraget har Brysselkonventionen IIomarbetats till en förordning, den s.k. II-förordningen, som antogs av Europeiska unionens rådden och trädde i kraft den 1 mars 2001.I sammanhanget bör också nämnas att kommissionen,som ett led i rådets åtgärdsprogram på civilrättensområde, presenterade ett förslagtill rådets förordning om domstols behörighet och omerkännande och verkställighet av domar iäktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt omupphävande av förordning (EG) nr 1347/2000 och omändring av förordning (EG) 44/2001 vad avser mål omunderhållsskyldighet, KOM (2002) 222 slutlig/2(förslag till II a-förordning). Ett avsyftena med förslaget är att avgöranden iäktenskapsmål och mål om föräldraansvar skall kunnaerkännas och verkställas inom gemenskapen pågrundval av gemensamma regler om behörig domstol.MotionenCarina () anför i motion L257 att detföreligger ett behov av att se över Haagkonventionenutifrån ett barnperspektiv, och i motionen yrkas etttillkännagivande i enlighet härmed.Utskottets ställningstagandeHaagkonventionen är föremål för en fortlöpandeöversyn inom ramen för förinternationell privaträtt. Inom EU pågår ett arbetemed ett förslag till II a-förordning. Enöversyn av lagen (1989:14) om erkännande ochverkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m.och om överflyttning av barn (verkställighetslagen)har avslutats och redovisats i (Ds 2003:5)Stärkt rättsskydd för barn i gränsöverskridandefall. I departementspromemorian föreslås bl.a. attverkställighetslagens bestämmelser som gäller iförhållande till de stater som har tillträttEuroparådskonventionen utsträcks till att gällaockså i förhållande till de stater som har tillträttHaagkonventionen. Förslaget innebär bl.a. enförstärkning av rättsskyddet i för barn iinternationella förhållanden som inte omfattas avden nordiska eller EG-rättsliga regleringen ellertillhör tillämpningsområde.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari2004.Utskottet kan således konstatera att det pågårarbete på såväl internationell som nationell nivåmed den fråga som motionären aktualiserar. Det finnsdärför inte skäl att föreslå någon åtgärdmed anledning av motion L257. Motionen bör därföravslås.Könsneutrala författningarBakgrundOlika författningar innehåller hänvisningar till moroch far i stället för förälder, t.ex. i 2 kap. 2 §och 6 kap. 2 § samt 10 kap. 10 §vallagen (1997:157). I 2 kap. 2 § första stycketärvdabalken föreskrivs exempelvis: "Finnas ejbröstarvingar, taga arvlåtarens fader och moderhälften var av arvet. "MotionenI motion L232 av m.fl. (v) begärsatt regeringen skall lägga fram förslag tilländringar som innebär att de författningar somnämner mor och far ersätts med det könsneutralabegreppet förälder.Utskottets ställningstagandeVåren 2002, i samband med behandlingen avproposition 2001/02:123 Partnerskap och adoption,har utskottet i sitt av godkändabetänkande /02:LU27 avstyrkt ett likalydandemotionsyrkande.Utskottet anser att det inte finns skäl attföreslå att skall frångå sitt tidigareställningstagande. Enligt utskottets mening liggerdet i sakens natur att bestämmelserna gäller ävennär ett barn har två föräldrar av samma kön. MotionL232 bör därför avslås.Förmyndare och god man m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden som rör förmyndare och god man, skuldsatta barn, myndighetsåldern och namngivningsceremoni för barn.Utskottet hänvisar till pågåendeutredningsarbete och tidigareställningstaganden.Förmyndare och god manBakgrundI 11 kap. finns bestämmelser om atträtten eller överförmyndaren i olika situationerskall förordna en god man för att företräda personersom av skilda anledningar inte i full utsträckningkan representera sig själva.Om någon på grund av sjukdom, psykisk störning,försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållandebehöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sinegendom eller sörja för sin person skall rättenbesluta att anordna godmanskap för honom ellerhenne, om det behövs (4 §).Till god man skall utses en rättrådig, erfaren ochi övrigt lämplig man eller kvinna. Bestämmelser omförmyndares och gode mäns verksamhet finns i 12 kap.föräldrabalken. Förmyndares och gode mäns verksamhetstår under tillsyn av överförmyndaren. Närmarebestämmelser om tillsynen finns i 16 kap.föräldrabalken.MotionernaKenth () anför i motion L328 attJustitieombudsmannen under en följd av år har gjortanmärkningar beträffande den kommunalaöverförmyndarverksamheten. konstaterat allvarliga brister vad gällermyndigheters registrering av allmänna handlingar.Motionären anser att regeringen måste vidta åtgärderför att förbättra den kommunalaöverförmyndarverksamheten.I motion L217 anser och (båda m) att god man-institutet börförändras. Enligt motionärerna bör det införas enmöjlighet att i förväg hos försäkringskassaregistrera vem man vill ha som god man. I motionenbegärs ett tillkännagivande om att regeringen bör tainitiativ till en sådan lagändring.Utskottets ställningstagandeRegeringen har tillkallat en särskildutredare för att utvärdera den lagstiftning omförmyndares, gode mäns och förvaltares förvaltningav egendom och tillsynen över sådan förvaltning sombeslutades (dir. 2002:55). granska hur överförmyndarna har hanterat detökade ansvar som lades på dem genom reformen. Omutredaren gör bedömningen att det finns bristerskall utredaren överväga hur man kan komma tillrätta med dem. I direktiven anförs att utfärdande avfullmakter av generell karaktär möjligen skullekunna ses som ett alternativ till godmans- ellerförvaltarinstitutet. En fördel med ett sådant systemkan enligt direktiven vara att fullmaktsgivarensjälv pekar ut den person som skall utövafullmaktsförordnandet, men utfärdande av fullmakterför framtiden är förknippade med risker.Utredaren skall ta ställning till om fullmakter avdetta slag kan vara ett gångbart komplement tillstödformerna i . Uppdraget skallredovisas senast den 1 juli 2004.Utskottet anser att resultatet av det pågåendeutredningsarbetet inte bör föregripas genom någonriksdagens åtgärd varför motionerna L217 och L328bör avslås.Skuldsatta barnBakgrundSom huvudregel gäller enligt 9 kap. 1 §föräldrabalken att den som är inte självfår åta sig förpliktelser. Meningen med bestämmelsenär att förhindra att en underårig skuldsätter sig.MotionenI motion L307 av () anförs att detförekommer att barn är registrerade hoskronofogdemyndigheten. Skulderna är till störstadelen skatteskulder, men en stor del av skuldernabestår av obetalda parkeringsböter ochfordonsskatter. Detta beror på att föräldrar skriveröver bilar på sina barn. Motionären anser att detinte är rimligt att ett barn skall svara för sinaföräldrars skulder. I motionen begärs etttillkännagivande om att regeringen bör se överdetta.Utskottets ställningstagandeUtskottet anser att motionsspörsmålet är angeläget,och utskottet delar motionärens uppfattning att detinte är rimligt att en underårig skall kunna blibetalningsansvarig för sina föräldrars skulder.Barnombudsmannen har i sittyttrande över regeringens rapport till för barnets rättigheter tagit upp frågan omskuldsatta barn. anser attregeringen måste vidta åtgärder för att förhindraatt barn blir skuldsatta.Utskottet anser att det finns anledning förregeringen att noga följa frågan rörande skuldsattabarn och vid behov återkomma till riksdagen.Utskottet förutsätter att så kommer att ske utannågot formellt tillkännagivande från riksdagenssida. Motion L307 bör därför avslås.MyndighetsåldernBakgrundÅr 1969 sänktes myndighetsåldern från till 20år och gäller 18-årsgränsen.Myndighetsåldern har betydelse först och främst förmöjligheterna att ingå rättshandlingar. Den som äromyndig får nämligen i princip inte själv råda översin egendom eller åtaga sig förbindelser avekonomisk natur. Sådana åtgärder ankommer i ställetpå förmyndaren, vanligen föräldrarna, eller kräver ivarje fall förmyndares samtycke. I 6 kap. 2 §föräldrabalken föreskrivs att vårdnaden om ett barnbestår till dess att det fyller ellerdessförinnan ingår äktenskap. Enligt 7 kap. 1 §föräldrabalken gäller vidare som huvudregel attföräldrarnas underhållsskyldighet upphör när barnetfyller 18 år.Av 3 kap. 2 § regeringsformen framgår att den sominte har uppnått senast på valdag intehar rösträtt vid val till . Därutöver finnsbestämmelser som direkt knyter an till enåldersgräns i åtskilliga författningar påvitt skilda rättsområden, exempelvis inomstraffrätten, och påutbildningsområdet. De sålunda författningsregleradeåldersgränserna bestäms av den faktiska födelseda-gen. Dock finns det vissa undantag från detta, såsomde åldersgränsbestämmelser som reglerar närskolplikten och värnplikten inträder. Dessaåldersgränsbestämmelser bestäms till det kalenderåren viss födelsedag inträffar i stället för tillsjälva födelsedatum.MotionenI motion K325 av m.fl. (s) begärsett tillkännagivande om att myndighetsåldern skallfölja kalenderåret i stället för födelsedatumet.Enligt motionärerna bör nuvarande lagstiftningändras så att alla ungdomar i en och samma årskullblir myndiga det kalenderår de fyller 18 år.Utskottets ställningstagandeMotionsyrkanden likalydande det nu aktuella haravstyrkts av utskottet i sitt avriksdagen godkända betänkande 2000/01:LU15.Utskottet är liksom inte berett attförorda någon ändring i regler ommyndighetsåldern och föreslår därför att motion K325avslås.I sammanhanget bör nämnas att regeringen i januari2002 har tillkallat en parlamentarisk kommitté meduppdrag att utreda en sammanhållendiskrimineringslagstiftning (dir. 2002:11).Kommittén skall behandla frågor såväl omkönsdiskriminering som diskriminering på grund avålder. Kommittén skall redovisa sitt uppdrag senastden 1 december 2004.Namngivningsceremoni för barnMotionenI motion K428 föreslår () attSveriges kommuner skall ges en lagstadgad rätt attgenomföra en borgerlig namn- och välkomstceremoniför barn. En sådan ceremoni skall, enligtmotionären, utföras av en av kommunen utsedd person.I motionen begärs ett tillkännagivande om attregeringen skall ta initiativ för att möjliggöra ensådan ordning.Utskottets ställningstagandeUtskottet har avstyrkt ett likalydandemotionsyrkande i det av riksdagengodkända betänkandet 2001/02:LU14. Utskottet anfördedå att man inte hade någon närmare kännedom omföräldrars efterfrågan på sådana tjänster frånkommunerna. Om det skulle visa sig att det finns etthos allmänheten välgrundat önskemål om borgerliganamngivningsceremonier för barn förutsatte utskottetatt regeringen skulle komma att övervägamotionsspörsmålet inom ramen för ett aviserat arbeterörande namnlagen.Enligt utskottets mening finns inte skäl attfrångå detta ställningstagande, varför motion K428bör avslås.FaderskapUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden som rörarvingars rätt att väcka talan om hävande avfaderskap. Utskottet hänvisar till tidigareställningstaganden. Jämför reservation nr 7(m, fp, kd och c).BakgrundDe grundläggande reglerna om faderskap till barnfinns i 1 kap. . Om modern är gift vidbarnets födelse skall enligt 1 kap. 1 §föräldrabalken mannen i äktenskapet anses sombarnets far, s.k. faderskapspresumtion. Om moderninte är gift fastställs faderskapet enligt 1 kap. 3§ genom dom eller bekräftelse.Faderskapspresumtionen kan brytas av domstol vidvissa i 1 kap. 2 § närmare angivnafall. Ett sådant föreligger när det är utrett attmodern haft samlag med annan än maken under den tiddå barnet kan vara avlat och det med hänsyn tillsamtliga omständigheter är sannolikt att barnetavlats av den andre. Ett annat fall är då en annanman bekräftar faderskapet till barnet och mannen iäktenskapet godkänner bekräftelsen.Är modern ogift vid barnets födelse eller har enfaderskapspresumtion brutits skall faderskapetfastställas genom bekräftelse eller dom.Visar det sig senare att den som lämnatbekräftelsen inte är far till barnet skall rättenförklara att bekräftelsen saknar verkan mot honom.En faderskapsdom förutsätter att det har utretts attmannen haft samlag med barnets mor under tid dåbarnet kan vara avlat och att det med hänsyn tillsamtliga omständigheter är sannolikt att barnet haravlats av honom. Enligt 2 kap. 1 § ärsocialnämnden skyldig att försöka utreda vem som ärfar till ett barn när faderskapet inte följer direktav presumtionsregeln.När det gäller upphävande av faderskapspresumtionhar enligt 3 kap. 1 § i vissa fallmannens maka och arvingar rätt att väcka talan viddomstol.