bet · GQ01SFU8 · 2003-03-25 00:00:00 — I direktivet anges också att utredningen skallfölja utvecklingen av förhandlingarna i rådetrörande direktivförslaget.Utskottet anser med det anförda att de motionersom rör förföljelse på grund av kön eller sexuellläggning får anses i huvudsak tillgodosedda.Utskottet avstyrker motionerna 2002/03:Sf3 yrkande1, 2002/03:Sf4 yrkande 3, 2002/03:Sf5 yrkande 1 idenna del, 2002/03:Sf6 yrkande 6, 2002/03:Sf8yrkande 17, 2002/03:Sf214 yrkande 15, 2002/03:Sf228,2002/03:Sf256 yrkande 2 i denna del, 2002/03:Sf317,2002/03:Sf319, 2002/03:Sf320, 2002/03:Sf367yrkandena 17 i denna del och 18, 2002/03:L249yrkandena 23 och 24, 2002/03:U326 yrkande 7 i dennadel och 2002/03:U328 yrkande 17.Utskottet avstyrker även med det anfördamotionerna 2002/03:Sf239 yrkande 8, 2002/03:Sf256yrkande 2 i denna del, 2002/03:Sf334 yrkande 7,2002/03:Sf367 yrkande 17 i denna del och2002/03:U326 yrkandena 6 och 7 i denna del.Flyktingar och övriga skyddsbehövande har rätttill uppehållstillstånd i . I samband medprövningen av en asylansökan skall den beslutandemyndigheten ta hänsyn till eventuellaverkställighetshinder. Framkommer det att beslutetinte kommer att kunna verkställas bör ett beslut omavlägsnande inte fattas. Uppstår eller framkommerhinder mot verkställighet först efter ettlagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisningfinns dessutom regler om hinder mot verkställighet i8 kap., bl.a. anges att en avvisning eller utvisningaldrig får verkställas till ett land om det finnsskälig anledning att tro att utlänningen där skullevara i fara att straffas med döden eller attutsättas för tortyr. Verkställighet får inte sketill ett land där utlänningen inte är skyddad motatt sändas vidare till ett land där han skulle varai sådan fara. Utskottet kan konstatera attverkställighetshindret i dessa fall är absolut ochatt svensk lag därmed till fullo överensstämmer medEuropakonventionen och med FN:s tortyrkonvention.Utskottet utgår från att regeringen ävenfortsättningsvis noggrant granskar de fall därkritik har uttalats mot . Med det anfördaavstyrker utskottet motion 2002/03:Sf5 yrkande 6.Vad gäller motionsyrkanden om avvisningar ellerutvisningar till vissa länder förutsätter utskottetatt vid prövningen av uppehållstillståndsfrågor enbedömning av skyddsbehovet alltid sker individuelltvarvid omständigheterna i det enskilda fallet ochsituationen i hemlandet beaktas. Motion 2002/03:U238yrkande 7 avstyrks med det anförda.Under det senaste årtiondet har ett viktigt inslagi den svenska politiken varit att medverka tillåtgärder för att förebygga samt, när det inte kunnatske hantera och långsiktigt komma till rätta medflyktingsituationer i olika delar av bl.a. västraBalkan. I Daytonöverenskommelsen bekräftadesrätten att återvända till hemorterna efter krigenoch fördrivningarna i Bosnien och samtKroatien. Regeringen har i ettpraxisbeslut gjort den bedömningen attnormaliseringsprocessen i Bosnien och Hercegovinafortskridit så långt att det numera finns möjlighetatt tillämpa principen om inre flyktalternativ fulltut. Personer som anser sig ha svårigheter på enbosättningsort i Bosnien och harmöjlighet att i stället välja en annanbosättningsort inom landet. Utskottet anser attnågon redovisning av regeringen inte är påkallad ochavstyrker med det anförda motion 2002/03:Sf334yrkande 20.När det gäller yrkandet om att ordet främlingspasskan upplevas diskriminerande och därför bör bytas uthar utskottet tidigare, senast i betänkande2000/2001:SfU9, avstyrkt likalydande yrkanden medmotiveringen att uttrycket främlingspass är ett välinarbetat begrepp och att ett byte av benämningskulle kunna vara ägnat att skapa förvirring.Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning ochavstyrker motion 2002/03:Sf217.VidarebosättningUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motioner om bl.a.redogörelse för avsatta medel förvidarebosättningJämför reservation 31(fp, kd)SkrivelsenI skrivelsen anges att hade 14 stateri , och samt och NyaZeeland kommit överens om att regelbundet ta emotflyktingar för vidarebosättning. togdessa stater emot ca 33 000 personer. Därutöver hade5 stater tillfälliga överenskommelser om att ta emotett mindre antal flyktingar. har UNHCRingått avtal med ett antal länder om att ca 100 000personer skall kunna överföras för vidarebosättning.Behovet av ytterligare platser bedöms dock sommycket stort av UNHCR.Under budgetåren 2001 och 2002 har riksdagenanvisat medel motsvarande kostnaderna förvidarebosättning av 1 840 personer . Medlenhar kunnat användas med viss flexibilitet. Avskrivelsen framgår att avsattes 10miljoner kronor för medicinska insatser såväl iSverige som i och i provinsenKosovo i . Medlen haräven använts för samverkan mellan svenska vårdgivareoch medicinsk personal i f.d. . När detgäller insatser på plats i för särskiltutsatta personer, som påbörjades , avsatteregeringen ytterligare 2,7 miljonerkronor för att projektet skulle kunna fortsättaunder ytterligare ett år.Under år 2001 överfördes 1 279 personer tillSverige, huvudsakligen flyktingar från ,och . Under tiden januari-september 2002har 713 personer överförts till . Även dessakommer främst från , och Iran.MotionerI motion 2002/03:Sf5 av m.fl. (fp)yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att det förkvotflyktingar har anvisats medel mot-svarande 1 840personer 2001. Emellertid överfördes endast 1 279personer. Motionärerna anser att regeringen böråterkomma med en förklaring till varför målen inteuppnåtts.Sven m.fl. (kd) begär i motion 2002/03:Sf6yrkande 8 ett tillkänna-givande om att regeringenbör klargöra huruvida medel avsatta förkvotflyktingar skall användas för att föra över1 840 personer eller täcka även annat.I motion 2002/03:U297 av ()yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att Sverigebör verka internationellt för att en särskild kvotför afghanska flyktingar skall upprättas inom EU.Detta skulle under uppbyggnadsåren ge särskilduppmärksamhet till innevånare i flyktinglägren igrannländerna och underlätta repatrieringsprogramsamt garantera försörjningen inne i Afghanistan.Utskottets ställningstagandeEtt viktigt inslag i migrationspolitiken ärberedskapen att ta emot flyktingar förvidarebosättning i . Enligt utskottets meningär det viktigt att uttagningarna, liksom ,görs i samarbete med UNHCR. Utskottet kan ocksåkonstatera att de nordiska länderna har haft ettnära samarbete när det gällervidarebosättningsarbetet. Inom ramen för samarbetetmed UNHCR har bistått med personalför att återföra afghanska flyktingar från Pakistantill . Inom EU har Högnivågruppen förasyl och migrationsfrågor, HLWG, utarbetat en s.k.handlingsplan för bl.a. . I en rapportfrån HLWG till i angesatt handlingsplanerna innehåller förslag tillåtgärder för samarbete på tre integrerade områden:utrikespolitik, utveckling och ekonomiskt biståndsamt migration och asyl. Viktiga delar i strateginär enligt högnivågruppen bl.a. stöd fördemokratisering och främjande avrättsstatsprincipen, social och ekonomiskutveckling, lindring av fattigdom, stöd förkonfliktförebyggande och försoning, samarbete medUNHCR och organisationerna för de mänskligarättigheterna och integrering av migranter. Vidareanges i rapporten att UNHCR är en nödvändig aktörnär det gäller att fastställa och genomföra enmigrations- och asylpolitik, med iakttagande avskyldigheterna i Genèvekonventionen.Flyktingkommissariatet har knutits till såvälutarbetandet av handlingsplanerna som derasgenomförande.Utskottet anser med det anförda att någottillkännagivande med anledning av motion2002/03:U297 yrkande 1 inte är nödvändigt. Utskottetavstyrker motionen.Utskottet kan konstatera att beslutatatt avsätta medel motsvarande kostnader förvidarebosättning för 1 840 flyktingar (prop.2002/03:1, bet. 2002/03:SfU2, rskr. 2002/03:45 och46). Utskottet, som i betänkandet uttalade attmedlen även avser att täcka bidrag till lösningar avflyktingsituationer utanför också på annatsätt än genom organiserad överföring hit, deladeregeringens uppfattning att medlen ävenfortsättningsvis skall få användas med vissflexibilitet. Utskottet poängterade vidare att detvid en massflyktssituation är viktigt att inte andraangelägna överföringar av skyddsbehövande får ståtillbaka.Av regleringsbrevet för för 2003framgår att anslagsposterna Vidarebosättning (bl.a.schablonberäknade ersättningar till kommunerna) ochResor vid vidarebosättning m.m. inom anslaget 12:3Migrationspolitiska åtgärder uppgår till sammanlagtdrygt . Utskottet noterar att avdessa medel får utan särskiltbeslut av regeringen disponera knappt 150 miljonerkronor, dvs. motsvarande ca 1 000 överfördakvotflyktingar. I budgetunderlaget för 2003-2005påpekar att restriktionen iregleringsbrevet skapar osäkerhet för myndigheten,UNHCR, och kommunerna i sambandmed planeringen av uttagning, överföring ochmottagande. Härtill kommer att avräkningen motkvoten sker, inte med antalet beslut, utan medantalet anlända. har därförföreslagit en planerings- och finansieringsmodellsom sträcker sig . Denna fråga tas återupp i budgetunderlaget. Utskottet vill betona attmöjligheten till vidarebosättning är en mycketviktig del i det migrationspolitiska arbetet.Med det anförda avstyrker utskottet motionerna2002/03:Sf5 yrkande 3 och 2002/03:Sf6 yrkande 8.MänniskosmugglingUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motioner ommänniskosmugglingJämför reservationerna 32 (fp, c), 33 (m), 34(v) och 35 (mp)Gällande ordningDe nuvarande straffbestämmelserna för hjälp tillolaglig inresa finns i 10 kap. 2 a § UtlL. Fängelsei högst eller, när omständigheterna ärmildrande, böter kan den dömas till som hjälper enutlänning att komma in i i strid medlagbestämmelserna. Är brottet grovt kan fängelse ihögst dömas ut. Vid bedömande av om brottetär grovt skall domstolen särskilt beakta omgärningen utförts mot ersättning, avsett ett stortantal personer eller utförts under hänsynslösaformer. Även försök och förberedelse till brottet ärstraffbart.I och med inträde som operativ deltagarei har bestämmelsen i 10 kap. 2 a§ UtlL utvidgats till att även avse hjälp tillolaglig inresa i övriga Schengenstater. Förändringenframgår av 10 kap. 3 a § UtlL. Förutsättningen är idet fallet, till skillnad från om gärningen avserinresa i , att det finns ett vinstsyfte.I 10 kap. 5 § UtlL stadgas straff för den som ivinstsyfte organiserar resor till förutlänningar som saknar behövliga tillstånd förinresa. Enligt bestämmelsen kan den som i vinstsyfteplanlägger eller organiserar verksamhet som ärinriktad på att främja att utlänningar reser tillSverige utan pass eller de tillstånd som krävs förinresa till dömas till fängelse i högst fyraår eller, om brottet är mindre allvarligt, tillböter eller fängelse . Även vissaformer av medhjälp till sådana brott är straffbara.Enligt 10 kap. 3 § UtlL kan den som i vinstsyfteförsöker förhindra verkställighet av ettavvisningsbeslut eller utvisningsbeslut dömas tillfängelse i högst ett år.Även denna bestämmelse har, i och med Sverigesinträde i , utvidgats till attavse gärning som berör övriga Schengenstater (10kap. 3 a § UtlL).Enligt 10 kap. 6 § UtlL kan transportmedel somanvänts för att begå brott mot 10 kap. 2 a och 5 §§UtlL förverkas. Enligt 4 kap. 7 § UtlL kan enutlänning utvisas ur om han eller hon dömsför brott som kan leda till fängelse.MotionerSten Tolgfors m.fl. (m) begär i motion 2002/03:Sf7yrkande 6 ett tillkännagivande om attmänniskosmuggling är ett gissel som måste motverkasoch bekämpas genom bättre yttre gränskontroll ochpolisiära insatser mot internationella ochorganiserade ligor. Enligt motionärerna skulledessutom lagliga möjligheter tillarbetskraftsinvandring minska marknaden försmuggling.I motion 2002/03:Sf5 av m.fl. (fp)yrkande 4 anges att debatten bör fokusera påbristerna i EU-ländernas nuvarande migrations- ochasylpolitik i stället för på hur man skall bekämpamänniskosmuggling. Åtgärder mot smugglarna får inteanvändas som ett instrument för att försvåra förmänniskor att ta sig till . I motionen begärsett tillkännagivande härom.Lars m.fl. (fp) begär i motion2002/03:Sf256 yrkande 14 ett tillkännagivande om attskärpta och harmoniserade straff kan vara nödvändigaför att komma åt människohandel. Det får dock underinga omständigheter införas sanktioner motmänniskosmugglare där vinstsyftet tagits bort.Gemensamma regler krävs också enligt motionärernaför vilka skäl som skall bedömas som tillräckligaför att bevilja asyl.I motion 2002/03:Sf239 av m.fl. (v)begärs i yrkande 4 ett tillkännagivande om attregeringen bör begära omförhandlingar av direktivetoch rambeslutet om straff för den som underlättaricke auktoriserad inresa eller vistelse imedlemsstat för att eliminera alla inslag somförsvårar för dem som är i behov av asyl att ta sigtill ett EU-land. Det är enligt motionärernaorimligt att låta medlemsstaterna själva avgöra omen humanitär klausul skall finnas eller ej.Mona m.fl. (mp) anger i motion 2002/03:Sf8yrkande 7 att om migrationspolitik voregenerösare behövdes inte smugglingsresor. Omstraffen höjs kommer troligtvis smugglingen inte attminska utan fortsätta till högre kostnader och påfarligare sätt för migranterna. anges ibrottsbalken straff för brott mot liv och hälsa.Därför behöver straffen för människosmuggling iutlänningslagen enligt motionärerna inte höjas. Imotionen begärs ett tillkännagivande om detta.Utskottets ställningstagandeUtskottet har i tidigare avsnitt betonat vikten avatt EU utarbetar en gemensam asylpolitik grundad påen fullständig och absolut tillämpning avGenèvekonventionen och att i dettasammanhang bör verka för att politiken utformas isyfte att stärka flyktingars rättsliga skydd ochvärna humaniteten och respekten för individensmänskliga rättigheter.Utskottet anser att det migrationspolitiskautvecklingssamarbetet för svensk del bl.a. syftartill att aktivt medverka till att i tredjeländerbygga upp en migrationspolitisk rättsordning i linjemed internationella normer och konventioner. Viktigamål för samarbete med vissa länder är attbekämpa människosmuggling och olika former avmänniskohandel genom utveckling av etträttssamhälle.I det av godkända betänkande2001/02:SfU6 Rambeslut om förstärkning av denstraffrättsliga ramen för bekämpning av olagliginresa m.m. har utskottet behandlat regeringensproposition /02:37 i vilken det föreslås attriksdagen godkänner att det inom EU upprättadeutkastet till rambeslut antas. Utskottet uttaladeatt i utkastet till direktiv fastställs i artikel1.2 att humanitära handlingar får undantas från detförbjudna området, vilket medför att även ifortsättningen har rätt att behålla ett straffrittområde för humanitära handlingar. Enligt utskottetsmening hade det varit önskvärt att den humanitäraklausulen i vissa avseenden varit bindande förmedlemsstaterna. Utskottet kunde dock konstatera attdet inte varit möjligt att enas om en sådanutformning av klausulen.Anhörigkommittén överlämnade sittslutbetänkande Människosmuggling och offer förmänniskohandel (SOU 2002:69). Kommittén föreslår attbestämmelserna i 10 kap. UtlL som i dagkriminaliserar hjälp till olaglig inresa i Sverigeskall föras samman i en ny bestämmelse medbrottsrubriceringen människosmuggling. Vidareföreslås en straffskärpning för människosmugglingtill fängelse i lägst och högst sex år.Betänkandet bereds inomRegeringskansliet.Utskottet, som anser att de kommande förslagen medanledning av betänkande böravvaktas, avstyrker med det anförda motionerna2002/03:Sf5 yrkande 4, 2002/03:Sf7 yrkande 6,2002/03:Sf8 yrkande 7, 2002/03:Sf239 yrkande 4 och2002/03:Sf256 yrkande 14.Dublinärenden m.m.Utskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motioner om undantag iDublinärendenJämför reservationerna 36 (fp, kd, c, mp) och37 (v)Gällande ordningI den s.k. behandladesbestämmandet av den ansvariga staten för prövningenav en ansökan om asyl som framställts i en avmedlemsstaterna i Europeiska gemenskaperna.Konventionen, är tillämplig i samtliga EU:smedlemsstater samt och , och gäller iförhållande till sedan 1997.Som en följd av Amsterdamfördragets ikraftträdande1999 blev de frågor som regleraren del av gemenskapsrätten. presenteradeEuropeiska kommissionen ett förslag till förordningom kriterier och mekanismer för att avgöra vilkenmedlemsstat som har ansvaret för att pröva enasylansökan som en medborgare i ett tredjeland hargett in i någon medlemsstat, KOM(2001) 447, den s.k.Dublin II. Den av rådet beslutade förordningen, EGnr 343/2003 med samma namn, Dublinförordningen, harträtt i kraft och tillämpas fr.o.m.den 1 september 2003. Förordningen bygger till stordel på samma principer som Dublinkonventionen.Ansvaret för prövning av en asylansökan (en ansökanom internationellt skydd i enlighet medGenèvekonventionen) åligger den medlemsstat som hartagit störst del i den asylsökandes inresa (genomatt utfärda visering eller uppehållstillstånd) medundantag av regler om familjeåterförening.Förändringarna i förhållande till Dublinkonventionengår huvudsakligen ut på att förkorta tidsfristerna ihandläggningen av ansökningar för att uppnå ensnabbare asylprocess. Varje medlemsstat får pröva enasylansökan som lämnats in av entredjelandsmedborgare även om det inte föreliggernågon skyldighet enligt förordningen. Vidare fårvarje medlemsstat, även om den inte är ansvarigenligt förordningen, sammanföra familjemedlemmar ochandra släktingar i beroendeställning av humanitäraskäl. I förordningen anges att medlemsstaterna bl.a.beaktar principen om non-refoulement.MotionerLars m.fl. (fp) begär i motion2002/03:Sf256 yrkande 13 ett tillkännagivande om attSverige bör vara drivande för att Dublinförordningeninte medför de brister som finns i den nuvarandeDublinkonventionen. Motionärerna anser att det måstefinnas större utrymme för att av humanitära skäl,exempelvis på grund av sjukdom ellerfamiljeanknytning, låta asylprövningen ske iexempelvis . Tidsfristerna bör förkortas ochreglerna förenklas. En genomresa i ett annat land änSverige skall enligt motionärerna inte hindra att enasylansökan prövas i Sverige.Sven m.fl. (kd) begär i motion 2002/03:Sf334yrkande 6 ett tillkännagivande om att istörre utsträckning bör utnyttja möjligheten iDublinkonventionen att pröva asylärenden i syfte attundvika att asylsökande hamnar i stater som har enstriktare lagstiftning och praxis än vad Sverigehar. Motionärerna anser att det kan uppstå problemnär det gäller tillämpningen av iförhållande till principen om non-refoulement.I motion 2002/03:Sf8 av m.fl. (mp)yrkande 16 anges att varje medlemsstat har rätt attmed den sökandes samtycke pröva en asylansökan somframställs till den, även om prövningen inte åliggerstaten enligt . Motionärerna anseratt i vissa fall bör använda sig av denmöjligheten. Ett tillkännagivande härom begärs.I motion 2002/03:Sf367 av m.fl. (mp)anförs att principen om non-refoulement skall varaabsolut och att skall tillämpa en mergenerös tolkning av . Oaktatprincipen om första asylland bör enligtmotionärerna i högre grad pröva asylskälen här, ochsärskilt då det gäller barn. I yrkandena 26 och 27begärs tillkännagivanden härom.I motion 2002/03:Sf239 av m.fl. (v)begärs i yrkande 6 ett tillkännagivande om attregeringen vid förhandlingarna om Dublinförordningenbör verka för principen att den asylsökande skallkunna avgöra i vilket land han eller hon vill sökaasyl.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill inledningsvis peka på att Sverigeliksom övriga medlemsstater i EU är bundna avfolkrättsliga förpliktelser inom såvälinternationell flyktingrätt som mänskligarättigheter i övrigt. Detta innebär att viktigahörnstenar inom flyktingrätten, t.ex. att enasylsökande inte får avvisas eller utvisas till ettland där sökandens liv eller frihet hotas på grundav hans eller hennes ras, religion, nationalitet,tillhörighet till viss samhällsgrupp eller politiskåskådning, alltid skall följas. Detta gällergivetvis även i förhållande till Dublinförordningenoch den tidigare . Syftet meddessa är att bl.a. garantera de asylsökande tillgångi praktiken till ett förfarande för att avgöraflyktingstatus men också att förebygga missbruk avasylförfarandet. Såväl somförordningen bygger på principen om första asylland.Detta innebär att medlemsstaterna i varje enskiltfall skall göra en individuell bedömning av om detföreligger omständigheter som gör att en asylansökanskall prövas av ett annat land än det somhuvudregeln anger.Utskottet kan konstatera att det iDublinförordningen anges att en medlemsstat dels fårpröva en asylansökan som lämnats in av entredjelandsmedborgare, dels får sammanförafamiljemedlemmar och andra släktingar iberoendeställning av humanitära skäl. Rekvisiten förvad som är att anse som humanitära skäl anges varasärskilt familjeskäl och kulturellt betingadefaktorer. Genom förordningen har en, i förhållandetill konventionen, effektivare och snabbare procedurskapats där bl.a. barns ställning stärks, liksomrätten för familjemedlemmar att få sinaasylansökningar prövade av en och samma medlemsstat.Vid utskottets besök vid ifebruari 2003 angav generaldirektören att det är ifå fall som gör förfrågningar i andra länderenligt . Sökanden har oftastanhöriga i varför ansökan ändå skall prövasi sak.Med det anförda och med hänsyn till deförbättringar som Dublinförordningen innebäravstyrker utskottet motionerna 2002/03:Sf256 yrkande13, 2002/03:Sf334 yrkande 6, 2002/03:Sf8 yrkande 16och 2002/03:Sf367 yrkandena 26 och 27.När det gäller frågan om möjligheten för en personatt välja vilket land han eller hon vill söka skyddi kan utskottet konstatera att principen om förstaasylland fortsatt bör gälla som utgångspunkt förprövningen av en asylansökan. Utskottet avstyrkermotion 2002/03:Sf239 yrkande 6.Säkra länderUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motioner om säkra länderJämför reservation 38 (fp, kd)MotionerLars m.fl. (fp) begär i motion2002/03:Sf256 yrkande 1 ett tillkännagivande om attasylrätten måste värnas i och Europa.Motionärerna anser att asylansökningar skall prövasindividuellt för den enskilde på hans eller hennesegna meriter och inte som medlem i en grupp. Allastater kan potentiellt kränka mänskliga rättigheter,och inget land kan automatiskt betraktas som säkert.EU bör inte införa begreppet säkra ursprungsländeroch säkra tredjeländer.I motion 2002/03:Sf334 av m.fl. (kd)yrkandena 9 och 10 begärs tillkännagivanden om atten lista över "säkra länder" inte skall upprättasrespektive om EU-medborgares rätt att söka asyl.Motionärerna anför att det inte är otänkbart attsituationer skulle uppstå där människor löper riskatt förlora livet eller sina mänskliga rättigheteräven i och att det s.k. Aznarprotokolletinskränker EU-medborgares rätt att söka asyl i andramedlemsländer. Regeringen bör deklarerahuruvida man kommer att verka för en ändring pådenna punkt.Utskottets ställningstagandeEnligt förslag till EG-direktiv om förfaranden föratt bevilja eller återkalla flyktingstatus skallminiminormer fastställas för procedurerna, det s.k.asylprocedurdirektivet, KOM(2002) 326.Medlemsstaterna ges därigenom en möjlighet attanvända sig av principen om säkert tredjeland vidprövningen av asylansökningar. Fastställandet av omett land skall anses som ett säkert tredjeland skalli sådana fall ske enligt vissa principer angivna ibilaga till direktivet. Exempelvis måste landet förden enskilde asylsökanden betraktas som ett säkerttredjeland. För att ett land skall anses som ettsäkert tredjeland krävs därvid bl.a. att denasylsökande där har rätt att söka asyl, att få enrättvis prövning och inte löper risk att sändas tillett land där han riskerar att utsättas förförföljelse.Rådet för rättsliga och inrikes frågor gjorde inovember 2002 ett uttalande om säkra tredjeländer. Iuttalandet angavs bl.a. att ett gemensamt europeisktasylsystem måste grundas på ochprincipen om non-refoulement. Flyktingar måstegaranteras ett snabbt och effektivt skydd och ettförfarande måste inrättas för att förhindramissbruk. Rådet ansåg att den skiftandelagstiftningen i medlemsstaterna är ett hinder fören väl fungerande asylpolitik i EU.